ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.12.2018 Справа № 905/1730/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом: Державного підприємства Регіональні електричні мережі (, адреса: 04080, м.Київ, вул. Кирилівська, буд. 85) в особі Донецької філії Державного підприємства Регіональні електричні мережі (, адреса: 85323, Донецька область, м. Мирноград, провулок Кузнецький, буд. 1Б),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Техіновація (, адреса: 87555, Донецька область, м. Маріуполь, проспект Миру, буд. 83),

про: розірвання договору, -

за участю представників

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю

від відповідача: не зявились

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство Регіональні електричні мережі в особі Донецької філії Державного підприємства Регіональні електричні мережі звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про розірвання договору на постачання електричної енергії №03-53 від 17.03.2008, укладеного між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю Техіновація.

Позовні вимоги обґрунтовані несвоєчасною оплатою вартості енергії відповідачем, що є істотним порушенням умов договору та, в свою чергу, призвело до порушення відносно позивача справи про банкрутство № 911/4610/15. На переконання позивача, такі обставини є підставою для визнання розірваним укладеного з відповідачем договору в судовому порядку на підставі ст.ст. 526, 629, 651 Цивільного кодексу України.

На підтвердження позовних вимог надано: статутні документи підприємства, лист Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» Донецька філія від 16.08.2018 № 19/1723 «Щодо розірвання договору», акт звірки № 01037 від 01.08.2018, договір про постачання електричної енергії № 03-53 від 17.03.2008 з додатком 22 до договору «Порядок розрахунків», ухвалу Господарського суду Київської області від 17.11.2015 по справі № 911/4610/15 про порушення провадження у справі про банкрутство, претензію № 11 від 18.05.2018 про сплату заборгованості за спожиту електроенергію вих. № 04/963 від 21.05.2018 з розрахунками, копії яких долучено до матеріалів справи.

Позовним матеріалам присвоєно єдиний унікальний номер 905/1730/18, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, матеріали передано на розгляд судді Величко Н.В.

Ухвалою від 21.09.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 905/1730/18; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 23.10.2018; встановлено відповідачу строк у п'ятнадцять днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов; запропоновано позивачу у строк до п"яти днів з дня отримання відзиву надати суду відповідь на відзив; докази направлення відповіді на відзив відповідачу; явку сторін визнано не обов'язковою.

Заявою від 18.10.2018 № 02/2236 позивач уточнив позовні вимоги (вх.суду № 21379/18 від 22.10.2018), в якій виклав п.2 прохальної частини позовної заяви в наступній редакції: «Прийняти рішення, яким розірвати договір № 03-53 від 17.03.2008 року, укладений між позивачем Державним підприємством «Регіональні електричні мережі» в особі Донецької філії та відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Техіновація»». В іншій частині вимоги залишив без змін.

Заяву позивача вих.№02/2236 від 18.10.2018 судом прийнято та ухвалою від 23.10.2018 підготовче провадження відкладено на 07.11.2018; встановлено сторонам строк для вчинення дій процесуального характеру (надання відзиву, відповіді на відзив тощо); явка представників сторін визнана не обовязковою.

Відповідачем подано відзив № 0111ю від 01.11.2018 на позовну заяву (вх.суду № 22410/18 від 06.11.2018), в якому викладено заперечення проти задоволення позовних вимог.

Відповідач вказує, що договір на постачання електричної енергії № 03-53 від 17.03.2008 року був укладений у відповідності до вимог Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей Господарського кодексу України, а також згідно вимог Закону України «Про електроенергетику» (в редакції, що діяла на дату укладання) та Правил користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 № 28, які були чинними на момент укладання договору. Наразі правовідносини, що виникають з договору на постачання електричної енергії № 03-53 від 17.03.2008 року врегульовано Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України «Про ринок електричної енергії» та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, які набрали чинності 19.04.2018 року.

Нормами Закону України «Про ринок електричної енергії» повноваження щодо розірвання чи-то звернення до суду щодо розірвання договору на постачання електричної енергії з боку постачальника не передбачено. Відповідно до п.5.2.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018, електропостачальник має право за наявності боргу у розмірі вартості електричної енергії, спожитої протягом двох попередніх місяців, розірвати договір про постачання електричної енергії споживачу згідно з його умовами. Втім, умовами договору на постачання електричної енергії № 03-53 від 17.03.2008 можливість розірвання договору через наявність заборгованості за постачання електричної енергії не передбачено. Таким чином, на переконання відповідача, у позивача відсутні належні правові підстави щодо заявлених позовних вимог.

Відповідач вважає, що наявна заборгованість не є достатньою підставою для застосування ч.2 ст. 651 Цивільного кодексу України та розірвання договору, тим більше, що ТОВ «Техіновація» здійснює часткове погашення заборгованості, що підтверджується актами звірки за 2018 рік. Позивач, звернувшись до суду з вимогою про розірвання договору, фактично має намір захистити своє порушене право, яке полягає у несвоєчасній оплаті спожитої електроенергії у спосіб, який не відповідає нормам чинного законодавства.

До відзиву додано: акти звірки № 00344 від 01.02.2018, № 00499 від 02.04.2018, № 00780 від 02.05.2018, станом на 30.06.2018, № 00854 від 01.06.2018, № 00883 від 02.07.2018, станом на 31.03.2018, № 00341 від 01.03.2018.

У доповненнях до відзиву (вх.суду № 22515/18 від 06.11.2018) відповідач вказує, що зі своєї сторони вчиняє дії (здійснює платежі), направлені на погашення існуючої заборгованості за спірним договором. Також відповідач вказує на наявність форс-мажорних обставин при виконанні договору, повязаних з проведенням на території Донецької області антитерористичної операції, про що відповідач отримав Сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України від 13.10.2014 № 855.

На підтвердження таких обставин надано: платіжні доручення, Сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України № 855 про настання обставин непереборної сили від 13.10.2014 № 3757/05-4.

Ухвалою від 07.11.2018 підготовче засідання відкладено на 20.11.2018, явка уповноважених представників сторін в судове засідання визнана не обовязковою.

Позивачем подано відповідь на відзив (вх.суду №23523/18 від 20.11.2018), в якому викладено заперечення проти доводів позивача. На задоволенні позовних вимог наполягає.

До відповіді на відзив додано розрахунок суми заборгованості по зобовязанням з оплати за спожиту електроенергію за договором від 17.03.2008 № 03-53 станом на 31.10.2018.

Ухвалою від 20.11.2018 закрито підготовче провадження у справі № 905/1730/18 та призначено розгляд справи по суті на 12.12.2018; явка представників сторін визнана не обовязковою.

05.12.2018 відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач наполягає на відмові в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні 12.12.2018 оголошено перерву до 19.12.2018, а представники сторін повідомлені під розписку.

В судовому засіданні, що відбулось 19.12.2018, представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач свого представника в судове засідання не направив.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є вимога ДП «Регіональні електричні мережі» в особі Донецької філії до ТОВ «Техіновація» про розірвання договору про постачання електричної енергії № 03-53 від 17.03.2008, укладеного між сторонами у справі, на підставі частини 2 статті 652 Цивільного кодексу України у зв'язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Відтак, предметом доказування у даній справі є наявність чи відсутність передбачених законодавством підстав для дострокового розірвання договору на постачання електричної енергії що має довести сторона, яка ставить питання про таке розірвання договору.

Судом встановлено, сторонами не оспорюється та підтверджено матеріалами, що 17.03.2008 між ВАТ «Укренерговугілля» як постачальником (правонаступником якого є Державне підприємство «Регіональні електричні мережі», позивач) та ТОВ «Техіновація» як споживачем укладено договір № 03-53 про постачання електричної енергії.

За умовами цього договору постачальник постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до нього, що є його невідємними частинами. Сторонами обумовлено, що договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 17.03.2013 і вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Розірвання договору, перегляд його умов, внесення доповнень може бути здійснено і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством України та ПКЕЕ.

Сторонами не заперечується, що цей договір автоматично продовжувався і на теперішній час є чинним.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.11.2015 по справі № 911/4610/15 порушено провадження у справі про банкрутство Державного підприємства «Регіональні мережі» () за заявою боржника; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном Державного підприємства «Регіональні мережі» та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого ОСОБА_2 (свідоцтво № 36 від 04.02.2013); заборонено боржнику та власнику майна боржника приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби та предмети застави; встановлено строк до 29.12.2015 розпоряднику майна боржника подати суду відомості про результати розгляду вимог кредиторів та складений реєстр вимог кредиторів, здійснити аналіз фінансово-господарської діяльності боржника,інвестиційне становище боржника і його становище на ринках, провести інвентаризацію майна боржника.

Згідно інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відомості якого є офіційними та загальнодоступними для цілодобового доступу, справа № 911/4610/15 про банкрутство Державного підприємства «Регіональні мережі» не закінчена.

Позивач посилається на те, що відповідач несвоєчасно оплачує вартість спожитої електричної енергії, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 18288838,39 грн. і є істотним порушенням умов договору та, в свою чергу, призвело до порушення відносно позивача справи про банкрутство № 911/4610/15.

Матеріали справи містять підписані без заперечень між позивачем та відповідачем акти звірки № 00344 від 01.02.18, № 00431 від 01.03.18, № 00499 від 02.04.18, № 00780 від 02.05.18, № 00854 від 01.06.18, № 00883 від 02.07.18, № 01037 від 01.08.18, за якими обліковується заборгованість відповідача у розмірі 18288838,89 грн., у тому числі з активної енергії 18258303,40 грн. та за реактивну - 30535,49 грн.

Наявність боргу відповідач не оспорює, але вказує на те, що ним частково погашається заборгованість. Такі обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями № 1824 від 07.09.2017, № 1825 від 07.09.2017, № 1856 від 14.09.2017, № 1952 від 27.09.2017, № 1950 від 27.09.2017, № 2024 від 06.10.2017, № 2058 від 13.10.2017, № 2121 від 25.10.2017, № 2096 від 19.10.2017, № 2198 від 02.11.2017, № 2197 від 02.11.2017, № 2192 від 01.11.2017, № 2269 від 15.11.2017, № 2235 від 10.11.2017, № 2376 від 30.11.2017, № 2341 від 28.11.2017, № 2342 від 28.11.2017, № 2428 від 08.12.2017, № 2413 від 07.12.2017, № 2414 від 07.12.2017, № 2439 від 12.12.2017, № 2518 від 28.12.2017, № 2472 від 21.12.2017, № 2470 від 20.12.2017, № 53 від 11.01.2018, № 11 від 04.01.2018, № 63 від 19.01.2018, № 96 від 31.01.2018, № 84 від 26.01.2018, № 115 від 12.02.2018, № 141 від 16.02.2018, № 188 від 22.02.2018, № 224 від 26.02.2018, № 214 від 23.02.2018, № 289 від 14.03.2018, № 345 від 19.03.2018, № 302 від 15.03.2018, № 502 від 19.04.2018, № 530 від 25.04.2018, № 503 від 19.04.2018, № 648 від 10.05.2018, № 706 від 18.05.2018, № 705 від 18.05.2018, № 780 від 24.05.2018, № 779 від 24.05.2018, № 781 від 24.05.2018, № 801 від 30.05.2018, № 879 від 07.06.2018, № 850 від 04.06.2018, № 903 від 11.06.2018, № 963 від 18.06.2018, № 1103 від 18.07.2018, № 1256 від 27.08.2018, № 1349 від 21.09.2018, № 1418 від 03.10.2018, № 1525 від 19.10.2018, № 1545 від 26.10.2018, всього на 5828143,03 грн.

У той же час суд враховує, що за поясненнями позивача, відповідач не є єдиним споживачем послуг позивача з постачання електричної енергії, тому ДП «Регіональні електричні мережі» в особі Донецької філії не доведено належними доказами тієї обставини, що порушення відносно позивача справи про банкрутство № 911/4610/15 стало наслідком наявності саме заборгованості відповідача за спірним договором.

Матеріали справи свідчать, що позивач направляв відповідачу претензію № 11 від 18.05.2018 про сплату заборгованості за спожиту електроенергію (вих.№04/963 від 21.05.2018) з розрахунками.

У той же час в матеріалах справи відсутні докази вжиття заходів щодо стягнення з відповідача заборгованості за спірним договором у тому числі у судовому порядку чи заходів з реструктуризації заборгованості відповідача, як це передбачено Правилами користування електричною енергією, що були чинними на момент укладення спірного договору, та Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, які набрали чинності 19.04.2018 року.

Також, позивач направляв відповідачу лист № 19/1723 від 16.08.2010 «Щодо розірвання договору», в якому зазначав про те, що у разі непогашення існуючої заборгованості за спожиту електроенергію в термін до 31.08.2018 ДП «Регіональні електричні мережі» в особі Донецької філії буде вимушене звернутись до суду з позовом про дострокове розірвання договору про постачання електричної енергії № 03-53 від 17.03.2008 у звязку з істотним порушенням договору з боку ТОВ «Техіновація».

Згідно з статтею 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до приписів статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

В матеріалах справи відсутні докази дотримання позивачем порядку розірвання договору, встановленого ст. 188 Господарського кодексу України та п.9.5 договору.

Відповідач вказує на наявність форс-мажорних обставин при виконанні ним договору. Місто Маріуполь, на території якого розташовано ТОВ «Техіновація», належить до території проведення антитерористичної операції відповідно до переліків, затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 53-р, а також розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р.

Матеріали справи містять Сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України № 855 про настання обставин непереборної сили, яким засвідчено у порядку встановленому чинним законодавством України настання обставин непереборної сили з 14.04.2014 при здійсненні господарської діяльності ТОВ «Техіновація» на території Донецької області, в тому числі щодо сплати податків і обовязкових платежів.

У п.4.5.1 договору сторони обумовили, що вони не несуть відповідальності за повне або часткове невиконання своїх зобовязань за цим договором, якщо воно є результатом дії форс-мажорних обставин. Термін виконання зобовязань за цим договором у такому разі відкладається на строк дії форс-мажорних обставин.

Загальні підстави розірвання договору визначені статтями 651, 652 Цивільного кодексу України.

Відповідно до приписів статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно з приписами статті 652 Цивільного кодексу України (яка визначена підставою позову) у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України унормовано, що у разі, коли сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України, при істотній зміні обставин.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 11.12.2012 р. у справі №18/12/455-10.

За змістом статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 зазначеного Кодексу).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Надавши оцінку фактичним обставинам та зібраним у справі доказам у сукупності, суд дійшов висновку про те, що наявна заборгованість відповідача не є достатньою підставою для застосування ч.2 ст.651 Цивільного кодексу України та розірвання договору. Також суд враховує, що умовами договору, який укладено сторонами, не передбачено можливості його розірвання як відповідальність за несплату спожитої електричної енергії.

Отже, в задоволенні позову слід відмовити з покладенням на позивача судових витрат.

Керуючись ст.ст. 73-80, 86, 91, 123, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Державного підприємства Регіональні електричні мережі () в особі Донецької філії Державного підприємства Регіональні електричні мережі () про розірвання договору на постачання електричної енергії №03-53 від 17.03.2008, укладеного між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю Техіновація, відмовити.

Рішення набирає законної сили через двадцять днів з дня його підписання та може бути оскаржене в апеляційному порядку згідно з Розділом ІV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 22.12.2018.

Суддя Н.В. Величко