ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.04.2018 Справа № 905/334/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

розглянувши справу №905/334/18

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до відповідача: Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «Донецькміськтепломережа»

про стягнення 88 188,95 грн.

без повідомлення (виклику) учасників справи,

Суть спору: ПАТ «НАК «Нафтогаз України» звернулось до господарського суду Донецької області з позовом, в якому просить суд стягнути з ККП Донецької міської ради «Донецькміськтепломережа» 88 188,95 грн., у тому числі: 7% штрафу у сумі 49 145,81 грн., пеню 30 968,13 грн., 3% річних 7 058,71 грн., інфляційні втрати 1 016,30 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу №733-12-ПР від 28.12.2012 в частині своєчасних розрахунків за спожитий природний газ.

Справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Позивач заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надав, про відкриття провадження у справі №905/334/18 та розгляд вказаної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін був повідомлений належним чином шляхом надіслання ухвали суду від 26.02.2018 на юридичну адресу позивача: 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, що зазначена у позові та в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідач відзив на позов, будь-яких пояснень по суті спору, а також заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надав, про відкриття провадження у справі №905/334/18 та розгляд вказаної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін був повідомлений належним чином шляхом розміщення відповідного оголошення з офіційного веб-порталу «Судова влада України» (dn.arbitr.gov.ua), у розділі «Новини та події суду».

Також ухвала суду від 26.02.2018 розміщена у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Приймаючи до уваги наведене, суд визнав за можливе вирішити справу за наявними у ній документами.

Відповідно до ч.4 ст.240 ГПК України 27.04.2018 господарським судом підписано рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст.509 ЦК України, ст.173 ГК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 ЦК України, ст.174 ГК України зобовязання виникають, зокрема, з договору.

Згідно із ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як свідчать матеріали справи, 28.12.2012 між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (позивач, продавець) та ККП Донецької міської ради «Донецькміськтепломережа» (відповідач, покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу №733-12-ПР (договір), за змістом п.п.1.1, 1.2 якого продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну території України ПАТ «НАК «Нафтогаз України» за кодом згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_1, або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію статті 10 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору. Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для власних потреб. Покупець є кінцевим споживачем.

За правилами п.2.1 договору (в редакції додаткової угоди №2 від 30.09.2013) продавець передає покупцеві з 01.01.2013 по 31.12.2013 газ обсягом до 562,1 тис. куб. м, у тому числі в січні - 30,106 тис. куб. м, лютому - 30,854 тис. куб. м, березні - 18,629 тис. куб. м, квітні -3,332 тис. куб. м, травні - 34,112 тис. куб. м, червні - 9,924 тис. куб. м, липні - 33,665 тис. куб. м, серпні - 21,707 тис. куб. м, вересні - 10,228 тис. куб. м, жовтні - 40 тис. куб. м, листопаді - 162,5 тис. куб. м, грудні - 167 тис. куб. м.

За змістом п.5.2 договору до сплати за 1 000 куб. м газу належить 4 661,74 грн. з ПДВ.

Сторонами вносились зміни до вказаного пункту договору №733-12-ПР від 28.12.2012, внаслідок чого з 01.07.2013 ціна природного енергоносія становила 4 588,54 грн. з ПДВ (додаткова угода №1 від 31.07.2013).

У відповідності до п.3.4 договору не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобовязується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязується повернути покупцеві газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Договір №733-12-ПР від 28.12.2012 набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині поставки природного газу до 31.12.2013, а в частині проведення розрахунків за газ та послуг з його транспортування до повного погашення заборгованості.

Як свідчать матеріали справи, на підставі договору №733-12-ПР від 28.12.2012 сторонами підписано наступні акти приймання-передачі природного газу (з урахуванням послуг на транспортування):

- б/н від 31.01.2013 у січні 2013 року на суму 140 346,22 грн.,

- б/н від 28.02.2013 у лютому 2013 року на суму 143 833,20 грн.,

- б/н від 31.03.2013 у березні 2013 року на суму 86 843,47 грн.,

- б/н від 30.04.2013 у квітні 2013 року на суму 15 532,91 грн.,

- б/н від 31.05.2013 у травні 2013 року на суму 159 021,15 грн.,

- б/н від 30.06.2013 у червні 2013 року на суму 46 263,06 грн.,

- б/н від 31.07.2013 у липні 2013 року на суму 154 473,06 грн.,

- б/н від 31.08.2013 у серпні 2013 року на суму 99 603,35 грн.,

- б/н від 30.09.2013 у вересні 2013 року на суму 46 931,56 грн.,

- б/н від 31.10.2013 у жовтні 2013 року на суму 132 581,16 грн.,

- б/н від 30.11.2013 у листопаді 2013 року на суму 177 167,96 грн.,

- б/н від 31.12.2013 у грудні 2013 року на суму 166 921,77 грн.

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За правилами ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За змістом п.6.1 договору №733-12-ПР від 28.12.2012 остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відтак, зобовязання з оплати газу, мали бути виконані наступним чином:

- за поставкою січня 2013 року на суму 140 346,22 грн. 13.02.2013 включно,

- за поставкою лютого 2013 року на суму 143 833,20 грн. 13.03.2013 включно,

- за поставкою березня 2013 року на суму 86 843,47 грн. 15.04.2013 включно з урахуванням того, що останній день строку та наступний за ним день (13.04.2013, 14.04.2013) припадали на вихідні дні (ч.5 ст.254 ЦК України),

- за поставкою квітня 2013 року на суму 15 532,91 грн. 13.05.2013 включно;

- за поставкою травня 2013 року на суму 159 021,15 грн. 13.06.2013 включно,

- за поставкою червня 2013 року на суму 46 263,06 грн. 15.07.2013 включно з урахуванням того, що останній день строку та наступний на ним день (13.07.2013, 14.07.2013) припадали на вихідні дні (ч.5 ст.254 ЦК України),

- за поставкою липня 2013 року на суму 154 473,06 грн. 13.08.2013 включно,

- за поставкою серпня 2013 року на суму 99 603,35 грн. 13.09.2013 включно,

- за поставкою вересня 2013 року на суму 46 931,56 грн. 14.10.2013 включно, з урахуванням того, що останній день строку (13.10.2013р.) припадав на вихідній день (ч.5 ст.254 ЦК України);

- за поставкою жовтня 2013 року на суму 132 581,16 грн. 13.11.2013 включно,

- за поставкою листопада 2013 року на суму 177 167,96 грн. 13.12.2013 включно,

- за поставкою грудня 2013 року на суму 166 921,77 грн. 13.01.2014 включно.

Як вказує позивач з посиланням на відомості, які містяться у довідці «Операції з 01.01.2013 по 30.09.2017» ПАТ«НАК «Нафтогаз України», та проти чого відповідачем не надано жодних заперечень, розрахунок за вказаними поставками енергоносія було здійснено останнім з порушенням строків, встановлених розділом 6 «Порядок та умови проведення розрахунків договору №733-12-ПР від 28.12.2012 (зі змінами та доповненнями), а саме:

1) за поставкою січня 2013 року на суму 140 346,22 грн.:

- 21.03.2013 140 346,22 грн.,

2) за поставкою лютого 2013 року на суму 143 833,20 грн.:

- 21.03.2013 28 423,43 грн.,

- 22.03.2013 115 409,77 грн.

3) за поставкою березня 2013 року на суму 86 843,46 грн.:

- 22.03.2013 0,01 грн.,

- 08.11.2013 86 843,46 грн.;

4) за поставкою квітня 2013 року на суму 15 532,91 грн.:

- 08.11.2013 15 532,91 грн.;

5) за поставкою травня 2013 року на суму 159 021,15 грн.:

- 08.11.2013 159 021,15 грн.;

6) за поставкою червня 2013 року на суму 46 263,06 грн.:

- 08.11.2013 46 263,06 грн.;

7) за поставкою липня 2013 року на суму 154 473,06 грн.:

- 08.11.2013 154 473,06 грн.;

8) за поставкою серпня 2013 року на суму 99 603,35 грн.:

- 08.11.2013 99 603,35 грн.;

9) за поставкою вересня 2013 року на суму 46 931,56 грн.:

- 08.11.2013 46 931,56 грн.;

10) за поставкою жовтня 2013 року на суму 132 581,16 грн.:

- 10.12.2013 132 581,16 грн.;

11) за поставкою листопада 2013 року на суму 177 167,96 грн.:

- 10.12.2013 44 586,80 грн.,

- 10.01.2014 132 581,16 грн.,

12) за поставкою грудня 2013 року на суму 166 921,77 грн.:

- 10.01.2014 34 340,61 грн.,

- 10.02.2014 132 581,16 грн.

За таких обставин, при прийнятті цього рішення суд виходить з того, що фактичне перерахування вартості природного газу на суму 1 369 518,87 грн. було здійснено відповідачем з порушенням строків, які встановлені договором №733-12-ПР від 28.12.2012.

За змістом ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 зазначеного нормативно-правового акту у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу норм ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 ЦК України).

Частинами 2, 3 ст.549 ЦК України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

У відповідності до п.7.2 договору №733-12-ПР від 28.12.2012, у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 договору він у безспірному порядку повинен сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу.

Відтак, позивачем заявлено до стягнення пеню в сумі 30 968,13 грн. за загальний період з 14.02.2013 по 09.02.2014, а також 7% штрафу у розмірі 49 145,81 грн.

Здійснені позивачем розрахунки є арифметично вірними.

Одночасно, за приписами ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на вищенаведене, позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних в загальному розмірі 7 058,71 грн. за період з 14.02.2013 по 09.02.2014 та інфляційну складову боргу у розмірі 1 016,30 грн. за період з 01.09.2013 по 30.11.2013.

Здійснені позивачем розрахунки є арифметично вірними.

30.11.2016 року набрав чинності ЗУ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» №1730-VIII від 03.11.2016, яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до приписів ст.1 вказаного Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Згідно зі ст.2 ЗУ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» дія останнього поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Частиною 3 ст.7 Закону, яка окремо регулює списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (тобто до 30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що ч.3 ст.7 ЗУ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» є нормою прямої дії, при цьому застосування її приписів не ставиться в залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності Законом.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного суду від 14.02.2018р. у справі № 908/3211/16, від 22.03.2018р. у справі № 914/123/17, від 11.04.2018р. у справі № 914/124/17.

Статтею 1 ЗУ «Про теплопостачання» визначено, що теплогенеруюча організація - суб'єкт господарської діяльності, який має у своїй власності або користуванні теплогенеруюче обладнання та виробляє теплову енергію.

Відповідно до ст. 23 ЗУ «Про теплопостачання» господарська діяльність з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії підлягає ліцензуванню в порядку, встановленому законом.

Згідно витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 20.02.2018 основним видом діяльності відповідача є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря.

Крім того, відповідно до відомостей, які наявні на офіційному веб-сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) (розділ «Перелік ліцензіатів НКРЕКП у сферах теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, що переходять під регулювання місцевих органів влади») ККП ДМР «Донецькміськтепломережа» є ліцензіатом у сфері теплопостачання у Донецькій області.

Як вказувалось судом, остаточний розрахунок за поставками січня грудня 2013 року було здійснено відповідачем 10.02.2014.

Відтак, приймаючи до уваги приписи ч.3 ст.7 ЗУ №1730-VIII від 03.11.2016, з огляду на те, що заборгованість за спожитий у січні грудні 2013 року природний газ за договором №733-12-ПР від 28.12.2012 була сплачена відповідачем до набрання чинності зазначеним Законом України (30.11.2016), господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для нарахування позивачем неустойки (пені, штрафу), 3% річних та інфляційних втрат на суму заборгованості за наведеними поставками, та, відповідно, про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно із ст.129 ГПК України судовий збір підлягає віднесенню на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити Публічному акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» у задоволенні позову.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку через господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 27.04.2018.

Суддя Л.В. Ніколаєва