Господарський суд Харківської області
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"26" грудня 2018 р. Справа № 5023/5401/11

вх. № 5401/11

Суддя Міньковський С.В.

при секретарі судового засідання Чернова В.О.

за участю сторін: ліквідатор - Вернигора В.П.,

пр-к ПП "Консалтингова фірма Д.Р.Б." - Тітар Т.В. (директор),

пр-к ФОП Шпільова В.О. - Романченко Н.А. (договір від 08.05.18 р.),

розглянувши заяву ПП "Консалтингова фірма Д.Р.Б." про відвід судді Міньковського С.В. по справі за заявою : ФОП Шпильов Віктор Олександрович, м. Ялта

до ФОП Махнюк Сергій Олександрович

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду від 18.07.2011 р. ФОП Махнюк Сергія Олександровича визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Богомазова П.С., зобов'язавши його виконати ліквідаційну процедуру.

Ухвалою господарського суду від 23.08.17 р. у справі №5023/5401/11 (суддя Швидкін А.О.) затверджено наданий суду звіт ліквідатора та припинено провадження у справі.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 14.02.18 р. ухвалу суду від 23.08.17 р. скасовано, справу передано на розгляд суду першої інстанції на стадію ліквідаційної процедури.

Ухвалою суду від 11.05.18 р. звільнено Шапілова С.А. від виконання обов'язків ліквідатора ФОП Махнюк С.О. та призначено ліквідатором боржника ФОП Махнюк С.О. - арбітражного керуючого Вернигора В.П., зобов'язавши ліквідатора виконати у повному обсязі вимоги постанови суду від 18.07.2011 року та надати суду на затвердження звіт ліквідатора про виконану роботу та всі документи, що свідчать про виконання ліквідаційної процедури по банкруту.

Ухвалою суду від 13.08.2018 р. судом призначено до розгляду в судовому засіданні заяву ліквідатора про визнання недійсними результатів аукціону, договорів купівлі-продажу майна банкрута та визнання права власності на нерухоме майно: нежитлові приміщення першого поверху з №1-1 по №1-5, заг. площею 43,9 кв.м., нежитлові приміщення першого поверху літ. А з №1-6 по №1-9 заг.площею 23,1 кв.м та нежитлові приміщення, пункт прокату, загальною площею 73,1, місцезнаходження об'єктів: АРК, м. Ялта, вул. Калинникова, буд. 2. Цією ж ухвалою судом було залучено до розгляду переможця аукціону ПП "Консалтингова фірма Д.Р.Б.", зобов'язавши залучену особу надати суду відзив на заяву ліквідатора.

Ухвалою суду від 18.09.18 р. відкладено розгляд заяви ліквідатора, залучено до розгляду даної заяви: - учасника аукціонів з продажу спірного майна банкрута - гр. ОСОБА_9, - організатора аукціону - Товарну біржу "Правопорядок", - ФОП Руденко А.В., який уклав договір з ТБ "Правопорядок" про відступлення права вимоги, - колишнього ліквідатора Богомазова П.С; зобов'язано залучених особів надати суду відзив на заяву ліквідатора; повторно зобов'язано залучену особу переможця аукціонів ПП "Консалтингова фірма Д.Р.Б." надати суду відзив на заяву ліквідатора. Крім того, ліквідатора зобов'язано направити на адреси залучених осіб копію заяви про визнання недійсними результатів аукціону, договорів купівлі-продажу та визнання права власності і докази надати суду.

На виконання ухвали суду ліквідатор надав суду уточнену заяву про визнання недійсними результатів аукціону, договорів купівлі-продажу та визнання права власності на нерухоме майно та докази її надсилання всім учасникам справи.

Ухвалою суду від 04.10.2018 р. відкладено розгляд заяви ліквідатора, повторно зобов'язавши залучених осіб надати суду відзив на заяву ліквідатора, а ліквідатора - надати суду відзив на заяву ПП "Консалтингова фірма Д.Р.Б." про застосування строку позовної давності.

На виконання вимог ухвали суду, ліквідатор надав суду письмові заперечення, в яких заперечує проти заяви ПП "Консалтингова фірма Д.Р.Б." про застосування строку позовної давності, просить суд відмовити у задоволенні заяви та вважає, що позовна давність щодо заяви ліквідатора Вернигори В.П. про визнання недійсними результатів аукціону у справі про банкрутство не має бути застосована.

Ухвалою суду від 13.12.18 р. відкладено розгляд заяви ліквідатора на 26.12.18 р.

Перед початком судового засідання 26.12.2018 р. (вх. № 35735 від 26.12.18 р.) від директора ПП "Консалтингова фірма Д.Р.Б." надійшла заява про відкладення розгляду справи №5023/5401/11, в якій заявник просить суд: 1) надати можливість ознайомитись з матеріалами справи, у тому числі, що містять відзив ліквідатора на заяву ПП "Консалтингова фірма Д.Р.Б." про застосування строку позовної давнини; 2) відкласти розгляд заяви ліквідатора про визнання недійсними результатів аукціону, договорів купівлі-продажу майна банкрута та визнання права власності, для надання можливості ПП "Консалтингова фірма Д.Р.Б." залучити фахівця у сфері банкрутства та підготувати відзив на відзив ліквідатора на заяву про застосування строку позовної давнини.

Крм того, 26.12.2018 р. за вх. № 35747 від директора ПП "Консалтингова фірма Д.Р.Б." Тітар Т.В. надійшла заява про відвід судді господарського суду Міньковського С.В. від розгляду справи №5023/5401/11, в якому заявник посилається на те, що ПП "Консалтингова фірма Д.Р.Б." звернулась 26.12.2018 р. до судді Міньковського С.В. з заявою про надання можливості ознайомитись з матеріалами справи; відкладення розгляду заяви ліквідатора, проте суддею Міньковським С.В. зазначена заява задоволена не була, чим, на думку заявника, було позбавлено ПП "Консалтингова фірма Д.Р.Б." доступу до правосуддя в порядку визначеному ГПК України та права на справедливий суд в порядку ст. 6 Конвенції про захист основоположних прав та свобод. Ці обставини, викликають сумнів ПП "Консалтингова фірма Д.Р.Б." у неупередженості та об'єктивності судді Міньковського С.В. при розгляді заяви ліквідатора.

Розглянувши заяву ПП "Консалтингова фірма Д.Р.Б." про відвід судді Міньковського С.В., суд зазначає.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно зі ст. 35 ГПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суд зазначає, що вказані заявником підстави щодо не задоволення заяви ПП "Консалтингова фірма Д.Р.Б." про відкладення розгляду справи з метою надання можливості заявнику ознайомитись з матеріалами справи по суті відносяться суто до процесуальних питань здійснення правосуддя суддею, які не можуть бути підставою для відводу, що прямо передбачено ч. 4 ст. 35 ГПК України та жодним чином не свідчить про упередженість або відсутність об'єктивності судді Міньковського С.В.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно ч. 1 ст. 14 ГПК України (в редакції від 15.12.17 р.) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Також, суд зазначає, що заявником обидві заяви (про відкладення розгляду заяви ліквідатора та про відвід судді Міньковського С.В.) подано до канцелярії господарського суду одночасно в один день перед початком розгляду судового засідання. Тобто, не чекаючи результату розгляду заяви про відкладення розгляду справи, заявник одразу в заяві про відвід зазначив про не задоволення заяви про відкладення, що може свідчити про недобросовісне користування своїми процесуальними правами ПП "Консалтингова фірма Д.Р.Б.".

Безумовно, право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Олександр Волков проти України" (заява N 21722/11) від 09.01.2013 висловлено, що, як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ'єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (їi) суб'єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об'єктивним у цій справі, та (ii) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У рішенні по справі "Білуха проти України" від 09.11.2006 (заява N33949/02) Європейський суд з прав людини зауважив, що стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного; стосовно об'єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність - це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими.

Нормами діючої редакції ГПК України також внормовано питання складу суду, в тому числі стосовно відводів.

За статтею 38 Закону, відвід повинен бути вмотивованим та заявленим впродовж визначеного кодексом строку (ч. 3 даної статті). Отже, із вимог процесуального законодавства випливає, що відвід повинен бути вмотивований та обґрунтований з одного боку, з іншого - заявлений в межах визначеного процесуальною нормою строку на подання таких заяв. В сукупності це означає, що відвід повинен бути підтверджений фактичними обставинами та ґрунтуватися на певних конкретних доказах та який заявлено впродовж визначеного кодексом строку. При цьому, не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв'язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов'язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Розглядаючи конкретну судову справу (здійснюючи правосуддя) судді самостійно визначають коло законодавства, що регулює спірні правовідносини, застосовують його, здійснюють його тлумачення, вирішують питання про розгляд заяв та клопотань учасників судового процесу та надають правову оцінку обставинам справи на підставі саме внутрішнього переконання, що ґрунтується на приписах закону. Крім того, законом встановлено право учасників судового процесу на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення у випадку незгоди з прийнятим судовим рішенням з мотивів саме невірного застосування матеріального чи (або) процесуального права.

Разом з тим, в порушення приписів ст. 74 ГПК України, відповідно до якої, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, заявником не надано жодного доказу на підтвердження тих обставин, на які він вказує в заяві або підтверджували наявність будь-яких інших обставин, які б вказували на небезсторонність судді Міньковського С.В.

Відсутність таких доказів унеможливлює висновок про те, що такі побоювання є об'єктивно обґрунтованими, а не власними суб'єктивними припущеннями заявника.

Суд вважає, що заявником у заяві про відвід судді Міньковського С.В. не наведено жодної з підстав для відводу судді, які містяться у статтях 35, 36 ГПК України.

Виходячи з викладеного вище та керуючись ч. 2 та ч. 3 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України, суддя Міньковський С.В. дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 39 ГПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість відводу (заяви за вх. № 35747 від 26.12.18 р.), вирішення питання про відвід судді Міньковського С.В. має бути здійснено іншим суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 ГПК України.

При цьому, враховуючи приписи ч. 5 п. 1 ст. 228 ГПК України, якими унормовано саме право суду на зупинення провадження у справі у разі надходження заяви про відвід судді, суд на даний час не вбачає підстав для зупинення провадження у справі № 5023/5401/11.

Керуючись ст.ст. 35, 36, 38, 39, 233-235 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Питання про відвід cудді Міньковського С.В. у справі № 5023/5401/11 передати на розгляд іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, якого буде визначено в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Ухвала підписана 26.12.2018 року.

Суддя Міньковський С.В.