ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2018 р. Справа №914/2608/17

ОСОБА_1 апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

ОСОБА_2

секретар судового засідання Лялька Н.Р.,

розглянув апеляційну скаргу Львівського міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді від 20.11.2017

на рішення Господарського суду Львівської області від 02.10.2018 (суддя Мазовіта А.Б., повний текст рішення складено 12.10.2017)

у справі № 914/2608/17

за позовом Львівського міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді, м. Львів

до Товариства з обмеженою відповідальністю Ар Деко, м. Львів

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 офіс Держаудитслужби, м. Львів

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 капітального будівництва Львівської міської ради, м. Львів

про стягнення 31 127,00 грн.,

представники:

- від позивача не зявився,

- від відповідача ОСОБА_4,

- від третьої особи-1 не зявився,

- від третьої особи-2 не зявився.

14.12.2017 до Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Комунальної установи «Львівський міський центр соціальних служб для сімї, дітей та молоді» про стягнення 31127,00 грн. з ТзОВ «Ар Деко», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_1 офіс Держаудитслужби та ОСОБА_3 капітального будівництва Львівської міської ради (із врахуванням заяви про уточнення (зменшення) позовних вимог, яка була прийнята ухвалою суду від 06.09.2018, а.с. 197-201, т. 1)

Визнавши позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, Господарський суд Львівської області рішенням від 02.10.2018 у даній справі відмовив у задоволенні позову (а.с. 230-238, т.1). При цьому, суд вказав, що за умови існування між сторонами договірних правовідносин, акт ревізії, складений ОСОБА_1 офісом Державної аудиторської служби (далі Держаудитслужба) України, не може розглядатись як підстава виникнення господарсько-правового зобовязання відповідача повернути сплачені йому позивачем кошти.

Дане рішення оскаржено позивачем у справі Львівським міським центром соціальних служб для сімї, дітей та молоді з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та неповного зясування обставин справи. Скаржник зазначив, що суд першої інстанції зробив висновок про те, що заявлена позивачем вимога про повернення коштів носить характер усунення недоліків в розумінні ст. 854 ЦК України, в той час, як із змісту позовної заяви вбачається, що правовою підставою повернення коштів є ст. 1212 ЦК України. Тому, характер правовідносин між сторонами не повязаний з виконанням договору підряду, а ґрунтується на виявленому завищенні відповідачем вартості виконаних робіт при їх проведенні за договором №2-С від 26.09.2016, як було встановлене офісом Державної аудиторської служби України при проведенні ревізії фінансово-господарської діяльності позивача, що крім цього, підтверджується висновком експерта № 2625 судової будівельно-технічної експертизи, складеним 01.08.2018 (а.с. 173-177, т.1), яким встановлено завищення вартості виконаних робіт на 25044,00 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача - без задоволення, вважає, що рішення прийнято на підставі встановлених фактичних обставин справи у відповідності з нормами матеріального права.

Позивач та треті особи не забезпечили участі своїх представників в судове засідання, хоча були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення їм ухвал суду від 15.11.2018 та 21.11.2018.

Від скаржника до суду надійшло клопотання від 10.12.2018 №2607-вих1184 про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю забезпечити явку свого представника, який період з 13.12.2018 по 18.12.2018 перебуватиме у відрядженні в м.Києві.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги по суті, враховуючи те, що явка представників не визнавалась судом обовязковою, а скаржник був завчасно повідомлений про час, дату та місце судового розгляду (ухвалу суду від 21.11.2018 він отримав 23.11.2018), у звязку з чим в нього були достатні можливості для забезпечення безпосереднього представництва чи забезпечення участі іншого представника, колегія суддів відхиляє клопотання скаржника та вважає, що розгляд апеляційної скарги можливо здійснити без представників скаржника та третіх осіб.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши представлені суду докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія вважає вимоги апеляційної скарги такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне:

26.09.2016 між Комунальною установою «Львівський міський центр соціальних служб для сімї, дітей та молоді» та ТзОВ «Ар Деко» було укладено договір №2-С на виконання підрядних робіт по обєкту «Капітальний ремонт приміщень ЛМЦСССДМ на вул. Є.Маланюка, 6». За цим договором замовник (позивач) доручає, а виконавець (відповідач) в межах твердої договірної ціни зобовязується власними і залученими силами виконати і здати замовникові роботи по обєкту, відповідно до кошторисної документації та календарного плану виконання робіт.

Згідно п. 2.1. договору загальна вартість робіт згідно з договірною ціною становить 160 849 грн. 00 коп., яка була змінена 26.09.2016, згідно додаткового договору №1 до договору №2-С і визначена у розмірі 155785,00 грн.

11.07.2017 сторони уклали додатковий договір №2 до договору №2-С від 26.09.2016, яким доповнили п. 2.1. договору новим абзацом, зазначивши що вартість виконаних у 2016 році робіт згідно з договірною ціною становить 85012,00 грн. Вартість робіт, які підлягають виконанню по договору в 2017 році відповідно до бюджетних призначень складає 70773,00 грн.

Передача виконаних робіт виконавцем і приймання їх замовником вчиняються відповідно до п. 4.1. договору і оформлюються актом приймання виконаних будівельних робіт за формою №КБ-2в. Виконавець може здати замовнику до оплати проміжний акт приймання виконаних робіт, в якому відображено виконання окремого етапу будівництва (п. 4.2. договору).

Виявлення недоліків під час приймання виконаних будівельних робіт, порядок і термін їх усунення, а також порядок оплати за таких умов, визначені сторонами у п. 4.3. договору.

Якщо усунення недоліків є неможливим або потребує великих затрат, за рішенням замовника сторони визначають завдану шкоду і на її величину зменшується розмір остаточного розрахунку з виконавцем.

При відсутності зауважень зі сторони замовника щодо недоліків протягом місяця акт приймання виконаних робіт вважається прийнятим без зауважень.

Відповідно до п. 4.6. договору, фінансування виконаних робіт здійснюється відповідно до оформленого акта за формою №КБ-2в та довідки за формою №КБ-3 протягом пяти днів після підписання акта приймання виконаних робіт за наявності фінансування.

У 2016 році відповідач виконав, а позивач прийняв обумовлені роботи згідно акту приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 (КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2016 (КБ-3) на загальну суму 85012 грн. 00 коп.

Позивач свої зобовязання щодо оплати вартості виконаних робіт у 2016 році виконав в повному обсязі, перерахував відповідачу 85012 грн. 00 коп. згідно платіжних доручень №3с від 11.10.2016 та №5с від 28.12.2016.

Під час прийняття виконаних робіт позивач акту про виявлені недоліки не складав, про наявність недоліків та необхідність їх виправлення виконавцю (відповідачу) не повідомляв.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. За умовами ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Частиною 1 ст. 853 ЦК України встановлено, що замовник зобовязаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Отже, враховуючи приписи зазначених норм законодавства, а також те, що позивач оглянув та прийняв за актом приймання-передачі виконані роботи, обумовлені договором, акт підписаний та скріплений печатками обох сторін без будь-яких зауважень і застережень, позивач погодився як з якістю таких робіт, так і з їх кількістю.

З огляду на наведене, умови договору сторони виконали у 2016 році повністю і зауважень одна до одної з цього приводу у них не було.

Вимоги позивача ґрунтувалися на виявленому, при проведенні ревізії офісом Державної аудиторської служби України фінансово-господарської діяльності позивача, завищенні відповідачем вартості виконаних робіт при їх проведенні за договором №2-С від 26.09.2016. Правові підстави позову визначені позивачем як порушення відповідачем ст. 193 ГК України та статтей 526, 629, 837 ЦК України.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції, дослідивши подані докази у справі, врахувавши доводи сторін, встановив факт належного виконання відповідачем умов договору підряду при виконанні підрядних робіт.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції. Зокрема, посилання скаржника на неправильне застосування судом норм матеріального права, щодо незастосування ним ст.1212 ЦК України, яка є правовою підставою позову про повернення безпідставно набутих коштів, з огляду на зазначення відповідачем недостовірних відомостей в акті приймання виконаних робіт, і це, на його думку, вбачається з позовної заяви, жодним чином не підтверджені.

У відповідності з ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

В даному випадку, скаржник вважає, що акт ревізії фінансово-господарської діяльності Львівського міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді за період з 01.04.2010 по 31.12.2016 року від 17.03.2017 за № 03-01-21/2 (а.с. 38-40, т.1), яким встановлено, що відповідачем роботи по забиванню борозен в цегляних стінах виконано не в повному обсязі, що підрядником безпідставно (зайво) включено ресурсну кошторисну норму РН20-28-2 «Пробивання борозен в цегляних стінах», а також, що подвійно включено норму РН11-54-1 «Улаштування основи з сітки штукатурної по цегляних та бетонних поверхнях», є підставою стягнення суми завищення вартості робіт, що складає 31127 грн. 00 коп.; крім цього, обєм фактично виконаних робіт підтверджується висновком експерта № 2625 судової будівельно-технічної експертизи, складеним 01.08.2018 (а.с. 173-177, т.1), яким встановлено завищення вартості виконаних робіт на 25044,00 грн.

Однак, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказаний акт не є належним і допустимим доказом, який підтверджує порушення відповідачем договірних зобовязань, оскільки договір №2-С від 26.09.2016 у 2016 році було виконано сторонами належним чином, відповідно до його умов, які були ними погоджені, в тому числі і вартість робіт, а виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати.

Слід зазначити, також, що ч. 3 ст. 632 ЦК України, передбачено, що зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Таким чином, з огляду на зазначену норму, враховуючи належне виконання сторонами договору №2-С від 26.09.2016 в частині виконання робіт у 2016 році, зокрема, повну оплату позивачем виконаних відповідачем робіт за ціною, що була узгоджена сторонами в договорі, суд правомірно дійшов висновку про неприпустимість перегляду ціни договору після його виконання, і правомірно відмовив в позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

З врахуванням викладеного та керуючись ст. 129, 269, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Рішення Господарського суду Львівської області від 02.10.2018 у справі №914/2608/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу Львівського міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді без задоволення.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Справу повернути в Господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови складено 04.01.2019.

Головуючий суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік