ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2018

Справа № 904/4943/18

За позовом: Приватного акціонерного товариства «Спеціалізоване управління №112 «Стальконструкція», м. Маріуполь

До: Товариства з обмеженою відповідальністю «Южспецконструкція» , м. Синельникове

Про: стягнення 282 112, 25 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ : не викликалися

СУТЬ СПОРУ :

ПрАТ «Спеціалізоване управління № 112 «Сталь конструкція» (позивач) звернулось до господарського суду з позовом до ТОВ «Южспецконструкція» (відповідач) про стягнення 282 112,25грн. ( в т.ч.: : 242 526,30 грн. – основна заборгованість; 36 458, 81 грн. – пеня та 3 127,14 грн. – 3% річних) заборгованості за договором надання послуг №13П/17 від 25.07.17р. (укладеним між сторонами). Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на порушення відповідачем умов договору в частині здійснення своєчасної оплати за надані позивачем послуги .

Ухвалою від 05.11.18р. було відкрите провадження у справі №904/4943/18 за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими ГПК України , без призначення судового засідання та виклику сторін - за наявними у ній матеріалами.

ТОВ «Южспецконструкція» ( відповідач) у відзиві на позов проти задоволення позовних вимог щодо стягнення пені та процентів заперечував, зазначаючи, що позивачем визначений невірний період їх нарахування, внаслідок нарахування пені від суми несвоєчасно отриманої оплати. Також відповідач зазначає, що йому не зрозумілий механізм нарахування пені. (а.с.49).

ПрАТ «Спеціалізоване управління № 112 «Сталь конструкція» (позивач) своїм правом на подання відповіді на відзив не скористався.

Суд наголошує на тому, що ухвала суду була надіслана учасникам процесу завчасно на їх юридичні адреси, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958, що підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідного судового процесуального документу. За таких обставин у суду маються достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та про необхідність подання витребуваних судом документів.

При цьому, стаття 43 ГПК України зобов'язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Нормами статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов’язків щодо доказів. Тож, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень. Частиною першою статті 252 ГПК України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Тому суд розглядає справу без призначення судового засідання та виклику сторін за наявними у ній матеріалами і документами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

25.07.17р. між ТОВ «Южспецконструкція» (замовник) та ПрАТ «Спеціалізоване управління № 112 «Сталь конструкція» (виконавець) був укладений договір надання послуг №13П/17 від 25.07.17р (з урахуванням внесених змін додатковими угодами №1, 2, 3, а.с.21-25), відповідно до умов якого виконавець зобов’язався надати замовнику послуги будівельним краном на гусеничному ходу МКГ-25БР за.№735 для виконання будівельно-монтажних робіт на об’єкті «Будівництво комплексу машин непереривного лиття заготовок №4 на ЧАО «ММК ім. Ілліча» м. Маріуполь», а замовник зобов’язався прийняти та оплатити послуги виконавцю відповідно до умов даного договору (п.1.1., п.1.2 договору).

Згідно п.3.4. договору оплати виконується замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця на протязі 5 (п’яти) банківських днів від дати підписання актів прийому-передачі наданих послуг та надання рахунків – фактур за першу та другу половину поточного місяця. В п.6.3. договору сторони погодили, що за несвоєчасну оплату наданих послуг замовник сплачує пеню в розмірі 0,5% від суми несвоєчасно сплачених послуг за кожен день прострочення. (а.с.18-20) .

З матеріалів справи вбачається, що позивачем у період березень-червень 2018 року були надані відповідачу послуги на загальну суму 306 250, 60 грн. ( що підтверджується відповідними актами передачі-прийому наданих послуг, які підписані відповідачем без зауважень, а.с.26-31).

Однак в порушення прийнятних на себе зобов’язань відповідач надані позивачем послуги не оплатив (сплачено лише 63 723, 40 грн. , що підтверджується відповідною банківською випискою, а.с.38); у зв’язку з чим ( згідно наданого позивачем розрахунку та акту звірки розрахунків станом на 13.07.18р., який підписаний відповідачем без зауважень ) за відповідачем рахується заборгованість за надані послуги за вищезазначеним договором у загальному розмірі 242 526,30 грн. (а.с.39).

Окрім того – позивач відповідно до п. 6.3. договору та приписів ст. 625 ЦК України нарахував відповідачу: 36 458, 81 грн. – пені та 3 127,14 грн. – 3% річних (а.с.5-6). Судом здійснено перевірку розрахунку позивача пені та 3% річних, порушень не виявлено. А тому, заперечення відповідача суд оцінює критично. Таким чином, загальна сума грошових коштів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 282 112, 25 грн.

Згідно приписів ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Відповідно до приписів ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором; у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. У відповідності зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.(ст.525 ЦК України). Відповідно до ч.3-4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов’язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідачем жодних доказів , на спростування обставин викладених позивачем у позовній заяві не надано; а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 178, 233, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, господарський суд , -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю «Южспецконструкція» (52500, м. Синельникове Дніпропетровської області , вул. Чехова, буд.38; ) на користь позивача – Приватного акціонерного товариства «Спеціалізоване управління №112 «Стальконструкція» ( 87515, м. Маріуполь Донецької області, вул. Євпаторійська, 49; ) : 242 526,30 грн. –заборгованості за договором; 36 458, 81 грн. – пені; 3 127,14 грн. – 3% річних та 4 231, 69 грн. - витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення складено та підписано без його проголошення 29.12.2018 р.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення . Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення .

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

Суддя                                                                                            Васильєв О.Ю.