РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.12.2018 р.Справа № 910/14450/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Левада Карго"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Регіональна філія "Одеська залізниця"

Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 3 121,38 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

Без виклику сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Левада Карго" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 3 121,38 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю боязку відповідача з відшкодування вартості втраченого вантажу.

Ухвалою від 02.11.2018 р. відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, та залучено до участі у справі Регіональну філію "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

22.11.2018 р. через відділ діловодства суду від Регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшов відзив, яким остання проти позову заперечує з підстав того, що виявлена недостача вантажу сталося не з вини відповідача, а внаслідок обставин, яким залізниця не могла запобігти та усунення яких від неї не залежало; позивач фактично не є власником вантажу.

Дослідивши наявні в справі матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

18.05.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Левада Карго" (надалі - позивач, Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" (Замовник) укладено Договір №KL-060/16, відповідно до умов якого Виконавець від свого імені та за дорученням Замовника і за рахунок його коштів надає послуги з транс порно-експедиторського обслуговування та надання рухомого складу і контейнерів для здійснення перевезень вантажів на території України, країн СНД та інших держав.

Відповідно до умов договору №KL-060/16 та Заявки на транспортування та експедирування вантажів від 20.07.2018 р., Виконавець надав послуги Замовнику по організації перевезення залізничним та автомобільним транспортом Вантажу Замовника в коробках завантаженого контейнер 1*40НС та доставки до його місця вивантаження - Одеський морський порт, Україна.

До відправки контейнер надійшов з вагою, зазначеною у залізничній накладній № 32924326 - 26,162 тони, проте після прибуття контейнера на станцію Одеса залізницею проведено переважування маси вантажу на підставі ст. 52 Статуту залізниць України, та встановлена нестача про що складений комерційний акт № 400305/548.

Відповідно до комерційного акту № 400305/548: фактично при відкритті контейнера виявився вантаж олія соняшникова. У першому ряду від дверей контейнера з правого боку є вільне місце розмірами: висотою 1800 мм і шириною 600 мм, всього в першому ряду 36 коробок. Далі вантаж розміщений: 32 ряда по довжині контейнера, 6 коробок в ширину по 7 коробок в висоту, всього тисяча триста сорок чотири коробки. Разом загальна кількість коробок в контейнері склало 1380 штук (в одній коробці 4 пляшки ємністю 5 л. кожна), що менше проти кількості зазначеного в документі на 6 коробок (24 пляшки). При розтині контейнера було знято свинцеву пломбу ст. Одеса-Порт КЗ-14 і одну нестандартну укрутку. Після повторного перерахунку і навантаження вантажу назад в контейнер вище зазначена недостача підтвердилася, двері контейнера щільно закриті і опломбовані пломбою.

Обґрунтовуючи позов, позивач посилається на те, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України не забезпечив збереження вантажу під час перевезення, у зв'язку з чим контейнер прибув з недостачею.

За доводами позивача, відповідач як перевізник належним чином не виконав зобов'язань щодо збереження вантажу під час перевезення, у зв'язку з чим зобов'язаний відшкодувати позивачу збитки у розмірі 3 121,38 грн.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно частини 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно частини 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

За змістом ст. 307 Господарського кодексу України, ст. 909 Цивільного кодексу України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під'їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено також ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Частиною 2 ст. 24 Статуту залізниць України передбачено право залізниці перевіряти правильність відомостей, зазначених вантажовідправником у накладній, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Приписами ст. 37 Статуту визначено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса, вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Маса вантажів визначається відправником.

З матеріалів справи вбачається, що на станції відправлення у залізничній накладній зазначено, що маса вантажу - 27 328т.

Правильність внесених відомостей до вказаної накладної підтверджена підписом представника відправника.

Згідно із ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 105 Статуту визначено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Статтею 52 Статуту встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів.

Статтею 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

У відповідності до ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Згідно п. 2 Правил складання актів комерційні акти складаються для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин.

Як встановлено судом, при прибутті вагону з вантажем на станцію призначення Одеса, працівниками Одеської залізниці на підставі ст. 24 Статуту залізниць України здійснено перевірку маси вантажу.

За результатами перевірки було встановлено факт недостачі вантажу, що підтверджується підписаним відповідальними особами залізничної станції Одеської залізниці комерційним актом.

Так, відповідно до якого, значиться фактично при відкритті контейнера виявився вантаж олія соняшникова. У першому ряду від дверей контейнера з правого боку є вільне місце розмірами: висотою 1800 мм і шириною 600 мм, всього в першому ряду 36 коробок. Далі вантаж розміщений: 32 ряда по довжині контейнера, 6 коробок в ширину по 7 коробок в висоту, всього тисяча триста сорок чотири коробки. Разом загальна кількість коробок в контейнері склало 1380 штук (в одній коробці 4 пляшки ємністю 5 л. кожна), що менше проти кількості зазначеного в документі на 6 коробок (24 пляшки).

При цьому, докази заперечень відповідача щодо форми, порядку складання, змісту вказаного комерційного акту та посадових осіб, які його підписали, а також факту опротестування його з боку сторін відсутні.

Вимогами ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Стаття 623 Цивільного кодексу України зобов'язує сторону, яка порушила зобов'язання відшкодувати завдані у результаті цього збитки.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Згідно із ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ст. 114 Статуту).

Згідно з ст. 115 Статуту вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно із ст. 27 Правил видачі вантажів, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Розрахунок збитків, спричинених внаслідок недостачі, проведений позивачем з урахуванням норми відповідно до Правил перевезення вантажів. Таким чином, суд погоджується із наданим розрахунком збитків (вартості недостачі вантажу) у розмірі 3 121,38 грн.

В свою чергу контррозрахунку заявлених до стягнення позовних вимог або доказів наявності заперечень щодо здійсненого позивачем розрахунку завданих збитків відповідачем суду не подано.

Третя особа проти задоволення позову заперечує, зазначаючи, зокрема, що позивач не є власником відправленого вантажу.

Проте суд зазначає, що відповідно до п. 6.1 Договору експедирування, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Левада Карго" (надалі - позивач, Виконавець) та ТОВ "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" (Замовник) Виконавець несе повну матеріальну відповідальність за прийнятий до перевезення вантаж в розмірі втраченого (знищеного) або пошкодженого Вантажу за товарно-супровідними документами, які стали наслідком невиконання або неналежного виконання Виконавцем, або залученими ним третіми особами, взятих на себе обов'язків по Договору. Сума, яка підлягає відшкодуванню, визначається на підставі вартості вантажу в місці та в час прийняття його до перевезення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за платіжним дорученням № 1466 від 19.09.2018р. (копія якого наявна в матеріалах справи) сплачено на користь ТОВ "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" - 3 121,38 грн.; призначення платежу: відшкодування вартості втраченого вантажу.

Відтак, Товариство з обмеженою відповідальністю "Левада Карго" отримало право на відшкодування вартості втрачено вантажу від залізниці.

Як встановлено ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає позовні вимоги доведеними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи і не спростовані належним чином і у встановленому законом відповідачем, а відтак, заявлені вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Тверська, 5; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕВАДА КАРГО" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 119; ) 3 121 (три тисячі сто двадцять одну) грн. 38 коп. збитків та 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.І. Зеленіна