РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.12.2018Справа № 910/13194/18
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 28 936,99 грн.

суддя Мельник В.І.

за участю секретаря судового засідання Федорової О.В.

Представники сторін:

від позивача - Кририєвський Р.А.,представник

Макаренко Т.Д.,

від відповідач - Соколова В.П., представник

третя особа не з'явився

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛЕМТРАНС" подало на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 28936,99 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на думку позивача не забезпечення з боку відповідача збереження цілісності майна (вагонів) під час перевезення залізницею завдало збитків у розмірі 28 936,99 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2018 порушено провадження у справі № 910/13194/18 та призначено підготовче засідання на 29.10.2018.

В підготовче судове засіданні 29.10.2018 представник позивача з?явився, підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

В підготовче судове засідання 29.10.2018 представник відповідача не з?явився.

Ухвалою суду від 29.10.2018 закінчено підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.11.2018.

Статтею 50 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають процесуальні права та обов'язки, встановлені статтею 42 цього Кодексу.

Вступ у справу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не тягне за собою розгляду справи спочатку.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що є підстави для залучення Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат іменні Ілліча", як третю особу.

Ухвалою суду від 19.11.2018 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат іменні Ілліча" та відкладено розгляд справи на 14.12.2018.

11.12.2018 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано клопотання про зміну найменування.

В судове засідання 14.12.2018 представник позивача з'явився, підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд задовольнити їх.

В судове засідання 14.12.2018 представник відповідача з'явився, заперечив проти задоволення позовних вимог, крім того просив суд задовольнити клопотання про заміну назви відповідача.

Згідно приписів ст. 52 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Згідно ст. 108 Цивільного кодексу України перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.10.2018 року № 938 «Деякі питання акціонерного товариства «Українська залізниця» змінено тип публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменовано його в Акціонерне товариство «Українська залізниця».

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про задоволення клопотання про зміну найменування відповідача.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 14.12.2018 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом з'ясовано наступне.

Відповідно до залізничних накладних № 49070196 від 02.04.2018, № 49070139 від 02.04.2018, №49070147 від 02.04.2018, №49070121 від 02.04.2018, відповідачем здійснювалося перевезення вантажних вагонів (оренди) товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" до станцій призначення Волноваха.

З матеріалів справи вбачається, що на станції Маріуполь-Сортувальний виявлено пошкодження (розукомплектування) вагонів № 61014452, № 56618721, № 60361078, № 56673957.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про залізничний транспорт" перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Внаслідок пошкодження (розукомплектування) вагонів, позивачем направлено вагони № 61014452, № 56618721, № 60361078, № 56673957

на технічне обслуговування та оформлено повідомлення № 9923 від 03.04.2018, № 9921 від 03.04.2018, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до пункту 20 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002 акт про пошкодження вагона (контейнера) складається у разі пошкодження вагона (контейнера) під час перевезення, навантаження, вивантаження вантажу, виконання маневрових робіт, а також в інших випадках для засвідчення обставин і розмірів пошкодження і є підставою для матеріальної відповідальності винних у пошкодженні.

Наявні в матеріалах справи копії заяв № 1103/ДВ від 05.04.2018 та №1104 від 05.04.2018 підтверджують, що позивач звертався до відповідача з проханням скласти комерційні акти про пошкодження вагонів.

Відповідач, у своєму листі-відповіді № 261/147 від 12.04.2018 повідомив позивача про те, що складання комерційних актів з приводу пошкодження порожніх вагонів нормативними документами не передбачено.

Відповідно до пункту 20 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці.

Ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

Оскільки порожні приватні вагони мають статус "вантажу", відповідно до пункту 2 Правил складання актів повинен бути сформований комерційний акт у зв'язку з пошкодженням вантажу (вагону).

Відповідно до пункту 8 Правил складання актів, комерційні акти складаються у трьох примірниках на бланках установленої форми і заповнюються на друкарській машинці або чорнилами чітко, без будь-яких виправлень. На кожному акті проставляється штемпель станції. Другий примірник акта видається одержувачу на його вимогу.

Всупереч чинного законодавства, відповідач не забезпечив схоронності (збереження) вагонів під час їх курсування залізничними коліями, внаслідок чого завдано збитків майну позивача.

Відповідно до пункту 21 Правил користування вагонами і контейнерами, ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

Порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", і якими залізниця не має права розпоряджатись на свій розсуд, як вона розпоряджається вагонами загального парку залізниць, а зобов'язана доставити ці власні порожні вагони на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній.

Відповідно до статті 126 Статуту залізниць України, за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов'язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов'язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов'язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Вимогами статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов'язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Суд зазначає, що саме на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Матеріалами справи не підтверджено, що розкомлектувння вагонів сталося не з вини відповідача, останнім не надано ніяких допустимих доказів.

Приймаючи до уваги встановлені обставини, судом встановлено, що позивачем, внаслідок розукомплектування вантажних вагонів понесено збитки в розмірі 28936,99 грн., (у тому числі: 22577,37 грн. - вартість придбаних деталей + 6042,02 грн. - вартість технічного обслуговування) + 317,60 грн. ( витрати на транспортування розукомплектованих вагонів до місця ремонту)

Таким чином, позовні вимоги визнаються судом обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 52, 129, 233, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Замінити найменування Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на Акціонерне товариство «Українська залізниця».

2. Позов задовольнити.

3. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, будинок 5, ідентифікаційний номер 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕМТРАНС» (03150, м. Київ, вул. Антоновича, будинок 46-46А, ідентифікаційний номер 30600592) заборгованість в розмірі 28936 (двадцять вісім тисяч дев'ятсот тридцять шість) грн. 99 коп., судовий збір в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 22.12.2018.

Суддя В.І. Мельник