ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"27" грудня 2018 р. м. Київ Справа № 911/1727/18

за позовом Приватного акціонерного товариства ВФ Україна (01601, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15)

до Товариства з обмеженою відповідальністю Підприємство ОСОБА_1 (07300, Київська обл., Вишгородський район, м. Вишгород, вул. Новопромислова, 4; 07300, Київська обл., Вишгородський район, м. Вишгород, а/с 124)

про стягнення 292577,57 грн. неустойки та збитків за поставку товару за додатковими угодами № 14 від 10.10.2016 р. та № 15 від 28.10.2016 р. до договору поставки № SD-16-501767 від 12.02.2016 р.

Суддя В.М. Бабкіна

секретар судового засідання: Демідова А.А.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність № 0358/18 від 04.06.2018 р.);

від відповідача: ОСОБА_3 (ордер № 408911 від 29.10.2018 р.).

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Приватного акціонерного товариства ВФ Україна до Товариства з обмеженою відповідальністю Підприємство ОСОБА_1 про стягнення 292577,57 грн. неустойки та збитків за поставку товару за додатковими угодами № 14 від 10.10.2016 р. та № 15 від 28.10.2016 р. до договору поставки № SD-16-501767 від 12.02.2016 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.09.2018 р. було відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче засідання на 21.09.2018 р.

Підготовче засідання відкладалось.

17.09.2018 р. до господарського суду Київської області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву № 01/8-14-18 від 13.09.2018 р. (вх. № 19075/18 від 17.09.2018 р.), за змістом якого відповідач просить відмовити в задоволенні позову з огляду на те, що відповідач виготовив товар на підставі технічних вимог, наданих та погоджених позивачем. Також відповідач зазначає про те, що під час прийому-передачі зазначеного товару позивачем не було предявлено претензій щодо наявності дефектів, а тому, на переконання відповідача, свої зобовязання за договором поставки № SD-16-501767 від 12.02.2016 р. та додатковими угодами № 14 від 10.10.2016 р. та № 15 від 28.10.2016 р. підприємство виконало повністю та з дотриманням всіх умов договору.

22.10.2018 р. до господарського суду Київської області від представника позивача надійшла відповідь на відзив б/н від 20.09.2018 р. (вх. № 30449/18 від 22.10.2018 р.), за змістом якої позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з огляду на те, що сторонами було встановлено у договорі № SD-16-501767 від 12.02.2016 р. гарантійний строк на товар, а отже, у разі виявлення позивачем будь-яких дефектів протягом такого строку, він мав право заявити вимогу відповідачу про усунення виявлених недоліків. Також позивач зазначає, що відсутність заперечень відповідача на акт рекламації, лист з підтвердженням фактів дефектності товару та акти приймання-передачі товару для усунення недоліків свідчать, на його думку, про визнання відповідачем правомірності та обґрунтованості вимог позивача щодо дефектності поставленого товару. Водночас, позивач наголошує, що відповідач не звертався з приводу внесення змін до договору стосовно перегляду строків усунення недоліків товару та підписання додаткової угоди, а також не надсилав жодних претензій щодо неможливості виконання умов договору з вини позивача.

15.11.2018 р. до господарського суду Київської області від представника відповідача надійшло заперечення № 01/8-29-18 від 14.11.2018 р. (вх. № 32171/18 від 15.11.20188 р.) на відповідь позивача на відзив, за змістом якого відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з огляду на те, що ТОВ Підприємство ОСОБА_1 виготовило товар у точній відповідності до технічного завдання, наданого ПАТ ВФ Україна, який був протестований останнім, погоджений і підтверджений згідно з умовами договору поставки № SD-16-501767 від 12.02.2016 р. та додатковими угодами № 14 від 10.10.2016 р. і № 15 від 28.10.2016 р. Також ТОВ Підприємство ОСОБА_1, посилаючись на приписи ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, зазначає, що оскільки відповідачем, на його думку, усі взяті на себе за вказаним договором зобовязання виконано у повному обсязі, то правові підстави для стягнення з ТОВ Підприємство ОСОБА_1 неустойки відсутні. Водночас, відповідач наголошує, що твердження позивача у відповіді на відзив про те, що ТОВ Підприємство ОСОБА_1 підтвердило наявність дефектів в акті рекламації, на його переконання, не відповідає дійсності, оскільки недоліки в роботі сім-карт, на які вказує ПАТ ВФ Україна, виникли з вини самого позивача, адже, як вбачається зі змісту вказаного акту, в ньому не вказано про те, що товар, який позивач вважає дефектним, не відповідає вимогам, вказаним у відповідному додатку до договору, та технічним характеристикам. З огляду на вищезазначене, відповідач вважає позовні вимоги ПАТ ВФ Україна про стягнення з ТОВ Підприємство ОСОБА_1 292577,57 грн. неустойки та збитків за поставку товару за додатковими угодами № 14 від 10.10.2016 р. та № 15 від 28.10.2016 р. до договору поставки № SD-16-501767 від 12.02.2016 р. безпідставними.

У судовому засіданні 10.12.2018 р. представником позивача було подано клопотання б/н від 10.12.2018 р. (вх. № 34175/18 від 10.12.2018 р.) про відкладення розгляду справи у звязку із веденням перемовин між ПрАТ ВФ Україна та ТОВ Підприємство ОСОБА_1 щодо мирного врегулювання спору шляхом укладення мирової угоди.

У судовому засіданні 10.12.2018 р. представник позивача підтримував подане клопотання про відкладення розгляду справи у звязку із веденням перемовин щодо мирного врегулювання спору шляхом укладення мирової угоди; представники відповідача підтвердили участь відповідача в мирному врегулюванні даного спору з ПрАТ ВФ Україна.

21.12.2018 р. до господарського суду Київської області від ПрАТ ВФ Україна було подано заяву б/н від 14.12.2018 р. (вх. № 34940/18 від 21.12.2018 р.) про затвердження мирової угоди, а також мирову угоду від 14.12.2018 р. у даній справі № 911/1727/18, підписану від позивача представником на підставі довіреності № 0358/18 від 04.06.2018 р. ОСОБА_2, від відповідача генеральним директором ОСОБА_4.

26.12.2018 р. до господарського суду Київської області від ТОВ Підприємство ОСОБА_1 було подано заяву б/н, б/д (вх. № 35059/18 від 26.12.2018 р.) про затвердження мирової угоди від 14.12.2018 р. у справі № 911/1727/18.

27.12.2018 р. до господарського суду Київської області від представника ПрАТ ВФ Україна ОСОБА_5 було подано заяву № 01/8-42/18 від 27.12.2018 р. про неможливість бути присутнім у судовому засіданні, призначеному на 27.12.2018 р.

У судовому засіданні 27.12.2018 р. представники позивача та відповідача підтримували заяву про затвердження мирової угоди у даній справі № 911/1727/18.

Суд, дослідивши матеріали справи та заяву про затвердження мирової угоди, вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 7 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Положеннями ст. 192 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов'язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією самою ухвалою одночасно закриває провадження у справі. Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону або порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Розглянувши подані заяви та мирову угоду від 14.12.2018 р., суд дійшов висновку, що мирова угода стосується лише прав та обовязків сторін, підписана уповноваженими на це особами, зміст укладеної між сторонами мирової угоди не суперечить чинному законодавству України і не зачіпає прав та інтересів інших осіб, сторонам відомі наслідки затвердження судом мирової угоди, про що зазначено у їх заяві, сторони погодили порядок погашення спірної заборгованості та судових витрат, а відтак суд вважає за можливе задовольнити подані сторонами заяви та затвердити укладену ними мирову угоду.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

За таких обставин, укладена сторонами мирова угода від 14.12.2018 р. підлягає затвердженню, а провадження у справі № 911/1727/18 за позовом Приватного акціонерного товариства ВФ Україна до Товариства з обмеженою відповідальністю Підприємство ОСОБА_1 про стягнення 292577,57 грн. неустойки та збитків за поставку товару за додатковими угодами № 14 від 10.10.2016 р. та № 15 від 28.10.2016 р. до договору поставки № SD-16-501767 від 12.02.2016 р. - закриттю.

Статтею 193 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Відповідно до ч. 3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Згідно з ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Керуючись ч. 7 ст. 46, ст.ст. 192, 193, п. 7 ч. 1 ст. 231, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. Затвердити мирову угоду у справі № 911/1727/18 за позовом Приватного акціонерного товариства ВФ Україна до Товариства з обмеженою відповідальністю Підприємство ОСОБА_1 про стягнення 292577,57 грн. неустойки та збитків за поставку товару за додатковими угодами № 14 від 10.10.2016 р. та № 15 від 28.10.2016 р. до договору поставки № SD-16-501767 від 12.02.2016 р. на умовах, зазначених у мировій угоді, а саме:

«ОСОБА_6

14 грудня 2018 року м. Київ

Ми, Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» (далі за текстом мирової угоди - позивач) в особі представника ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності № 0358/18 від 04.06.2018 р., з однієї сторони та Товариство з обмеженою відповідальністю «Підприємство «ОСОБА_1» (далі за текстом мирової угоди - відповідач) в особі Генерального директора ОСОБА_4, який діє на підставі Статуту з іншої сторони, які є сторонами у справі № 911/1727/18, що перебуває у провадженні судді Бабкіної В.М. господарського суду Київської області за позовом Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «ОСОБА_1» про стягнення 292 577,57 грн., з метою врегулювання спору, на підставі взаємних поступок, домовились про укладення мирової угоди на наступних умовах:

1. Відповідач визнає позовні вимоги, що були заявлені позивачем у повному обсязі,

а саме:

- неустойку за прострочення терміну заміни дефектного Товару у розмірі 157901,57 грн. (сто пятдесят сім тисяч девятсот одна гривня 57 коп.);

- збитки у розмірі 134676,00 грн. (сто тридцять чотири тисячі шістсот сімдесят шість гривень 00 коп.);

- судові витрати у розмірі 4415,25 грн. (чотири тисячі чотириста п'ятнадцять гривень 25 коп.).

2. Позивач відмовляється від частини заявлених позовних вимог, а саме: від стягнення з відповідача неустойки за прострочення терміну заміни дефектного товару у розмірі 157901,57 грн. (сто пятдесят сім тисяч девятсот одна гривня 57 коп.).

3. Відповідач зобовязується протягом 10 (десяти) календарних днів з дати затвердження судом цієї мирової угоди, відшкодувати позивачу (шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача, зазначений у реквізитах даної мирової угоди):

- збитки у розмірі 134676,00 грн. (сто тридцять чотири тисячі шістсот сімдесят шість гривень 00 коп.);

- судові витрати у розмірі 4415,25 грн. (чотири тисячі чотириста п'ятнадцять гривень 25 коп.).

4. При здійсненні перерахування грошових коштів відповідач, у призначенні платежу зазначає: на виконання мирової угоди від «14» грудня 2018 року між ПрАТ «ВФ Україна» та ТОВ «Підприємство «ОСОБА_1», затвердженої ухвалою господарського суду Київської області у справі № 911/1727/18.

5. Відповідач має право виконати свої зобов'язання, які передбачені пунктом 3 цієї мирової угоди, достроково.

6. За невиконання чи неналежне виконання умов цієї мирової угоди сторони несуть відповідальність, визначену чинним законодавством України. У випадку, якщо відповідач порушить строки сплати, зазначені у пункті 3 даної мирової угоди, і таке прострочення буде тривати більше 5 (пяти) календарних днів з дати, коли таке зобов'язання повинне бути виконане відповідачем, останній зобов'язується додатково сплатити на користь позивача штраф у розмірі 40000,00 грн. (сорок тисяч гривень 00 коп.).

7. При умові належного виконання відповідачем пункту 3 даної мирової угоди позивач не матиме до відповідача будь-яких претензій з предмету позову.

8. Сторони погоджуються з тим, що відповідно до умов цієї мирової угоди вони дійшли згоди щодо повного та остаточного врегулювання будь-яких зустрічних претензій по цьому спору.

9. Сторони мають належне уявлення про сутність цієї мирової угоди і всіх її елементів. Не існує ніяких факторів, які могли б вплинути на їх уявлення про мету цієї ОСОБА_6 угоди.

10. Сторони підтверджують, що вищевикладені умови відповідають їх волевиявленню та породжують настання наслідків, які відповідають їх дійсним інтересам.

11. Мирова угода укладена у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, по одному для сторін та для матеріалів судової справи № 911/1727/18 та подається в порядку статті 192 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду Київської області, набирає чинності з дати її затвердження судом і діє до повного виконання відповідачем своїх зобов'язань, передбачених цією мировою угодою.

12. Сторони стверджують, що їм відомі та зрозумілі правові наслідки укладення цієї мирової угоди, у тому числі правові наслідки, зазначені у статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

13. Сторони заявляють, що ні в процесі укладення цієї мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб в тому числі й держави.

14. Ухвала господарського суду Київської області про затвердження даної мирової угоди є виконавчим документом згідно з Законом України «Про виконавче провадження».

Позивач:

Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» (юридична адреса: 01601, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15; ідентифікаційний код в ; рахунок № 6411 в АТ «ОСОБА_7 Аваль» м. Київ, МФО 380805)

представник ОСОБА_2

Відповідач:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Підприємство «ОСОБА_1» (07300, Київська обл., Вишгородський район, м. Вишгород, вул. Новопромислова, 4, поштова адреса: 07300, Київська обл., Вишгородський район, м. Вишгород, а/я 124; Ідентифікаційний код в ; п/р 727 в ТВБВ № 10026/0726 філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» Код банку 322669; Свідоцтво платника ПДВ №13696675; ІПН 80; номер засобу звязку , (044) 585- 03-04, факс )

Генеральний директор ОСОБА_4».

2. Провадження у справі № 911/1727/18 закрити.

3. Дана ухвала відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" є виконавчим документом, який набирає чинності з моменту його прийняття, тобто з 27.12.2018 р., та може бути пред'явлена до виконання протягом трьох років, тобто до 27.12.2021 р.

Стягувач - Приватне акціонерне товариства ВФ Україна (01601, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, код 14333937);

Боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю Підприємство ОСОБА_1 (07300, Київська обл., Вишгородський район, м. Вишгород, вул. Новопромислова, 4, код 30049820).

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду оскаржується в порядку та строки, визначені статтями 254-256 та пп. 17.5 п. 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 04.01.2019 р.

Суддя В.М. Бабкіна