номер провадження справи 24/111/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2018 Справа № 908/2278/18

Господарський суд Запорізької області у складі судді Азізбекян Т.А., при секретарі Вака В.С.

За участю представників:

від позивача: Суниця А.А., довіреність від 12.03.2018 № 231/20-19

від відповідача: не прибув

Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи № 908/2278/18

за позовом Концерну "Міські теплові мережі" (юридична адреса: бул. Гвардійський, буд. 137, м. Запоріжжя, 69065, поштова адреса: вул. Щаслива, буд. 2а, м. Запоріжжя, 69065 ідентифікаційний код 32121458)

до відповідача: Дніпровського районного спортивно-технічного клубу товариства сприяння обороні України (вул. Добролюбова, буд. 3, м. Запоріжжя, 69006, ідентифікаційний код 02718078)

про стягнення 19 649,01 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Концерн "Міські теплові мережі" звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою від 29.10.2018 № 3054 (вх. 2456/08-07/18 від 01.11.2018) до Дніпровського районного спортивно-технічного клубу товариства сприяння обороні України про стягнення основного боргу за відпущену теплову енергії в сумі 13504,21 грн., пені в сумі 2724,19 грн., інфляційні витрати в сумі 2703,17 грн. та три процента річних в сумі 717,44 грн. за договором № 100766 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.05.2007.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.11.2018 наведену вище позовну заяву передано для розгляду судді Азізбекян Т.А.

Ухвалою суду від 05.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2278/18 за правилами загального позовного провадження. Присвоєно справі номер провадження 24/111/18. Підготовче судове засідання призначено на 03.12.2018.

Ухвалою від 03.12.2018 відкладено підготовче засідання на 26.12.2018.

Відповідно до ст. 222 ГПК України здійснювалося повне фіксування судового засідання 26.12.2018 за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Оголошений склад суду.

Перевірені повноваження присутнього в судовому засіданні учасника процесу.

Позивач оголосив про обізнаність прав та обов'язків, викладених у статтях 42, 46 Господарського процесуального кодексу України.

Відводів складу суду не заявлено.

За приписами ч. 6 ст. 183 ГПК України, якщо під час підготовчого судового засідання вирішені питання, зазначені у частині другій статті 182 цього Кодексу, за письмовою згодою всіх учасників справи, розгляд справи по суті може бути розпочатий у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

Позивачем надана письмова згода розпочати розгляд справи по суті в судовому засіданні 26.12.2018.

Відповідно до ч. 2. ст. 185 ГПК України судом оголошено про закінчення підготовчого засідання та початок судового розгляду справи по суті.

Позивач підтримав вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позові з урахуванням письмових пояснень від 22.12.2018 № 3366. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на договір № 100766 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, укладений між сторонами 01.05.2007, на виконання умов якого позивач здійснював постачання теплової енергії в гарячій воді на об'єкт споживання відповідача з відповідним розрахунковим тепловим навантаженням на опалення та обсягом гарячого водопостачання, яке розташоване за адресою: вул. Добролюбова, 3. Позивач надіслав відповідачу рахунки та акти приймання-передачі теплової енергії, надання послуг з централізованого постачання гарячої води за січень 2016 року - квітень 2016 року, січень, лютий 2017 року, листопад 2017 року - лютий 2018 року. Відповідач в період з січня 2016 року по лютий 2018 року не виконав своїх зобов'язань по сплаті за спожиту теплову енергію, у зв'язку з чим за відповідачем виникла заборгованість у розмірі 13 504,21 грн. За прострочення виконання грошового зобов'язання відповідачу нараховано 2 724,19 пені, 717,44 грн. 3% річних та 2 703,17 грн. інфляції. Просить суд, на підставі ст. ст. 11, 15, 16, 509, 525, 526, 530, 625, 629 ЦК України, ст. ст. 2, 3, 193, 232, 275-277 ГК України, Закону України "Про теплопостачання", "Правила користування тепловою енергією", позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув, про визнання позову не заявив, відзив на позовну заяву не надав, про поважність причин неявки уповноваженого представника суд не попереджав. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов'язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; з'являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов'язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки неявка в судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за необхідне розглядати справу за відсутності останнього, за наявними в матеріалах справи документами та матеріалами.

В засіданні 26.12.2018 судом, в порядку ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Суд повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз'яснив порядок і строк його оскарження.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

01.05.2007 між Концерном "Міські теплові мережі" в особі філії Концерну "Міські теплові мережі" Ленінського району (Теплопостачальна організація) та Ленінським спортивно-технічним клубом добровільного товариства сприяння обороні України (Споживач) укладений договір № 100766 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, за умовами якого (п. 1.1.) Теплопостачальна організація бере на себе зобов'язання відпустити теплову енергію в гарячій воді Споживачу, а Споживач зобов'язується прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку встановленими умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами.

У відповідності з п. 2.1 Договору, теплова енергія відпускається споживачу в Гкал згідно з Додатком 1 до цього договору в гарячій воді на такі потреби: опалення та вентиляцію на протязі опалювального періоду; підігрів води - за наявної можливості; кондиціювання - по замовленню Споживача; інші технологічні потреби - по замовленню Споживача.

Підпунктом 3.2.6. п. 3.2. Договору визначено, що Споживач теплової енергії зобов'язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

Відповідно до п. 5.1 Договору облік споживання теплової енергії проводиться за приладами комерційного обліку або розрахунковим способом.

Згідно п. 6.1. Договору, розрахунки за даним договором здійснюються в грошовій формі або іншій формі, що не заперечує діючому законодавству, відповідно до встановлених органами місцевого самоврядування тарифів (цін) діючих на час розрахунків (додаток № 5 до договору) та на підставі показань приладів комерційного обліку теплової енергії або даних, встановлених розрахунковим способом.

Розрахунковим періодом є календарний місяць (п. 6.2. Договору).

У пункті 6.4 договору сторони обумовили, що споживач зобов'язаний до 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію. Споживач має право робити передоплату.

Згідно п. 6.7 договору, споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати документи за розрахунковий період: рахунок фактуру, акт приймання-передачі теплової енергії, податкову накладну (платникам ПДВ).

Умовами п. 6.7.1. Договору передбачено, що отриманий акт приймання-передачі теплової енергії Споживач повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу теплопостачальної організації на протязі 5 днів з дати отримання. Датою отримання акту вважається: при отриманні нарочним дата вручення представнику споживача; при направленні рекомендованим листом дата, зазначена у відбитку поштового штемпеля на документі, що зроблений поштовим відділенням та підтверджує відправлення, з урахуванням поштового пробігу документа (по місту - 3 дні, по області - 5 днів, по Україні - 7 днів).

Пунктом 6.7.2. Договору передбачено, що у разі неотримання Акту приймання-передачі, або обґрунтованих заперечень в його підписанні, у термін, встановлений п. 6.6.1. договором, акт підписується Теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період. У разі наявності заперечень щодо даних, зазначених в акті, Споживач зобов'язаний надати Теплопостачальній організації нормативно обґрунтовані письмові заперечення до даного акту з додаванням відповідних документів та погодити з Теплопостачальною організацією всі розбіжності у встановлений п. 6.6.1. договору строк.

Згідно п. 10.1 Договору, цей договір набуває чинності з 01.05.2007 і діє до 01.05.2008.

Пунктом 10.4 Договору закріплено, що договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії даного договору ні одна з сторін не заявила про розірвання цього договору.

Станом на момент прийняття рішення у цій справі по суті спору зазначений вище Договір є чинним. Доказів протилежного матеріали справи не містять та учасниками судового процесу до суду не надано.

Як вбачається з матеріалів справи, системи опалення приміщень відповідача є невід'ємною складовою централізованої системи теплопостачання будинків, в яких вони розташовані. Тож, факт наявності теплопостачання в приміщенні відповідача в спірному періоді є підтвердженим.

У зв'язку з тим, що об'єкти споживання теплової енергії відповідача мають спільне з будинками підключення до теплової мережі позивача, факт отримання теплоносія підтверджується рішеннями про початок та закінчення опалювальних сезонів 2015-2018 р.р., відповідно до яких Концерном "Міські теплові мережі" було розпочато і закінчено опалювальні сезони у м. Запоріжжі.

На виконання умов Договору № 100766 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.05.2007, позивач здійснював постачання теплової енергії в гарячій воді на об'єкт споживання відповідача з відповідним розрахунковим тепловим навантаженням на опалення та обсягом гарячого водопостачання, яке розташоване за адресою: вул. Добролюбова, 3, про що зазначено в преамбулі Договору.

Станом на сьогоднішній день відповідач користується зазначеним об'єктом споживання на підставі договору оренди нежитлового приміщення від 26.12.2003 №779/13.

Приміщення Відповідача знаходиться у підвалі житловою буднику по вул. Добролюбова, 3 у м. Запоріжжя та має єдину систему опалення з житловим будинком, що підтверджується Розрахунком теплових навантажень на опалення та гаряче водопостачання № 766.

Нарахування за теплову енергію та гаряче водопостачання відповідачу здійснювалися згідно зазначеного Розрахунком теплових навантажень на опалення та гаряче водопостачання, п. 2.1. та Додатку № 1 до Договору.

Факт постачання теплової енергії підтверджується рахунками, актами приймання-передачі теплової енергії, рішеннями про початок та закінчення опалювальних сезонів 2015-2018 р.р. у м. Запоріжжі.

Теплопостачальна організація відпустила теплову енергію Споживачу в періоди з січня 2016 року по лютий 2018 року на загальну суму 13 504,21 грн.

Позивач надіслав Відповідачу рахунки та акти приймання-передачі теплової енергії, надання послуг з централізованого постачання гарячої води за січень 2016 року - квітень 2016 року, січень, лютий 2017 року, листопад 2017 року - лютий 2018 року, що підтверджується реєстрами відправлення рекомендованих листів по місту за січень 2016 року - квітень 2016 року, січень, лютий 2017 року, листопад 2017 року - лютий 2018 року.

Боржник не з'явився до Заявника для отримання зазначених документів в порядку, визначеному Договором. А тому, Концерн "Міські теплові мережі" направив розрахункові документи за спірний період в необхідній кількості примірників на адресу Споживача поштовою кореспонденцією, хоча такий обов'язок не покладається на Теплопостачальну організацію умовами Договору (докази направлення рахунків та актів приймання-передачі теплової енергії на адресу Боржника містяться в матеріалах справи).

Споживач заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках та актах приймання - передачі теплової енергії на адресу Теплопостачальної організації не надав, належним чином оформлені акти приймання - передачі теплової енергії за спірний період не повернув. Тобто, фактично погодився з кількістю спожитої теплової енергії та з сумами нарахованими Заявником до оплати за відповідні періоди. Концерном "Міські теплові мережі" були зроблені помітки на актах згідно п. 6.6.2 Договору. Отже, оформлені таким чином акти вважаються погодженими та є підставою для проведення остаточних розрахунків.

Відповідач оплату наданих послуг в установлені договором строки не здійснив.

У зв'язку з неналежним виконання відповідачем зобов'язань щодо оплати наданих йому послуг з теплопостачання на його адресу була надіслана претензія від 15.08.2018 № 1751/09 (підтверджується поштовим чеком від 16.08.2018), яка залишена відповідачем без реагування, сума заборгованості погашена не була.

Позовні вимоги про стягнення з Дніпровського районного спортивно-технічного клубу товариства сприяння обороні України основного боргу в сумі 13 504,21 грн., пені в сумі 2 724,19 грн., інфляційних витрат в сумі 2 703,17 грн. та 3% річних в сумі 717,44 грн. є предметом судового розгляду у даній справі.

За приписами ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 509 та ч. 2 ст. 11 ЦК України, зобов'язання виникають, зокрема, з договорів.

Таким чином, укладений між сторонами договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.05.2007 № 100766, є підставою для виникнення у його сторін майново-господарських зобов'язань.

Статтею 526 ЦК України закріплено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Акти приймання-передачі теплової енергії за період жовтень 2016 по березень 2017 року, відповідно до умов Договору та в силу положень ст. 629 ЦК України (договір є обов'язковим для виконання сторонами) є погодженими. А отже, зазначені вище акти є підставою для проведення остаточних розрахунків між сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як свідчать матеріали справи, відповідач у строк передбачений Договором взятих на себе зобов'язань належним чином не виконав, оплату за спожиту теплову енергію за спірний період не здійснив, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість в сумі 13 504,21 грн.

Факт наявності заборгованості у розмірі 13 504,21 грн. підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи те, що станом на час розгляду спору в суді зобов'язання відповідача оплатити спожиту в період січень 2016 року - лютий 2018 року теплову енергію за договором від 01.05.2007 № 100766 не припинено, відповідач оплату спожитої теплової енергії не здійснив, будь-яких претензій щодо виконання позивачем договору та щодо виставлених позивачем актів приймання-передачі і рахунків за спірний період не пред'явив, суд вважає позовну вимогу про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 13 504,21 грн. обґрунтованою, заснованою на законі та договорі та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки

Згідно із ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" (далі - Закон) платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін. При цьому, статтею 3 Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Вимога щодо стягнення пені заявлена позивачем на підставі п. 7.2.8. Договору, яким сторони обумовили, що в разі несплати або несвоєчасної сплати Споживачем за теплову енергію відповідно до терміну, встановленого у пункті 6.4. цього Договору, з наступного дня після закінчення терміну сплати Споживачу нараховується пеня у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу (але не більше суми обумовленої чинним законодавством) за кожен день прострочення по день фактичної оплати.

Оскільки відповідачем не виконувались своєчасно та належним чином зобов'язання щодо оплати вартості отриманих за Договором послуг, позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі 2 724,19 грн. за загальний період з 20.02.2016 по 31.08.2018.

Враховуючи наведені норми права та встановлений факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань суд констатує обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 2 724,19 грн. Суд виходив з дати початку порушення грошового зобов'язання та суми боргу, що існувала у спірний період.

Перевіривши розрахунок пені суд вважає, що вимоги про їх стягнення підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов'язання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України.

Зокрема, частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов'язання кредитор має право стягнути, а боржник повинен сплатити, крім основного боргу, також втрати від інфляційних процесів та річні відсотки за весь час прострочення виконання зобов'язання.

Судом перевірено розрахунки позивача 3% річних в сумі 717,44 грн. за загальний період з 20.02.2016 по 31.08.2018 та втрат від інфляції в сумі 2 703,17 грн. за період березень 2016 року - червень 2018 року з урахуванням приписів законодавства. Вимоги в цій частині визнано обґрунтованими та задовольняються у повному обсязі.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

В даному випадку відповідач не надав суду доказів, які могли б свідчити про належне виконання ним своїх договірних зобов'язань.

Отже, позов задовольняється у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 762,00 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Дніпровського районного спортивно-технічного клубу товариства сприяння обороні України (69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 3, ідентифікаційний код 02718078) на користь Концерну "Міські теплові мережі" (69091, м. Запоріжжя, бульвар Гвардійський, 137, п/р зі спеціальним режимом використання № 2813 у Філії - Запорізьке обласне управління ПАТ "Державний ощадний банк України", МФО 313957, ) - 13 504 (тринадцять тисяч п'ятсот чотири) грн. 21 коп. основного боргу.

Видати наказ.

Стягнути з Дніпровського районного спортивно-технічного клубу товариства сприяння обороні України (69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 3, ідентифікаційний код 02718078) на користь Концерну "Міські теплові мережі" (69091, м. Запоріжжя, бульвар Гвардійський, 137, п/р 1951 у Філії - Запорізьке обласне управління ПАТ "Державний ощадний банк України", МФО 313957, ) - інфляційних витрат 2 703 (дві тисячі сімсот три) грн., 17 коп., 3% річних у сумі 717 (сімсот сімнадцять) грн. 44 коп., пені у розмірі 2 724 (дві тисячі сімсот двадцять чотири) грн. 19 коп. та 1 762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 08.01.2019.

Суддя Т.А. Азізбекян