Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2018 р. м. Житомир Справа № 906/935/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.

за участю секретаря судового засідання: Шевчук - Сингаївської І.Г.

за участю представників сторін:

- від позивача: ОСОБА_1 - представник за дов. № 08/7146 від 23.04.2018

- від відповідача: не прибув

- від третьої особи: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Акціонерного товариства "Житомиробленерго" (м. Житомир)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (м. Київ)

до Селянсько-фермерського господарства "Аграрник" (Київська область, Бориспільський район, с. Проліски)

про внесення змін до договору № 402 про постачання електричної енергії від 23.03.2015

В засіданні суду 26.12.2018 оголошувалась перерва до 14:10 28.12.2018 відповідно до ст. 216 ГПК України.

Приватне акціонерне товариство ""Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" звернулось до господарського суду Житомирської області з позовною заявою (з урахуванням заяви про зміну предмету позову (а. с. 81, 82 у т. 1) до Селянсько-фермерського господарства "Аграрник" про визнання укладеною між СФГ "Аграрник" та ПрАТ "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" додаткової угоди від 21.08.2017 про внесення змін до договору №402 про постачання електричної енергії від 23.03.2015 на таких умовах, а саме: виключити п. 1 з додатку 3.1 договору, виключити такі додатки до договору 3.3, 8.1 та 11.1.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 08.12.2017 (а. с.121-123 у т. 1), залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 23.01.2018 у справі, відмовлено у задоволенні позовних вимог (а. с. 231 - 235 у т. 1)., виходячи з такого:

- відсутність доказів отримання відповідачем листа-повідомлення від 28.02.2017 про розірвання з 31.03.2017 договору оренди нерухомого майна від 01.04.2017 №4/ОР виключає можливість вважати останній таким, що припинив свою дію внаслідок відмови наймодавця від договору;

- внесення змін до договору від 23.03.2015 №402 щодо виключення об'єкту з договору є неможливим, оскільки договір про постачання електричної енергії укладений із кінцевим споживачем орендарем, який на момент подачі позову не припинив оренду вказаного майна;

- позивачем не надано до заяви про зміну предмету позову та в подальшому не додано до матеріалів справи саму додаткову угоду від 21.08.2017 про внесення змін до договору № 402 про постачання електричної енергії від 23.03.2015.

Разом з тим, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.05.2018 скасовано постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 23.01.2018 та рішення господарського суду Житомирської області від 08.12.2017 у справі №906/935/17, яку передано на новий розгляд до господарського суду Житомирської області (а. с. 94 -102 у т. 2).

Скасовуючи судові рішення судом касаційної інстанції зауважено, що:

- матеріали справи не містять додаткової угоди від 21.08.2017 про внесення змін до договору № 402 про постачання електричної енергії від 23.03.2015 на таких умовах, а саме: виключити пункт 1 з додатку 3.1 договору, виключити додаток 3.3 договору, виключити додаток 8.1 договору, виключити додаток 11.1 договору, а також додатків до Договору № 402 від 23.03.2015 (окрім додатку № 3.10);

- місцевим господарським судом не було досліджено матеріалів та обставин справи, які безпосередньо є предметом спору, не надано їм правової оцінки у сукупності з іншими доказами та доводами у цій справі;

- не було надано належної правової оцінки правовідносинам, що склались між відповідачем та третьою особою, зокрема, умовам договору оренди, що визначають припинення його дії або процедури розірвання, в поєднанні з приписами чинного законодавства, що регулюють такі правовідносини та, чи призвели дії третьої особи з розірвання договору оренди до відповідних правових наслідків.

25.09.2018 справа №906/935/17 повернулась до Господарського суду Житомирської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2018 справу № 906/935/17 передано для розгляду судді Лозинській І. В.

Ухвалою від 27.09.2018 справу № 906/935/17 прийнято до провадження, призначено засідання суду, витребувано у позивача необхідні документи (а.с.113 у т. 2).

Ухвалою від 14.11.2018 господарським судом задоволено заяву позивача від 31.10.2018 за вих. №1044 про зміну предмету позову та постановлено подальший розгляд справи здійснювати з новою позовною вимогою - внести зміни в договір № 402 про постачання електричної енергії від 23.03.2015, що укладений між СФГ "Аграрник" та ПрАТ "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" на таких умовах, а саме: виключити пункт 1 з додатку 3.1 договору, виключити додатки 3.3, 8.1 та 11.1 договору (а. с.163,164 у т. 2).

Ухвалою від 14.11.2018 господарським судом продовжено термін підготовчого провадження у справі №906/935/17 по 26.12.2018, призначено наступне засідання суду для розгляду справи та заяви позивача про зміну назви на 11.12.2018 р. зазначено відповідачу надати суду письмовий відзив на змінені позовні вимоги (а. с.165 у т. 2).

Ухвалою від 11.12.2018 господарський суд змінив найменування позивача з Приватного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" на Акціонерне товариство "Житомиробленерго" (а. с.175 у т. 2).

Ухвалою від 11.12.2018 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 18.12.2018 (а. с.176 у т. 2).

Ухвалами від 18.12.2018 господарський суд повідомив учасників справи про відкладення розгляду справи по суті на 26.12.2018 о 14:10 год. (а. с.181-183 у т. 2).

В засіданні суду 26.12.2018 оголошувалась перерва до 14:10 28.12.2018, про що свідчить протокол судового засідання від 26.12.2018 (а. с.185 у т. 2).

Після оголошеної перерви, представник позивача в засіданні суду позовні вимоги підтримав в повному обсязі; надав клопотання від 28.12.2018 про долучення до матеріалів справи копії таких додатків до договору № 402 про постачання електричної енергії від 23.03.2015: №3.1 "Перелік об'єктів, що живляться електроенергією від мереж енергосистеми"; №3.3 "Дані про відпуск електроенергії субспоживачам"; №8.1 "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін" (а. с. 187-190 у т. 2).

Крім того, надано письмові пояснення від 28.12.2018 щодо неможливості надання додатку № 11.1 до договору № 402 про постачання електричної енергії від 23.03.2015 у зв'язку з його фактичною відсутністю (а. с.191 у т. 2).

В засіданні судом оглянуто оригінал договору № 402 про постачання електричної енергії від 23.03.2015 з наявними до нього додатками.

Представник третьої особи в засідання суду не прибув. Відповідно до письмових пояснень від 14.11.2017 позов підтримано (а. с. 35 у т.1).

Представник відповідача в засіданні суду не прибув; як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачем ухвалу суду отримано 18.12.2018.

Відповідно до заперечень на позовну заяву від 14.11.2017 (а. с. 39 - 44 у т. 1) відповідач зазначив про те, що вимоги про зміну умов договору є необгрунтованими, нормативно та документально не підтвердженими.

За ініціативою суду долучено до матеріалів справи детальну інформацію про юридичну особу - Селянсько - фермерське господарство "Аграрник", отриману з офіційного сайту Міністерства юстиції України (а. с. 192-195 у т. 2).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

1.1. Стосовно правовідносин, що склалися між відповідачем та третьою особою.

01.04.2014 між ФОП ОСОБА_2 (орендодавець/третя особа) та СФГ "Аграрник" (орендар/відповідач) укладений договір оренди нерухомого майна №4/ОР (договір оренди) (а. с. 51, 52 у т. 1), відповідно до п. 2.1. якого орендар бере частину ДКУ (комори) за адресою: Житомирська область, Ружинський район. с. Ярославка, загальною площею 280,00 кв. м., що належить орендодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане виконкомом Крилівської сільської ради 21.06.2012, в оренду у орендодавця з метою ведення господарської діяльності, а саме: прийомки, розвантаження, зберігання та подальшої реалізації сільськогосппродукції.

Відповідно до п. 3.2. договору оренди передання майна в оренду здійснюється за відповідним Актом приймання-передачі, який підписується сторонами і скріплюється їх печатками.

Сторони погодили, що строк договору починає свій перебіг з моменту його підписання сторонами та скріплення печаткою орендодавця та закінчується через 360 днів. Якщо по закінченні терміну дії даного Договору жодна із сторін в письмовій формі не звернулася про його розірвання, то даний договір вважається укладеним на наступний період, початком якого є дата, наступна після дати закінчення попереднього терміну дії даного договору та на строк 360 календарних днів (п.4.1. договору оренди).

Пунктом 9.1. договору оренди сторони обумовили, що договір може бути розірвано в односторонньому порядку виключно у випадках, прямо передбачених Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, а також у разі порушення однією із сторін умов даного договору.

Згідно з п.10.1. договору оренди, у випадку порушення договору, сторони несуть відповідальність визначену цим Договором та (або) чинним в Україні законодавством.

Порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом договору (п.10.2.2 договору оренди).

На підтвердження прийняття в оренду визначеного договором нерухомого майна в матеріалах справи міститься акт приймання - передачі № 1 від 01.04.2014 (а.с. 53 у т.1).

Судом з'ясовано, що в провадженні Господарського суду Житомирської області знаходилась справа №906/1091/17, порушена за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до СФГ "Аграрник" про стягнення 372834,22 грн. та розірвання договору оренди нерухомого майна № 4/ОР від 01.04.2014.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 13.04.2018 в справі № 906/1091/17 позов задоволено частково, стягнуто з СФГ "Аграрник" на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 313100,00 грн. основного боргу, 9941,66 грн. 3% річних, 48908,08 грн. інфляційних, 5579,25 грн. судового збору; відмовлено в стягненні 884,48 грн. 3% річних та розірванні договору (а. с.117-121 у т. 2)

Зі змісту мотивувальної частини зазначеного рішення суду встановлено, що позивач у даній справі обгрунтовано вжив всіх необхідних заходів для повідомлення відповідача про наявну заборгованість та про розірвання договору оренди нерухомого майна № 4/ОР від 01.04.2014 в односторонньому порядку.

Тому, враховуючи припис ч. 2 ст. 782 ЦК України та зважаючи на неможливість розірвання договору датою, яка минула, суд дійшов висновку про те, що договір оренди нерухомого майна № 4/ОР від 01.04.2014 є розірваним в односторонньому порядку з 06.12.2017, тому підстави його розірвання в судовому порядку відсутні.

На виконання рішення суду видано наказ Господарського суду Житомирської області № 906/1091/17 від 21.05.2018 (а. с. 122 у т.2).

За даними КП "Діловодство спеціалізованого суду" зазначене рішення суду не оскаржувалось в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладене, договір оренди нерухомого майна № 4/ОР від 01.04.2014, укладений між ФОП ОСОБА_2 (орендодавець, третя особа) та СФГ "Аграрник" (орендар, відповідач) є розірваним в односторонньому порядку з 06.12.2017.

Додатково слід зазначити, що в провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа № 911/1708/18 порушена за заявою ТОВ "Шакур" (м. Київ) до Селянсько-фермерського господарства "Аграрник" про визнання його банкрутом (а. с. 144 у т. 2).

1.2. Стосовно правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачем.

23.03.2015 між ПрАТ "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" (постачальником) та Селянсько-фермерським господарством "Аграрник" (споживачем) укладено договір про постачання електроенергії №402 (далі - договір) (а. с. 17-22 у т.1); згідно з умовами розділу 1 договору постачальник постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невідємними частинами. Клас напруги споживача визначається рівнем напруги на межі балансової належності електромереж постачальника та споживча. При декількох вводах клас напруги споживача встановлюється в кожній точці обліку в залежності від рівня напруги на межі балансової належності електромереж (додаток 3.1. до договору "Перелік об'єктів, що живляться електроенергією від мереж енергосистеми").

Відповідно до розділу 2 договору під час виконання умов договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобовязуються керуватися чинним законодавством України, зокрема Правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ), затвердженими в установленому порядку.

Згідно з п. 10.3. договору сторонами погоджено, що усі зміни та доповнення до договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими представниками сторін та скріплюються печатками обох сторін.

До зазначеного договору укладено між сторонами додатки, у тому числі, додатки:

- № 3.1 "Перелік об'єктів, що живляться електроенергією від мереж енергосистеми" (а. с. 23 у т. 1), за яким включено зернотік, с. Ярославка, КТП - 118 (РЕМ), зерносклад, с. Бистріївка, КТП - 190 (РЕМ), цегельний завод, с. Бистріївка, КТП-402 (РЕМ);

- № 3.3 "Дані про відпуск електроенергії субспоживачам";

- № 8.1 "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін" щодо зернотоку в с.Ярославівка, споживачем електроенергії якого зазначено Селянсько-фермерське господарство "Аграрник".

Відповідно до свідоцтва про право власності від 23.03.2012 зазначені у ньому будівлі та споруди за адресою: Житомирська область, Ружинський район, с. Ярославка, вул. Лиса Гора,13 зареєстровані на праві приватної власності за ОСОБА_2 (а. с. 25 у т.1).

ФОП ОСОБА_2, як орендодавець зернотоку, звернувся до начальника Ружинського РЕМ із заявою від 29.05.2017 (а.с.24 у т.1) про укладення нового договору про постачання електричної енергії на об'єкт - зернотік з новим споживачем - ТОВ "Шакур", що є орендарем частини майна на підставі договору оренди від 11.05.2017.

У відповідь на вказану заяву, ПрАТ "ЕК "Житомиробленерго" звернулося до СФГ "Аграрник" з листом вих. № 838 від 03.08.2017 (а.с.29 у т.1), в якому просило останнього підписати додаткову угоду про виключення об'єкту "Зернотік" КТП - 118 в с. Ярославка Ружинського району з договору про постачання електроенергії №402 з додатками 1 і 3.1.

За вказаних обставин, враховуючи те, що надіслана додаткова угода між СФГ "Аграрник" та ПрАТ "ЕК "Житомиробленерго" підписана не була, останнє звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом про зобов'язання Селянсько-фермерського господарства "Аграрник" внести зміни до договору про постачання електричної енергії №402 від 23.03.2015, а саме: виключити пункт 1 з додатку 3.1 договору, виключити додаток 3.3 договору, виключити додаток 8.1 договору, виключити додаток 11.1 договору.

30.11.2017 до Господарського суду Житомирської області ПрАТ "ЕК "Житомиробленерго" подано заяву про зміну предмету позову (а.с.81,82 у т.1), згідно з якою останній просить визнати укладеною між СФГ "Аграрник" та ПрАТ "ЕК "Житомиробленерго" додаткову угоду від 21.08.2017 про внесення змін до договору №402 про постачання електричної енергії від 23.03.2015 на наступних умовах, а саме: виключити пункт 1 з додатку 3.1 договору, виключити додаток 3.3 договору, виключити додаток 8.1 договору, виключити додаток 11.1 договору, яка прийнята судом.

01.11.2018 до Господарського суду Житомирської області АТ "ЕК "Житомиробленерго" подано заяву про зміну предмету позову (а. с.133,134 у т. 2), згідно з якою останній просить внести зміни до договору №402 про постачання електричної енергії від 23.03.2015 на наступних умовах, а саме: виключити пункт 1 з додатку 3.1 договору, виключити додаток 3.3 договору, виключити додаток 8.1 договору, виключити додаток 11.1 договору, яка прийнята судом.

Позивачем наголошено, що відповідач вчиняє перешкоди здійсненню діяльності постачальника, оскільки Ружинський РЕМ АТ "Житомиробленерго" не має можливості укласти договір про постачання електроенергії стосовно об'єкту нерухомості, власником якого є ОСОБА_2

2. Норми права, які застосував господарський суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини (ст.11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно із ст. 67 ГК України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ст.174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 2 ст.180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Таке ж положення містить і ст.173 ГК України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами

Статтею 1 Закону України "Про електроенергетику" встановлено, що постачання електричної енергії є надання електричної енергії споживачу за допомогою технічних засобів передачі та розподілу електричної енергії на підставі договору. Споживачами енергії є суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю.

Під час виконання умов договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобовязуються керуватися чинним законодавством України, зокрема, Правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ), затвердженими в установленому порядку.

Станом на момент розгляду справи Правила користування електричною енергією втратили чинність на підставі Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕ від 14.03.2018 № 312 (набрала законної сили 19.04.2018), проте ПКЕЕ були чинними на час укладення договору про постачання електроенергії №402 від 23.03.2015 та виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до п. 1.1 Правил користування електричною енергією, які затверджені постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 № 28 (далі - ПКЕЕ) ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії). Дія цих Правил поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення).

Згідно з п.1.2 ПКЕЕ договір про постачання електричної енергії - домовленість двох сторін (постачальник електричної енергії за регульованим тарифом і споживач), що є документом певної форми, який встановлює зміст та регулює правовідносини між сторонами під час продажу постачальником за регульованим тарифом електричної енергії споживачу за тарифами, які регулюються відповідно до законодавства України.

Точка продажу електричної енергії споживачу установлюється на межі балансової належності його електроустановок та зазначається в договорі про постачання електричної енергії або в договорі про купівлю-продаж електричної енергії (п. 1.4 ПКЕЕ)

Пунктом 1 договору про постачання електроенергії від 23.03.2015 №402 вказано, що точка продажу електричної енергії: на межі балансової належності електромереж постачальника.

Відповідно до п. 3.1 ПКЕЕ електроустановки споживачів мають бути забезпечені необхідними розрахунковими засобами обліку електричної енергії для розрахунків за спожиту електричну енергію, технічними засобами контролю і управління споживанням електричної енергії та величини потужності, а також (за бажанням споживача) засобами вимірювальної техніки для контролю якості електричної енергії.

Розрахункові засоби обліку електричної енергії, технічні засоби контролю і управління споживанням електричної енергії та величини потужності, засоби вимірювальної техніки для контролю якості електричної енергії встановлюються відповідно до вимог ПУЕ, цих Правил та проектних рішень.

Пунктом 3.26 ПКЕЕ передбачено, що у разі, якщо до технологічних електричних мереж основного споживача приєднані електроустановки інших суб'єктів господарювання, власників мереж тощо, розрахунковий облік має бути організований основним споживачем таким чином, щоб забезпечити складення балансу електричної енергії у власних технологічних електричних мережах для проведення комерційних розрахунків.

Споживач (власник електричних мереж), технологічні електричні мережі якого використовуються електропередавальною організацією для передачі (транзиту) електричної енергії в електричні мережі субспоживачів або електропередавальної організації, має надати електропередавальній організації у повному обсязі необхідні вихідні дані для визначення в передбаченому цими Правилами порядку величини технологічних втрат електричної енергії, що пов'язані з передачею (транзитом) електричної енергії в електричні мережі інших суб'єктів.

У відповідності п. 6.18 ПКЕЕ у разі звільнення займаного приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов'язаний повідомити постачальника електричної енергії та (у разі наявності відповідного договору) електропередавальну організацію або основного споживача не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договору, і в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією включно.

Постачальник електричної енергії зобов'язаний припинити постачання електричної енергії за договором, а електропередавальна організація (основний споживач) - передачу електричної енергії (спільне використання технологічних електричних мереж) з заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією. За умови одночасного розірвання договору про постачання електричної енергії з попереднім споживачем, виплати всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, та звернення нового споживача щодо укладення договору про постачання електричної енергії в межах одного розрахункового періоду припинення електропостачання об'єкта не здійснюється.

За приписами ст.188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Згідно з ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом (ч. 4 ст. 652 ЦК України).

При здійсненні правового аналізу вказаної норми, слід наголосити, що укладаючи договір сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей. Проте, під час виконання договору можуть виявлятись обставини, які не могли бути враховані сторонами при укладенні договору, але істотно впливають на інтереси однієї чи обох сторін.

При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, при яких він буде виконуватися.

Інтереси сторін можуть порушуватись будь-якою зміною обставин, що виникають у ході виконання договору, проте, лише істотна зміна обставин визнається підставою для вимоги про зміну чи розірвання договору.

Частиною 1 ст. 653 ЦК України передбачено, що у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили (ч. 3 ст. 653 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

3. Мотиви відхилення заперечень відповідача, викладених у запереченнях на позовну заяву від 14.11.2017 (а. с. 39-44 у т. 1).

Відповідачем наголошено на тому, що позивачем не було направлено оферту про зміну договору, оскільки відповідач не отримував письмового тексту проекту додаткової угоди, яка пропонується укладатися; в матеріалах справи відсутні будь-які докази направлення належним чином оферти додаткової угоди; позивачем не надано достатніх доказів, що підтверджують необхідність зміни умов договору; відсутні факти, що підтверджують розірвання договору оренди приміщення, тому позовні вимоги є необгрунтованими.

З приводу надсилання пропозиції щодо зміни умов договору стороною, яка бажає внести такі зміни, іншій стороні, суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 резолютивної частини Рішення КСУ від 09.07.2002 №15-рп-2002 (справа №1-2/2002 про досудове врегулювання спорів) право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Таким чином, надсилання відповідачу пропозицій про внесення змін до спірного договору є виключно правом, а не обов'язком позивача, тому у випадку недотримання позивачем вимог ч.2 ст.188 ГК України щодо обов'язку надсилання іншій стороні пропозицій про зміну умов договору, не позбавляє його права звернутися до суду з позовом до відповідача про зміну умов договору за наявності спору, тобто відсутності згоди на зміну умов договору.

4. Висновок господарського суду Житомирської області за результатами розгляду позовної заяви.

За ч. 2, 3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем доведено суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами у справі.

Як свідчать матеріали справи, підставою для внесення змін до договору про постачання електричної енергії № 402 від 23.03.2015, укладеного між Ружинським РЕМ ПрАТ "ЕК "Житомиробленерго" (позивач) та СФГ "Аграрник" (відповідач) є розірвання в односторонньому порядку з 06.12.2017 договору оренди нерухомого майна № 4/ОР від 01.04.2014, укладеного між ФОП ОСОБА_2 (третя особа) та СФГ "Аграрник" (відповідач), а також укладення 11.05.2017 договору оренди частини нерухомого майна між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ "Шакур".

Умови договору про постачання електричної енергії зазначені у пунктах 5.5, 5.6, 5.7 та додатку 3 ПКЕЕ є істотними та обов'язковими для сторін під час укладання договору про постачання електричної енергії.

Представником позивача надано суду спірні додатки до договору № 402 про постачання електричної енергії від 23.03.2015:

- № 3.1 "Перелік об'єктів, що живляться електроенергією від мереж енергосистеми" (а. с. 23 у т.1), відповідно до якого включено зернотік, с. Ярославка, КТП - 118 (РЕМ), зерносклад, с. Бистріївка, КТП - 190 (РЕМ), цегельний завод, с. Бистріївка, КТП-402 (РЕМ);

- № 3.3 "Дані про відпуск електроенергії субспоживачам";

- № 8.1 "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін" щодо зернотоку в с.Ярославівка, споживачем електроенергії якого зазначено Селянсько-фермерське господарство "Аграрник".

Щодо додатку № 11.1 до договору № 402 про постачання електричної енергії від 23.03.2015 представником позивача згідно пояснень від 28.12.2018 повідомлено про його фактичну відсутність, тобто його не укладення між позивачем та відповідачем в справі. Додатково наголошено, що його відсутність не впливає на правовідносини між постачальником та споживачем, так як КТП від якого був підключений споживач є власністю постачальника і втрати реактивної енергії споживачу не нараховуються.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що змінилися істотні обставини, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 275 Господарського кодексу України відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Таким чином, враховуючи характер договірних відносин (енергопостачання), суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково та внести зміни до договору № 402 про постачання електричної енергії від 23.03.2015, що укладений між СФГ "Аграрник" та Акціонерним товариством "Житомиробленерго" шляхом виключення: пункту 1 з додатку 3.1. "Перелік об'єктів, що живляться електроенергією від мереж енергосистем" до договору № 402 про постачання електричної енергії від 23.03.2015; додатку 3.3. до договору № 402 про постачання електричної енергії від 23.03.2015; додатку 8.1. до договору № 402 про постачання електричної енергії від 23.03.2015.

У зв'язку з неукладенням між сторонами у справі додатку 11.1 до договору №402 про постачання електричної енергії від 23.03.2015, тобто його фактичною відсутністю, слід відмовити в частині позову щодо внесення змін у вказаний договір шляхом виключення додатку 11.1. до договору №402 про постачання електричної енергії від 23.03.2015.

4. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

У відповідності до ст. 129 ГПК витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Внести зміни в договір № 402 про постачання електричної енергії від 23.03.2015, що укладений між Селянсько - фермерським господарством "Аграрник" та Акціонерним товариством "Житомиробленерго" шляхом виключення пункту 1 з додатку 3.1. "Перелік об'єктів, що живляться електроенергією від мереж енергосистем" до договору № 402 про постачання електричної енергії від 23.03.2015.

3. Внести зміни в договір № 402 про постачання електричної енергії від 23.03.2015, що укладений між Селянсько - фермерським господарством "Аграрник" та Акціонерним товариством "Житомиробленерго" шляхом виключення додатку 3.3. до договору № 402 про постачання електричної енергії від 23.03.2015.

4. Внести зміни в договір № 402 про постачання електричної енергії від 23.03.2015, що укладений між Селянсько - фермерським господарством "Аграрник" та Акціонерним товариством "Житомиробленерго" шляхом виключення додатку 8.1. до договору № 402 про постачання електричної енергії від 23.03.2015.

5. Відмовити в частині позову щодо внесення змін в договір № 402 про постачання електричної енергії від 23.03.2015, що укладений між Селянсько - фермерським господарством "Аграрник" та Акціонерним товариством "Житомиробленерго" шляхом виключення додатку 11.1. до договору №402 про постачання електричної енергії від 23.03.2015.

6. Стягнути з Селянсько - фермерського господарства "Аграрник" (08322, АДРЕСА_1, ) на користь Акціонерного товариства "Житомиробленерго" (10008, м. Житомир, вул. Пушкінська, 32/8, ) 1600,00 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 29.12.18

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу

3 - СФГ "Аграрник" (08322, АДРЕСА_1) - реком.

4 - третій особі