ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/4103/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Катеринчук Л.Й. - головуючий, Пєсков В.Г., Погребняк В.Я.

за участі секретаря судового засідання Сліпчук Н.В.

учасники справи:

позивач за первісним позовом - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн",

представник - адвокат Захарчук І.А. (довіреність від 03.09.2018)

відповідач за первісним позовом - Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна Група "Модус",

представник - Єніч В.С. (довіреність від 25.05.2018)

позивач за зустрічним позовом - Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна Група "Модус",

відповідач за зустрічним позовом - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн"

розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна Група "Модус"

на постанову Київського апеляційного господарського суду

від 20.09.2018

у складі колегії суддів: Зубець Л.П. (головуючий), Алданова С.О., Мартюк А.І.

та рішення Господарського суду міста Києва

від 11.07.2018

у складі судді Підченко Ю.О.

у справі № 910/4103/18

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна Група "Модус"

про стягнення 848 378, 39 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна Група "Модус"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн"

про стягнення 7 138 грн.

ПРОЦЕДУРА КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

1. 02.10.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна Група "Модус" звернулося безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою від 02.10.2018 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2018 у справі №910/4103/18 в порядку статей 286, 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

2. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №910/4103/18 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Пєсков В.Г., суддя - Погребняк В.Я., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2018.

3. Ухвалою від 16.10.2018 Верховний Суд відкрив касаційне провадження у справі №910/4103/18 Господарського суду міста Києва за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна Група "Модус" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2018, призначив розгляд касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна Група "Модус" на 04.12.2018 о 09 год. 45 хв., задовольнив клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна Група "Модус" про зупинення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2018, залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2018 у справі №910/4103/18, до закінчення його перегляду в касаційному порядку, зупинив виконання рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2018 та постанови Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2018 у справі №910/4103/18 до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

4. Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн" подало відзив на касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна Група "Модус".

ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Короткий зміст позовних вимог

5. Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн" (далі - ТОВ "Фрам-Лайн", позивач за первісним позовом) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна Група "Модус" (далі - ТОВ "БГ "Модус", позивач за зустрічним позовом, скаржник) про стягнення 848 378, 39 грн. суми основного боргу за договором № 04/07-2017 від 04.07.2017, у зв'язку із тим що відповідачем за первісним позовом, як замовником, не були в повному обсязі оплачені виконані роботи.

6. 29.05.2018 від ТОВ "БГ "Модус" надійшов зустрічний позов про стягнення з ТОВ "Фрам-Лайн" 7 138 грн. відшкодування збитків, які ТОВ "БГ "Модус" понесло з метою усунення дефектів, спричинених неякісним встановленням конструкцій ТОВ "Фрам-Лайн" під час виконання умов договору №04/07-2017 від 04.07.2017.

Короткий зміст рішення першої інстанції

7. Рішенням від 11.07.2018 Господарський суд міста Києва, з посиланням на статті 173-175, 180 ГК України, статті 202, 509, 837, 843, 844, 854 ЦК України первісні позовні вимоги ТОВ "Фрам-Лайн" до ТОВ "БГ "Модус" задовольнив, стягнув з ТОВ "БГ "Модус" на користь ТОВ "Фрам-Лайн" суму основного боргу - 848 378, 39 грн. та витрати зі сплати судового збору на суму 12 725, 68 грн., у задоволенні зустрічного позову ТОВ "БГ "Модус" до ТОВ "Фрам-Лайн" відмовив.

7.1. Під час розгляду справи, місцевим судом встановлено, що 04.07.2017 між ТОВ "БГ "Модус" та ТОВ "Фрам - Лайн" укладено Договір №04/07-2017, відповідно до умов якого замовник доручає і оплачує, а підрядник приймає на себе зобов'язання по виготовленню і встановленню конструкцій із профілю ПВХ на загальну суму 762 000 грн. При цьому, місцевий суд зазначив, що відповідно до копій акта виконаних робіт № 1 до Договору № 04/07-2017 від 04.07.2017 на суму 703 114, 32 грн. та акта виконаних робіт № 2 до Договору № 04/07-2017 від 04.07.2017 на суму 25 874, 88 грн., а також актів здачі - прийняття робіт від 05.12.2017 № ОУ-0000054 на суму 606 802, 85 грн., № ОУ-0000055 на суму 62 319, 08 грн., № ОУ-0000056 на суму 28 928, 94 грн., № ОУ-0000057 на суму 25 874, 88 грн. та № ОУ-0000058 на суму 5 063, 44 грн., а всього позивач за первісним позовом виконав роботи на загальну суму 1 457 978, 39 грн.

7.2. Місцевим судом встановлено, що відповідно до листів № 72 від 18.12.2017, № 74 від 15.01.2018 та № 86 від 29.01.2018, на які посилався відповідач за первісним позовом, в них відсутнє посилання на те, що відповідач за первісним позовом висловлює заперечення щодо перевищення кошторисної вартості робіт за Договором, або заперечення щодо прийняття зі свого боку Актів, на які посилається позивач за первісним позовом. При цьому, судом не визнано заяви свідків (інженера проектно-кошторисної роботи та начальника будівельної дільниці ТОВ "БГ "Модус") належними та допустимим доказами у розумінні статей 76, 77 ГПК України, які дозволяють встановити обсяг та вартість виконаних позивачем за первісним позовом робіт згідно договору № 04/07-2017, з огляду на те, що в матеріалах справи містяться акти виконаних робіт № 1 та № 2 до Договору № 04/07-2017 від 04.07.2017, а також акти здачі - прийняття робіт від 05.12.2017 № ОУ-0000054, № ОУ-0000055, № ОУ-0000056, № ОУ-0000057 та № ОУ-0000058, що підписані та завірені Сторонами та засвідчують прийняття відповідачем за первісним позовом робіт на загальну суму 1 457 978, 39 грн. Крім того, місцевий суд зазначив, що відповідачем за первісним позовом не надано належних та допустимих доказів на спростування обсягу та вартості робіт виконаних відповідно до умов договору № 04/07-2017 від 04.07.2017 та оформлених до нього Актів на які посилається позивач за первісним позовом, тому, місцевий суд дійшов висновку, що позивач за первісним позовом виконав взяті на себе зобов'язання з виконання робіт згідно умов договору № 04/07-2017 від 04.07.2017 на загальну суму 1 457 978, 39 грн., водночас відповідач за первісним позовом за виконані роботи не розрахувався у повному обсязі та має перед позивачем за первісним позовом заборгованість на суму 1 457 978, 39 грн., оскільки доказів сплати наявної заборгованості відповідачем суду не надано.

7.3. Місцевий суд встановив, що жодних заперечень на момент прийняття робіт та підписання Актів виконаних робіт № 1 та № 2 до Договору № 04/07-2017 від 04.07.2017, а також акти здачі - прийняття робіт від 05.12.2017 № ОУ-0000054, № ОУ-0000055, № ОУ-0000056, № ОУ-0000057 та № ОУ-0000058 на виконання договору № 04/07-2017 від 04.07.2017 позивачем за зустрічним позовом не заявлено, а отже - дані Акти підтверджують виконання робіт за Договором та прийняття таких робіт належної якості у повному обсязі позивачем за зустрічним позовом. При цьому, місцевий суд не прийняв до уваги надані копії рахунків на оплату № 264 від 19.03.2018 на суму 2 520 грн. та № 536 від 04.05.2018 на суму 3 253 грн., а також акт наданих послуг № 82 від 11.05.2018 на суму 1 365 грн., оскільки позивачем за зустрічним позовом не доведено того, що роботи за зазначеними рахунками виконано з метою усунення дефектів на які посилається позивач за зустрічним позовом, про що також відсутні посилання у зазначених рахунках та акті, а також не доведено факт придбання товару на підставі зазначених рахунків. Тому, місцевий суд, з врахуванням положень статей 73, 76-77 ГПК України, дійшов висновку, що позивачем за зустрічним позовом не доведено факту протиправної поведінки відповідача за зустрічним позовом, не доведено розміру понесеної шкоди в повному обсязі, наявності причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача за зустрічним позовом та шкодою, а також вини відповідача за зустрічним позовом.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

8. Постановою від 17.04.2018 Київський апеляційний господарський суд апеляційну скаргу ТОВ "БГ "Модус" залишив без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2018 залишив без змін.

8.1. Апеляційний суд погодився з правильністю застосування норм матеріального та процесуального права місцевим судом. При цьому, погодився з висновком місцевого господарського суду щодо обґрунтованості наявності боргу на суму 848 378, 39 грн., а також з висновками про те, що відповідачем за первісним позовом не надано належних та допустимих доказів на спростування обсягу та вартості робіт виконаних відповідно до умов договору №04/07-2017 від 04.07.2017 та оформлених до нього актів на які посилався позивач за первісним позовом, а також, що права позивача за первісним позовом, за захистом яких він звернувся до суду - порушені відповідачем за первісним позовом, а тому вимоги позивача за первісним позовом про стягнення суми основного боргу за договором №04/07-2017 від 04.07.2017 на суму 848 378, 39 грн. є обґрунтованими.

8.2. Апеляційний суд зазначив, що позивачем за зустрічним позовом не доведено факту протиправної поведінки відповідача за зустрічним позовом та не доведено розміру понесеної шкоди в повному обсязі, причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача за зустрічним позовом та шкодою, а також вини відповідача за зустрічним позовом, тому, апеляційний суд погодився з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні зустрічного позову про стягнення з відповідача за зустрічним позовом 7 138 грн. в рахунок відшкодування збитків на користь позивача за зустрічним позовом, оскільки позивачем за зустрічним позовом не доведено того, що права за захистом яких він звернувся до суду із зустрічним позовом - порушені відповідачем за зустрічним позовом.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ В КАСАЦІЙНОМУ СУДІ

Доводи скаржника (ТОВ "БГ "Модус")

9. Скаржник доводив, що акти виконаних робіт №1, 2 повністю дублюються актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000057, №ОУ-0000055, №ОУ-0000056, №ОУ-0000058, №ОУ-0000054, однак зазначене залишено судами попередніх інстанцій поза увагою. При цьому, позивач за первісним позовом окрім зазначених актів не може підтвердити не тільки реальність/фактичність виконання робіт, а навіть визначити/пояснити які ж саме роботи ним були виконані на суму 728 989, 19 грн., а судами не було встановлено чи дійсно такі роботи були виконанні саме ним. Крім того, відсутність зареєстрованих позивачем за первісним позовом податкових накладних, як у 2017 так і на день розгляду даної справи, за надані послуги за договором на загальну суму 1 457 978, 39 грн. свідчить про відсутність підстав для їх реєстрації, тобто позивачем фактично не виконані роботи в тому обсязі, про який ним зазначено. Також, скаржник, з посиланням на статті 837, 879, 882, 883 ЦК України, аргументував, що закон пов'язує виникнення зобов'язання з оплати робіт з фактом їх виконання і сам по собі акт приймання-передачі робіт не є визначальним для виникнення такого зобов'язального правовідношення, в той час як вимоги позивача ґрунтуються лише на актах виконаних робіт, які не відповідають обсягу фактично виконаних робіт, а лише двічі відображають одні й ті самі виконані роботи.

9.1. Скаржник зазначив, що 24.04.2018 ним виявлено пошкодження склопакетів, у зв'язку з чим позивачу за первісним позовом направлено вимогу №104 від 24.04.2018 щодо складання та підписання дефектного акта, однак останній від складання дефектного акта та усунення недоліків ухилився. У зв'язку із зазначеним, скаржник із залученням незалежних спеціалістів склав акти дефектів №1 від 16.03.2018 та №2 від 03.05.2018 за відсутності позивача. При цьому, виявлені дефекти можливо було усунути лише шляхом заміни неякісно встановлених конструкцій, а загальна сума прямих витрат (збитків), понесених скаржником на заміну склопакетів становить 7 138 грн.

9.2. Скаржник доводив порушення судами попередніх інстанцій положень статті 90 ГПК України, оскільки в первісній позовній заяві в порядку, визначеному цією нормою, скаржником були поставлені питання позивачу. При цьому, позивач за первісним позовом пропустив строк, визначений ухвалою суду від 01.06.2018 на надання такої відповіді та фактично надав формальну відписку, не зазначивши які конкретно види робіт виконано, яку загальну площу металоконструкцій виготовлено та встановлено та в якій кількості поставлено будівельного матеріалу, необхідного для виконання робіт.

Доводи інших учасників справи

10. У відзиві ТОВ "Фрам-Лайн" на касаційну скаргу ТОВ "Будівельна Група "Модус" зазначено, що умовами договору передбачено, що загальна вартість робіт та матеріалів не є фіксованою, а може бути більшою у зв'язку з наявністю додаткових робіт. При цьому, доводи скаржника про те, що між сторонами не було погоджено додаткового технічного завдання, коригування ціни, додаткових угод до договору, а сам обсяг та вартість робіт вдвічі перевищують узгоджені, є безпідставними, оскільки умовами договору такого додаткового узгодження не передбачено, замовник підписав первинні документи з визначеними обсягами робіт після детального визначення самих актів та результату переданих робіт, замовник не заявляв жодних претензій до обсягів виконаних робіт, не відмовлявся від їх прийняття, договором не передбачено лімітів щодо обмеження вартості робіт. Крім того, узгодження та прийняття сторонами в межах господарських правовідносин виконаних робіт підтверджується виключно первинними документами, в даному випадку актами виконаних робіт, без довідок форми КБ-3 та податкових накладних.

10.1. Директор ТОВ "Фарм-Лайн" у відзиві звернув увагу, що позиція скаржника стосовно підписання та дійсності актів виконаних робіт змінювалась в процесі судового розгляду, оскільки спочатку скаржник стверджував, що підписав спірні акти помилково, а потім зазначав, що акти були вдруге підписані на вимогу підрядника. Разом з тим, судами попередніх інстанцій встановлено, що скаржник підписав їх всі разом, після чого передав їх підряднику. Крім того, наявні в матеріалах справи акти мають різні дані щодо площі, обсягів та вартості робіт, є чинними та дійсними, а доказів, які б спростовували зазначене, скаржником до суду надано не було.

10.2. Щодо зустрічного позову, у відзиві ТОВ "Фарм-Лайн" зазначено, що підписані сторонами акти виконаних робіт підтверджують якість та виконання зазначених робіт, доказів на підтвердження зв'язку між виконаними роботами та виявленими дефектами скаржником не надано та не доведено наявність складу цивільного правопорушення, а вина ТОВ "Фарм-Лайн" спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

11. Цивільний кодекс України

Частина 1 статті 877 - підрядник зобов'язаний здійснювати будівництво та пов'язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт.

Підрядник зобов'язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

Частина 2 статті 877 - договором будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який строк зобов'язана надати відповідну документацію.

Частина 3 статті 877 - підрядник, який виявив у ході будівництва не враховані проектною документацією роботи і необхідність у зв'язку з цим проведення додаткових робіт і збільшення кошторису, зобов'язаний повідомити про це замовника.

У разі неодержання від замовника в розумний строк відповіді на своє повідомлення підрядник зобов'язаний зупинити відповідні роботи з віднесенням збитків, завданих цим зупиненням, на замовника. Замовник звільняється від відшкодування цих збитків, якщо доведе, що у проведенні додаткових робіт немає необхідності.

Частина 4 статті 877 - якщо підрядник не виконав обов'язку, встановленого частиною третьою цієї статті, він позбавляється права вимагати від замовника плату за виконані додаткові роботи і права на відшкодування завданих цим збитків, якщо не доведе, що його негайні дії були необхідними в інтересах замовника, зокрема у зв'язку з тим, що зупинення роботи могло призвести до знищення або пошкодження об'єкта будівництва.

Частина 4 статті 879 - оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Частина 1 статті 882 - замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов'язаний негайно розпочати їх прийняття.

Частина 4 статті 882 - передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Частина 6 статті 882 - замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об'єкта для передбаченої в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою.

Частина 1 статті 883 - підрядник відповідає за недоліки збудованого об'єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини.

12. Господарський процесуальний кодекс України

Частина 1 статті 74 - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частина 1 статті 76 - належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частина 2 статті 76 - предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частина 1 статті 77 - обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частина 1 статті 79 - достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частина 2 статті 79 - питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частина 8 статті 80 - докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частина 1 статті 90 - учасник справи має право поставити в першій заяві по суті справи або у додатку до неї не більше десяти запитань іншому учаснику справи про обставини, що мають значення для справи.

Частина 2 статті 90 - учасник справи, якому поставлено питання іншим учасником справи, зобов'язаний надати вичерпну відповідь окремо на кожне питання по суті.

Частина 1 статті 104 - висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Частина 1 статті 236 - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Частина 5 статті 236 - обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

13. Податковий кодекс України

Пункт 187.1 статті 187 - датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

14. Загальні умови укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 №668

Пункт 91 - передача виконаних робіт (об'єкта будівництва) підрядником і приймання їх замовником оформлюється актом про виконані роботи.

Пункт 96 - підписання акта приймання-передачі є підставою для проведення остаточних розрахунків між сторонами.

Пункт 99 - розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість. Документи про виконані роботи та їх вартість складаються і підписуються підрядником та передаються замовнику. Замовник перевіряє ці документи і в разі відсутності зауважень підписує їх. Після підписання документів замовник зобов'язаний оплатити виконані роботи.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

А.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

14. З урахуванням повноважень касаційного суду відповідно до статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає прийнятною касаційну скаргу щодо доводів скаржника про неправильне застосування судами положень статей 7, 76, 90 ГПК України, статті 187 ПК України, статей 877, 879, 882, 883 ЦК України.

А.2. Щодо застосування норм матеріального та процесуального права

15. Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

16. Предметом позовних вимог за первісним позовом у даній справі є вимога про стягнення з відповідача боргу за договором № 04/07-2017 від 04.07.2017, оскільки відповідачем за первісним позовом, як замовником, не були в повному обсязі оплачені виконані роботи. Позивач обґрунтовував свої позовні вимоги посиланням на копії акта виконаних робіт № 1 до Договору № 04/07-2017 від 04.07.2017 на суму 703 114, 32 грн., акта виконаних робіт № 2 до Договору № 04/07-2017 від 04.07.2017 на суму 25 874, 88 грн., а також актів здачі - прийняття робіт від 05.12.2017 № ОУ-0000054 на суму 606 802, 85 грн., № ОУ-0000055 на суму 62 319, 08 грн., № ОУ-0000056 на суму 28 928, 94 грн., № ОУ-0000057 на суму 25 874, 88 грн. та № ОУ-0000058 на суму 5 063, 44 грн., а всього на загальну суму 1 457 978, 39 грн.

17. Зазначаючи про доведення позивачем факту виконання будівельних робіт за договором підряду, суди першої та апеляційної інстанції послалися на підписання відповідачем за первісним позовом актів приймання виконаних робіт та відсутність доказів оплати робіт і послуг, наданих відповідно до зазначених актів. Суди також дійшли висновку про те, що підписані між сторонами акти приймання виконаних будівельних робіт є доказом повного виконання робіт та є підставою для здійснення розрахунків за виконані роботи.

Однак, Верховний Суд не погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на таке.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (стаття 837 ЦК України).

Таким чином, закон пов'язує виникнення зобов'язання з оплати робіт з фактом їх виконання і сам по собі акт приймання-передачі робіт не є визначальним для виникнення такого зобов'язання. При цьому приймаючи оскаржувані рішення та постанову судами не було перевірено факту виконання або невиконання підрядником будівельних робіт за договором в об'ємах, передбачених договором та актами, як підстави для виникнення у відповідача обов'язку з оплати таких робіт. Суди також не звернули уваги на ту обставину, що відповідачем факт виконання підрядником робіт не заперечувався, однак, виходячи з аналізу матеріалів справи, неодноразово зверталась увага на якість невідповідність обсягу фактично виконаних робіт тим обсягам, які були відображені в актах, наданих підрядником, якщо їх оцінювати як окремі документи, що підтверджують виконання окремих будівельних робіт.

18. Враховуючи положення 87, 88 ГПК України, суди безпідставно не прийняли до уваги та не зазначили мотивів відхилення наявних в матеріалах справи нотаріально посвідчених заяв свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 щодо обсягу підрядних робіт який визначався одним із свідків, як інженером-проектантом та обсягу будівельного матеріалу який завозився на будівельний майданчик, який контролювався іншим свідком, як начальником будівельної дільниці.

Також, Верховний Суд не приймає доводи ТОВ "Фрам-Лайн" про те, що узгодження та прийняття сторонами в межах господарських правовідносин виконаних робіт підтверджується виключно первинними документами, в даному випадку актами виконаних робіт, оскільки первинними документами є також довідки форми КБ-3 (або іншої форми) про обсяг виконаних робіт, а податкові накладні, оформлені в порядку відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України, також можуть інформацію щодо дату постачання товарів, надання послуг, їх кількості і можуть бути використані в сукупності з іншими доказами у справі. Саме про такий обов"язок суду щодо здійснення оцінки доказів за сукупністю обставин справи зазначається у статті 86 ГПК України .

19. Верховний Суд вважає за необхідне зауважити, що з метою встановлення дійсних обставин, зокрема, наявності виконаних робіт за договором підряду, їх обсягу та вартості, справи суд не був позбавлений права призначити у справі судову будівельно-технічну експертизу в порядку статті 99 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи, що на момент розгляду касаційної скарги представником ТОВ "БГ "Модус" надано копію висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 01.10.2018 №16572/18-42/16573/18-42, а також положення статті 300 ГПК України, Верховний Суд звертає увагу на можливість дослідження такого висновку місцевим судом під час нового розгляду справи з урахуванням положень статей 74-79, 80, 86 ГПК України.

20. Верховний Суд також звертає увагу на те, що виходячи з положень пункту 2.1. договору №04/07-2017 від 04.07.2017, загальна вартість робіт погоджена сторонами на загальну суму 762 000 грн. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, судами попередніх інстанцій не досліджено та не встановлено, враховуючи вимоги статті 877 ЦК України, повідомлення підрядником замовника про необхідність збільшення суми оплати майже вдвічі, що є істотною зміною умов договору, внесення змін до договору щодо суми та обсягу робіт згідно частини 3 статті 877 ЦК України, не досліджено порядок внесення таких змін, не встановлено відповідно до статей 75, 76 ГПК України наявності належних та допустимих доказів на підтвердження згоди відповідача на збільшення обсягу підрядних робіт.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку про наявність підстав для стягнення 848 378, 39 грн. суми основного боргу за договором № 04/07-2017 від 04.07.2017 у зв'язку із тим що відповідачем за первісним позовом, як замовником, не були в повному обсязі оплачені виконані роботи. Відтак, рішення та постанова в цій частині підлягають скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до місцевого суду.

21. Щодо доводів скаржника, зазначених у пункті 9.1., Верховний Суд вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, ці Загальні умови відповідно до Цивільного кодексу України визначають порядок укладення та виконання договорів підряду на проведення робіт з нового будівництва, реконструкції будівель і споруд та технічного переоснащення діючих підприємств (далі - капітальне будівництво об'єктів), а також комплексів і видів робіт, пов'язаних із капітальним будівництвом об'єктів.

При цьому, пунктами 105-107 Загальних умов передбачено порядок дій, які має вчинити замовник та підрядник у випадку виявлення недоліків (дефектів) в закінчених роботах.

Як вбачається з матеріалів справи, скаржник направив вимогу №104 від 24.04.2018 (а.с. 44, т. 1) з проханням надіслати на об'єкт уповноваженого представника, яку ТОВ "Фрам-Лайн", відповідно до наданих представником ТОВ "БГ "Модус" опису вкладення, квитанції та відтиску поштового штампу на повідомленні про вручення (ас. 45-46, т. 1), відповідач за зустрічним позовом отримав 08.05.2018. Разом з тим, відповідно до наданих ТОВ "БГ "Модус" рахунків на оплату №264 від 19.03.2018 та №536 від 04.05.2018, позивач за зустрічним позовом здійснив витрати на купівлю склопакетів до отримання відповідачем за зустрічним позовом вимоги про направлення уповноваженого представника для складання дефектного акту.

Відтак, ТОВ "БГ "Модус" не дотримано вимог, передбачених пунктами 105-107 Загальних умов, внаслідок чого відповідач за зустрічним позовом був позбавлений можливості виконати покладені на нього гарантійні умови відповідно до пункту 103-109 Загальних умов.

Отже, суди дійшли правильного висновку про відмову у стягненні з ТОВ "Фрам-Лайн" 7 138 грн. відшкодування збитків, які ТОВ "БГ "Модус" понесло з метою усунення дефектів, спричинених неякісним встановленням конструкцій ТОВ "Фрам-Лайн" під час виконання умов договору №04/07-2017 від 04.07.2017.

22. Європейський суд з прав людини зазначає, що навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов'язаний мотивувати свої дії та рішення (див. рішення Суду у справі Олюджіч проти Хорватії, №22330/05, від 05.02.2009). Принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (див. рішення Суду у справах Мала проти України, № 4436/07, від 03.07.2014, Богатова проти України, №5231/04, від 07.10.2010). Згідно з практикою Європейського суду, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов'язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. (див. рішення Суду у справі Мала проти України, №4436/07, від 03.07.2014). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення Суду у справі Гірвісаарі проти Фінляндії, № 49684/99, від 27.09.2001).

Оцінюючи прийняті судами рішення в даній справі крізь призму зазначених висновків ЄСПЛ, колегія суддів касаційного господарського суду вважає, що вони зазначеним вимогам не відповідають, а доводи, викладені в касаційній скарзі знайшли своє часткове підтвердження, у зв'язку з чим колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги, тому прийняті у справі рішення та постанова підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції. Під час нового розгляду справи суду першої інстанції слід дослідити наявні у справі докази, всебічно, повно й об'єктивно встановити обставини справи, дати доказам у справі оцінку за сукупністю встановлених обставин справи та вирішити спір відповідно до вимог законодавства, яке регулює правовий інститут підряду.

А.3. Мотиви прийняття (відхилення) доводів касаційної скарги

23. Доводи скаржника, зазначені в пунктах 9 - 9.2. описової частини постанови, Суд вважає необґрунтованими з підстав, зазначених у пунктах 15 - 22 мотивувальної частини даної постанови.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

24. З огляду на зазначене та наявність порушень норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішень судами, Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, скасування постанови апеляційного суду та ухвали суду першої інстанції і направлення справи на новий розгляд в частині задоволення позову про стягнення 848 378, 39 грн. з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна Група "Модус" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн" до суду першої інстанції.

В. Судові витрати

25. У зв'язку з продовженням розгляду справи судом першої інстанції, питання розподілу судових витрат відповідно до статті 129 ГПК України Верховним Судом не вирішувалось.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 301, 308, 309, 310, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна Група "Модус" задовольнити частково.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2018 у справі №910/4103/18 в частині задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн" про стягнення 848 378, 39 грн. скасувати, у цій частині справу №910/4103/18 направити на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

В решті постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2018 у справі №910/4103/18 залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді В.Г. Пєсков

В.Я. Погребняк