ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року м. Черкаси справа № 925/1184/18

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Євтушенко Б.В., за участі представників сторін: позивача - Грицая В.П. за довіреністю, відповідача - не з'явились, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Автодистрибюшн Карго Партс» до фізичної особи-підприємця Лотоцького Олександра Віталійовича про стягнення 56440 грн. 97 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Автодистрибюшн Карго Партс» звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до фізичної особи-підприємця Лотоцького Олександра Віталійовича (далі - відповідач), в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь 49103 грн. 08 коп. основної заборгованості, 4790 грн. 58 коп. пені, 932 грн. 96 коп. інфляційних втрат, 1614 грн. 35 коп. 12% річних, що разом становить 56440 грн. 97 коп., та відшкодувати судові витрати.

Позов мотивований порушенням відповідачем строків та порядку розрахунків за поставлений йому товар згідно договору № 13029-25/2018 від 04.04.2018 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 19.11.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/1184/18, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Копії ухвали суду від 19.11.2018 направлені сторонам рекомендованими листами з повідомленням про вручення за адресами, зазначеними позивачем у позовній заяві, їм вручені, що підтверджується відповідними повідомленнями відділень поштового зв'язку про вручення, які приєднані до матеріалів справи (а. с. 86-87).

Ухвалою суду від 11.12.2018 року підготовче провадження у справі № 925/1184/18 закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

В судових засіданнях представник позивача позов з підстав і в розмірі, зазначених у позовній заяві, підтримав і просив суд задовольнити повністю. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про місце, дату і час судового розгляду справи, письмовий відзив на позовну заяву не подав, явку свого представника в засідання суду не забезпечив, причини неявки не повідомив.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 3 статті 202 ГПК України, суд розглядає справу за відсутності учасника справи або його представника, якщо їх було належним чином повідомлено про судове засідання, у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ст.ст. 233, 240 ГПК України, у судовому засіданні судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з таких підстав.

04.04.2018 року між позивачем - товариством з обмеженою відповідальністю «Автодистрибюшн Карго Партс», як постачальником, та відповідачем - фізичною особою-підприємцем Лотоцьким Олександром Віталійовичем, як покупцем, було укладено Договір № 13029-25/2018 (далі - Договір, а.с. 11-16), за умовами п.п. 1.1., 1.2. якого, постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, передати у власність покупця визначені цим договором запчастини, експлуатаційні матеріали, автомобільні шини, тощо (далі у тексті Договору - товар), а також адати шиноремонтні та шино монтажні послуги (далі в тексті Договору - послуги), а покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти товар і послуги та здійснити їх оплату. Номенклатура, найменування, одиниця виміру, походження товару, загальні кількість, ціна за одиницю товару, що передаються за цим договором, термін та умови передачі, визначаються у рахунках-фактурах (рахунках на оплату), товарних (видаткових) накладних або інших передбачених чинним законодавством документах на товари, які є невід'ємною частиною Договору та остаточно узгоджуються сторонами на кожну окрему партію товару..

У Договорі його сторони погодили всі істотні умови, зокрема, домовилися про таке:

п.п. 1.3. - найменування, вартість та обсяги наданих послуг, зазначається в актах виконаних робіт, укладених сторонами, які є невідємними частинами даного договору;

п.п. 1.4. - загальна сума договору складається із вартості переданого товару, що відповідає сумі всіх товарних (видаткових) накладних, та сумарної вартості наданих послуг, зазначених в актах виконаних робіт, здійснених протягом дії даного договору ;

п.п. 2.3.1, 2.3.2. п. 2.3. - поставка товару здійснюється на умовах:

EXW (франко завод, назва місця, склад постачальника) (правила «Інкотермс» в редакції 2010 року) - товар переходить у власність покупця з моенту передачі товару покупцю на складі постачальника. Доказом передачі товару постачальником у власність покупця є належним чином оформлена товарна (видаткова) накладна;

FCA (франко-перевізник) (правила «Інкотермс» в редакції 2010 року) - товар переходить у власність покупця з моменту передачі товару у розпорядження перевізника на складі постачальника. Вибір перевізника здійснюється покупцем на власний розсуд . з моменту передачі товару перевізнику обов'язки постачальника перед покупцем вважаються виконаними в повному обсязі та належним чином, а ризики загибелі, втрати, пошкодження або знищення товару переходить до покупця. Доказом передачі товару перевізнику є належним чином оформлена товарна (видаткова) накладна та товарно-транспортна накладна, що разом засвідчує факт передачі постачальником товару покупцю;

п.п. 2.4. - погодження сторонами кількості, номенклатури, асортименту та ціни товару відбувається за їх взаємною згодою шляхом переговорів та фіксується у товарних (видаткових) накладних та в рахунках на оплату, що являються невід'ємними складовими даного Договору, без складання специфікацій;

п.п. 2.5. - покупець підписуючи товарну (видаткову) накладну виявляє згоду на прийняття товару відповідно до попередньої домовленості із постачальником та позбавляється права заявляти претензії щодо невідповідності поставленого товару за кількістю, номенклатурою, асортиментом та ціною. Сторони домовилися, що уповноважуючи певну особу на прийняття товару від постачальника, у тому числі перевізника, покупець тим самим уповноважує таку особу підписувати відповідні документи на товар: товарні (видаткові) накладні, товарно-транспортні накладні, тощо;

п.п. 2.6. - датою поставки товару вважається дата підписання уповноваженими представниками сторін товарної (видаткової) накладної, що засвідчує прийняття товару покупцем від постачальника. При цьому печатка покупця може не використовуватися, якщо факт невикористання печатки в господарській діяльності підтверджений установчими документами покупця;

п.п. 2.13. в залежності від виду господарської операції за цим договором (поставка товару або надання послуг) постачальник повинен надати покупцеві такі документи: товарну (видаткову) накладну; акт виконаних робіт; рахунок на оплату; сертифікати відповідності, виданих органами Держстандарту України (на товар, що підлягає обов'язковій сертифікації);

п.п. 3.1. - ціни та товар і послуги погоджуються сторонами у кожному окремому випадку і вказуються у товарних (видаткових) накладних, товарно-транспортних накладних, замовленнях-нарядах та актах виконаних робіт, які є невід'ємною частиною даного договору ;

п.п. 3.4. - якщо продаж товару здійснюється на умовах відстрочення платежу в межах кредитного ліміту, термін такого відстрочення зазначається у товарній (видатковій) накладній. У такому азі товар має бути оплачений не пізніше останнього дня відтермінування включно на підставі рахунку на оплату, який надається постачальником покупцю разом з товарною (видатковою) накладною. Підписання покупцем або уповноваженою ним особою на прийняття товару товарної (видаткової) накладної є належним підтвердженням факту отримання ним рахунку на оплату;

п.п. 3.6.-3.7. - оплата товару і наданих послуг за цим договором здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточних рахунок постачальнику. При здійсненні оплати покупець, крім обов'язкових реквізитів, повинен зазначити у документах на оплату номер та дату даного договору, а також номер та дату рахунку-фактури за яким здійснюється вказана оплата. Зобов'язання покупця за даним договором щодо оплати поставленого товару та наданих послуг вважаються виконаними з моменту зарахування коштів на рахунок постачальника;

п.п. 5.1. - за невиконання або неналежне виконання умов даного Договору, винна сторона несе відповідальність несе відповідальність у межах даного договору. Якщо відповідальність не передбачена цим договором, але визначена законодавством України, то винна сторона несе відповідальність згідно чинного законодавства України;

п.п. 5.2. - за порушення грошового зобов'язання за цим договором більше 3-х календарних днів, покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ до суми простроченого платежу за весь період такого прострочення;

п.п. 5.3. - сторони домовилися, що у разі прострочення виконання грошового зобов'язання, передбаченого цим договором, винна сторона несе відповідальність, встановлену статтею 625 ЦК України, а саме: той хто прострочив виконання грошового зобов'язання має сплатити на користь іншої сторони за договором суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 12 відсотків річних від простроченої суми;

п.п. 5.8. - у випадку порушення покупцем взятих на себе зобов'язань, по даному договору постачальник має право вимагати повернення поставленого але неоплаченого товару належної якості. При цьому асортимент та номенклатуру товару, що підлягає поверненню, постачальник визначає на власний розсуд.

Відповідно до п.п. 8.2. Договору, Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2018 року.

Договір підписаний його сторонами та скріплений їхніми печатками.

Із рахунку № S від 04.04.2018 року, видаткової накладної № SІ від 04.04.2018 року на суму 850,74 грн. з ПДВ та товарно-транспортної накладної № SНР від 04.04.2018 року, рахунку № S від 04.04.2018 року, видаткової накладної № SІ від 04.04.2018 року на суму2161,08 грн. З ПДВ та товарно-транспортної накладної № SНР від 04.04.2018 року, рахунку № S від 04.04.2018 року, видаткової накладної № SІ від 04.04.2018 року на суму 5018,28 грн. з ПДВ, рахунку № S від 04.04.2018 року, видаткової накладної № SІ від 04.04.2018 року на суму 12166,02 грн. з ПДВ та товарно-транспортної накладної № SНР від 04.04.2018 року, рахунку № S від 04.04.2018 року, видаткової накладної № SІ від 04.04.2018 року на суму 283,56 грн. з ПДВ та товарно-транспортної накладної №SНР від 05.04.2018 року, рахунку № S від 04.04.2018 року, видаткової накладної № SІ від 04.04.2018 року на суму 283,56 грн. з ПДВ та товарно-транспортної накладної № SНР від 05.04.2018 року, рахунку № S від 05.04.2018 року, видаткової накладної № SІ від 05.04.2018 року на суму 14973,42 грн. з ПДВ, рахунку № S від 05.04.2018 року, видаткової накладної № SІ від 05.04.2018 року на суму 12603,78 грн. з ПДВ та товарно-транспортної накладної № SНР від 06.04.2018 року, рахунку № S від 11.04.2018 року, видаткової накладної № SІ від 11.04.2018 року на суму 14852,34 грн. з ПДВ, рахунку № S від 11.04.2018 року, видаткової накладної № SІ від 11.04.2018 року на суму 620,34 грн. з ПДВ та товарно-транспортної накладної № SНР від 11.04.2018 року, рахунку № S від 12.04.2018 року, видаткової накладної № SІ від 12.04.2018 року на суму 2549,52 грн. з ПДВ, рахунку № S від 12.04.2018 року, видаткової накладної № SІ від 12.04.2018 року на суму 629,22 грн. з ПДВ та товарно-транспортної накладної № SНР від 12.04.2018 року, рахунку № S від 12.04.2018 року, видаткової накладної № SІ від 12.04.2018 року на суму 2457,30 грн. з ПДВ та товарно-транспортної накладної № SНР від 12.04.2018 року, рахунку № S від 12.04.2018 року, видаткової накладної № SІ від 12.04.20108 року на суму 4337,70 грн. з ПДВ та товарно-транспортної накладної № SНР від 12.04.2018 року, рахунку № S від 12.04.2018 року, видаткової накладної № SІ від 12.04.2018 року на суму 5764,68 грн. з ПДВ та товарно-транспортної накладної № SНР від 12.04.2018 року вбачається, що позивач, як постачальник, поставив, а відповідач, як замовник, прийняв товар, передбачений договором № 13029-25/2018 від 04.04.2018 року, на загальну суму79561,54 грн. (а. с. 17-59). Товар прийнятий відповідачем без зауважень, що підтверджується його підписами і печатками на видаткових та товарно-транспортних накладних.

Із накладних про повернення постачальнику товару № SR від 12.06.2018 року на суму 9219,76 грн. з ПДВ, № SR від 12.06.2018 року на суму 61,14 грн. з ПДВ, № SR від 12.06.2018 року на суму 620,34 грн. з ПДВ, № SR від 12.06.2018 року на суму 4692,06 грн. з ПДВ вбачається, що відповідач, як покупець, повернув позивачу, як постачальнику товар на загальну суму 14593,30 грн., а позивач товар отримав 27.06.2018 року, що підтверджується відповідними печатками та підписами його представника (а. с. 60-63)

Відповідач свій обов'язок за Договором щодо оплати товару у встановлений строк не виконав, товар не оплатив, тому 11.07.2018 року позивач направив йому претензію про оплату заборгованості за вих. № 253 із вимогою про сплату заборгованості за договором № 13029-25/2018 від 04.04.2018 року, із урахуванням поверненого товару, на суму 64958, 24 грн. (а. с. 71, докази направлення а. с. 72).

Із накладних про повернення постачальнику товару № SR від 24.07.2018 року на суму 1121,34 грн. з ПДВ, № SR від 24.07.2018 року на суму 459,81 грн. з ПДВ, № SR від 24.07.2018 року на суму 611,64 грн. з ПДВ, № SR від 24.07.2018 року на суму 1025,76 грн. з ПДВ, № SR від 24.07.2018 року на суму 1830,42 грн. з ПДВ, № SR від 24.07.2018 року на суму 5764,68 грн. з ПДВ, № SR від 24.07.2018 року на суму 5041,51 грн. з ПДВ вбачається, що відповідач, як покупець, повернув позивачу, як постачальнику товар на загальну суму 15855,16 грн., а позивач товар отримав 30.07.2018 року, що підтверджується відповідними печатками та підписами його представника (а.с. 64-70).

05.11.2018 року позивач направив відповідачу лист-вимогу № 05/11 про оплату поставлених товарів, у якій, з урахуванням часткового повернення відповідачем товару, вимагав сплатити заборгованість у розмірі 49103 грн. 08 коп. та попередив, що у разі невиконання такої вимоги позивач буде змушений звернутися до суду для її примусового стягнення (а. с. 73, докази направлення а. с. 74).

Разом із вимогами позивач також направляв відповідачу акти звіряння взаємних розрахунків між сторонами за Договором за відповідні періоди (а. с. 75-76).

Вищезазначені претензія та вимога позивача були залишені відповідачем без відповіді та виконання, акти звірки взаємних розрахунків не підписані та не повернені позивачу, що стало підставою останнього на звернення із даним позовом до суду.

За розрахунком позивача, викладеним у позовній заяві, борг відповідача по оплаті прийнятого та неоплаченого ним товару становить 49103 грн. 08 коп. основної заборгованості, 4790 грн. 58 коп. пені, 932 грн. 96 коп. інфляційних втрат, 1614 грн. 35 коп. 12% річних. Вимога позивача до відповідача про його стягнення є предметом спору у справі, що розглядається.

Отже, спірні правовідносини сторін виникли із договору № 13029-25/2018 від 04.04.2018 року, вимоги позивача витікають із суті прав та обов'язків сторін за цим договором.

Спірні правовідносини сторін за правовою природою віднесені до договірних зобов'язань поставки, загальні положення про купівлю-продаж визначені параграфом 1 глави 54, особливості поставки - параграфом 3 глави 54 ЦК України, параграфом 1 глави 30 ГК України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов'язання і договір - розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, правові наслідки порушення зобов'язання, відповідальність за порушення зобов'язання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно з ст. 11 ч. ч. 1, 2 п. 1, ст. 16 ч. 2 п. п. 5, 8 Цивільного кодексу (далі -ЦК) України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено право кожного суб'єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом, зокрема, присудження до виконання обов'язку в натурі, відшкодування збитків, іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов'язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов'язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до положень ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

З матеріалів справи вбачається, що позивач поставив, а відповідач прийняв без зауважень товар відповідно до договору № 13029-25/2018 від 04.04.2018 року за період з 04.04.2018 року по 12.04.2018 року на загальну суму 79561,54 грн. Відповідач частково повернув поставлений йому позивачем товар, тому його заборгованість за Договором становить 49103,08 грн.

Відповідно до викладених обставин справи та наведених норм законодавства суд вбачає, що договір поставки укладений сторонами з дотриманням норм законодавства, що регулює спірні правовідносини, ними виконувався. Наявність і розмір спірної заборгованості у сумі 49103,08 грн. позивачем доведено належними і допустимими доказами, відповідачем не спростовано, тому така вимога позивача підлягає задоволенню повністю.

Крім того, у зв'язку із простроченням відповідачем строку оплати отриманого товару згідно з договором № 13029-25/2018 від 04.04.2018 року позивачем заявлена вимога про стягнення 4790 грн. 58 коп. пені, 932 грн. 96 коп. інфляційних втрат, 1614 грн. 35 коп. 12% річних за період з 30.07.2018 року по 06.11.2018 року.

У п.п. 5.2., 5.3. договору № 13029-25/2018 від 04.04.2018 року сторони погодили, що за порушення грошового зобов'язання за цим договором більше 3-х календарних днів, покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ до суми простроченого платежу за весь період такого прострочення; разі прострочення виконання грошового зобов'язання, передбаченого цим договором, винна сторона несе відповідальність, встановлену статтею 625 ЦК України, а саме: той хто прострочив виконання грошового зобов'язання має сплатити на користь іншої сторони за договором суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 12 відсотків річних від простроченої суми.

Відповідно до ст. 610, ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 612 ЦК України: порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання; у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Виконання зобов'язання, згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України, може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України). Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов'язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер цього виду відповідальності. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі N 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі N 6-38цс11). Отже, заходи відповідальності, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі N 6-42цс11).

З огляду на викладені обставини справи, наведені норми законодавства і умови договору, спірну вимогу позивача про стягнення 4790 грн. 58 коп. пені, 932 грн. 96 коп. інфляційних втрат, 1614 грн. 35 коп. 12% річних за період з 30.07.2018 року по 06.11.2018 року суд вважає обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням викладеного, відповідно до умов договору, обставин справи та вимог законодавства суд вважає, що відповідач не виконав договірні зобов'язання щодо порядку розрахунків за поставлений товар, тому позовні вимоги про стягнення 49103 грн. 08 коп. основної заборгованості, 4790 грн. 58 коп. пені, 932 грн. 96 коп. інфляційних втрат, 1614 грн. 35 коп. 12% річних, що разом становить 56440 грн. 97 коп. судом визнаються обґрунтованими, доведеними і задовольняються повністю.

На підставі статті 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати - сплачений судовий збір у розмірі 1762 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-240, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Лотоцького Олександра Віталійовича, РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Автодистрибюшн Карго Партс», , місцезнаходження: 02222, м. Київ, вул. Закревського, 16, р/р 6855 в ПАТ «Креді Агріколь Банк», МФО 300614 - 49103 грн. 08 коп. боргу, 4790 грн. 58 коп. пені, 932 грн. 96 коп. інфляційних втрат, 1614 грн. 35 коп. 12% річних, 1762 грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 27.12.2018 року.

Суддя В.М. Грачов