ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2018м. ДніпроСправа № 904/3493/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Кандиби Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Авіаційно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління ДСНС України у Запорізькій області, м. Запоріжжя

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Крост", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості в розмірі 50 246 грн. 06 коп. за умовами договору на надання послуг від 18.09.2017 №99

Представники:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився.

СУТЬ СПОРУ:

Авіаційно-рятувальний загін спеціального призначення Головного управління ДСНС України у Запорізькій області звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Крост" заборгованість в розмірі 50 246 грн. 06 коп., з яких: 48 930 грн. 08 коп. - сума основного боргу, 933 грн. 98 коп. - індекс інфляцій, 382 грн. 00 коп. - 3% річних, відповідно до умов договору на надання послуг від 18.09.2017 №99.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх господарських зобовязань.

Ухвалою господарського суду від 17.09.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 02.10.2018.

01.10.2018 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від 01.10.2018, в якому підтвердив укладання між сторонами договору на надання послуг від 18.09.2017 №99 та додаткової угоди до нього від 29.12.2017. Проте, у подальшому господарські взаємовідносини здійснювалися без належного документального оформлення, у зв'язку із перебуванням керівника підприємства ОСОБА_1 з травня 2017 по березень 2018 за кордоном. ТОВ "Крост" провело повну оплату наданих позивачем послуг, однак, жодного рахунку відповідач не отримував та акти виконаних робіт представники підприємства не підписували. Просив у задоволені позову відмовити повному обсязі.

Одночасно, відповідачем до суду подані клопотання ТОВ «Крост» про призначення судової експертизи, витребування доказів та відкладення розгляду справи.

Клопотання відповідача про призначення судової експертизи та витребування доказів обґрунтоване тим, що для вирішення справи по суті необхідно встановити ким були підписані від імені ТОВ "Крост" наступні документи: договір на надання послуг від 18.09.2017 №99, додатки до договору та додаткова угода від 29.12.2017, акти виконаних робіт (наданих послуг). Просить суд призначити судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручити Дніпропетровському науково-дослідному інститут судових експертиз. Крім того, відповідач просить суд витребувати у позивача оригінали наступних документів: оригінал договору на надання послуг від 18.09.2017 №99; калькуляції витрат на надання техніки в користування (додаток №1 до договору ); додаткову угоду від 29.12.2017 №1 до договору; акти виконаних робіт №463, 480; акт звірки взаємних розрахунків від 29.03.2018 № 472.

Ухвалою господарського суду від 02.10.2018 клопотання відповідача задоволено частково, зобовязано позивача надати документи, зазначені відповідачем у клопотанні про витребування доказів; підготовче засідання відкладено на 30.10.2018.

16.10.2018 позивач надав до суду відповідь на відзив відповідача, в якій зазначив, що всі документи, що підписані сторонами по спірному договору, скріплені їх печатками, що спростовує доводи відповідача про неналежне документальне оформлення. Водночас, відповідачем не надано належних доказів на підтвердження тверджень щодо повної оплати вартості наданих позивачем послуг. Просив суд відмовити у задоволенні поданого відповідачем клопотання про призначення почеркознавчої експертизи з підстав його необґрунтованості.

Ухвалою господарського суду від 30.10.2018 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; підготовче засідання відкладено на 19.11.2018.

01.11.2018 відповідачем до суду подано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких зазначає, що ряд наданих позивачем документів не містять підписів ОСОБА_1, підписи виконані невстановленою особою, тобто не підписантами підприємства. Просить призначити судову почеркознавчу експертизу та на вирішення експертам поставити визначені відповідачем питання.

16.11.2018 відповідачем до суду подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи на виконання ухвали суду, повторно зазначено про призначення судової почеркознавчої експертизи та проведення судового засідання, призначеного на 19.11.2018, без участі представника відповідача.

Ухвалою господарського суду від 19.11.2018 підготовче засідання відкладене на 06.12.2018, у зв'язку із неявкою представників сторін та ненаданням витребуваних судом документів.

У підготовчому засіданні 06.12.2018 представником позивача подано клопотання про долучення до матеріалів справи оригіналів документів, які були витребувані ухвалою суду та надано письмову згоду про початок розгляду справи по суті.

Ухвалою суду 06.12.2018 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 26.12.2018.

Відповідач явку повноважного представника у призначені засідання суду не забезпечив.

Господарський суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки про час та місце розгляду справи останній повідомлений належним чином.

У судовому засіданні 26.12.2018 представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

У судовому засіданні 26.12.2018 оголошувалась перерва до 12:00 год. 26.12.2018.

Представник позивача у судове засідання, призначене на 12:00 год. 26.12.2018 не зявився, надав заяву про розгляд справи без участі представника позивача.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у звязку із неявкою сторін, рішення прийнято без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

18.09.2017 між Авіаційно-рятувальним загоном спеціального призначення Головного управління ДСНС України у Запорізькій області (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Крост" (замовник)о укладено договір на надання послуг № 99 (далі - договір).

Предметом договору є надання виконавцем в користування замовнику матеріально-технічного засобу - фронтального навантажувача ВОВСАТ S130 для проведення робіт в місті Маріуполь, ПРАТ « ММК ім. Ілліча», що передбачене Додатком 2 Постанови КМУ «Деякі питання надання платних послуг підрозділами Міністерства надзвичайних ситуацій» від 26.10.2011р. № 1102 (п. 1.1. договору).

Вартість наданих послуг виконавцем визначається погодинно, на підставі калькуляції та згідно ОСОБА_2 виконаних робіт на момент надання послуги. Ця вартість встановлена сторонами на основі розрахунку (калькуляції), яка додається (Додаток № 1) та виконана згідно з вимогами «Порядку утворення цін на додаткові платні послуги, які надаються аварійно-рятувальними службами», затвердженого наказом МНС України та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 25.07.2002 № 609/6897 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.07.2002 за № 176/547/211 (п. 4.1. договору).

Платежі по цьому договору замовником здійснюється перерахуванням коштів на вказаний у договорі розрахунковий рахунок виконавця, у строки не пізніше 5 робочих днів після підписання акта виконаних робіт, згідно з наданим рахунком (п. 4.2. договору).

За невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором виконавець та замовник несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України (п. 5.1. договору).

Договір вступає в силу з дати підписання та діє до « 31» грудня 2017 р. (п. 6.1. договору).

Зміни і доповнення до договору вносяться лише письмово за згодою сторін (п. 6.2. договору).

Сторонами підписано Додаток № 1 до договору «Калькуляція витрат на надання техніки в користування (фронтальний навантажувач ВОВСАТ S130)» (а.с. 11), відповідно до якого вартість 1 години роботи фронтального навантажувача ВОВСАТ S130 становить 373 грн. 51 коп.

29.12.2017 сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до договору (а.с. 14), в якій на підставі проведених переговорів дійшли згоди доповнити п. 6.1. договору підпунктом 6.1.1 „Дія договору пролонгується на один рік та діє до « 31» грудня 2018 року.». Додаткова угода вступає в силу з « 01» січня 2018 року та діє протягом 12 місяців, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань.

Позивач зазначає, що на виконання умов договору надав замовнику в користування фронтальний навантажувач ВОВСАТ S130 протягом 131 робочих годин на суму 48 930 грн. 08 коп., на підтвердження чого надав підписані сторонами та скріплені їх печатками ОСОБА_2 наданих послуг:

- № 480, відповідно до якого Аварійно-рятувальним загоном було надано замовнику в користування матеріально-технічний засіб: фронтальний навантажувач ВОВСАТ S130, роботи виконані в повному обсязі протягом 43 робочих годин, на суму 16 061 грн. 02 коп. з ПДВ (а.с. 12);

- № 463, відповідно до якого Аварійно-рятувальним загоном було надано замовнику в користування матеріально-технічний засіб: фронтальний навантажувач ВОВСАТ S130, роботи виконані в повному обсязі протягом 88 робочих годин, на суму 32 869 грн. 06 коп. з ПДВ (а.с. 13).

Відповідач в порушення умов договору за надані послуги не розрахувався, у звязку із чим у нього виникла заборгованість у розмірі 48 930 грн. 08 коп.

Позивач стверджує, що з метою досудового врегулювання спору направив відповідачу претензію № 01/02-01/2014 від 30.05.2018, в якій вимагав сплатити заборгованість.

У якості доказу направлення на адресу відповідача вказаної претензії, позивач надав до суду фіскальний чек, датований 30.05.2018.

Позивач зазначає, що претензію відповідач отримав 05.06.2018, на підтвердження чого надав Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 8).

За твердженням позивача, відповідач відповідь на претензію не надав, заборгованість не сплатив, що і стало причиною звернення до суду.

Із посиланням на положення ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував додатково до суми основного боргу та вимагає стягнути з відповідача 3% річних в сумі 382 грн. 00 коп. за період з 29.03.2018 по 02.07.2018 та інфляційні втрати у розмірі 933 грн. 98 коп. за період з 29.03.2018 по 02.07.2018.

Доказів оплати вказаної заборгованості відповідачем сторонами до матеріалів справи не надано.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору є господарськими зобовязаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст. 901 Цивільного кодексу України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Як вказано вище, відповідно до п. 4.2. договору платежі по цьому договору замовником здійснюється перерахуванням коштів на вказаний у договорі розрахунковий рахунок виконавця, у строки не пізніше 5 робочих днів після підписання акта виконаних робіт, згідно з наданим рахунком.

Господарський суд зазначає, що ОСОБА_2 наданих послуг № 480 та № 463 не містять дати підписання, що в свою чергу унеможливлює встановлення строку оплати відповідно до п. 4.2. договору.

Відповідно ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

ОСОБА_2 наданих послуг не містять дати підписання, у звязку із чим строк виконання боржником свого зобовязання встановити неможливо, то в даному випадку підлягають застосуванню положення ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України.

Як зазначено вище, позивач направив відповідачу ОСОБА_3 № 01/02-01/2014 від 30.05.2018, в якій вимагав сплатити заборгованість.

У якості доказу направлення на адресу відповідача вказаної претензії, позивач надав до суду фіскальний чек, датований 30.05.2018.

Позивач зазначає, що претензію відповідач отримав 05.06.2018, на підтвердження чого надав Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 8).

Також, відповідно до наданого позивачем фіскального чеку, поштовому відправленню (претензії № 01/02-01/2014 від 30.05.2018) на адресу відповідача, присвоєно 13-символьний цифровий номер (штрихкодовий ідентифікатор) 284. Згідно результату пошуку за штрихкодовим ідентифікатором 284 на WEB сторінці Укрпошти (http://ukrposhta.ua/ua/vidslidkuvati-forma-poshuku), вбачається, що відправлення за вищевказаним номером вручено за довіреністю 05.06.2018.

Господарський суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Як зазначено у ч. 8 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі - Правила), оператори поштового зв'язку надають послуги з пересилання внутрішніх та міжнародних поштових відправлень, поштових переказів, зокрема, до внутрішніх поштових відправлень належать: листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю.

Частиною 11 Правил визначено, що поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.

Відповідно до ч. 19 Правил, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.

Тобто до інших видів листів крім листів з оголошеною цінністю опис вкладення не передбачений.

Із системного аналізу зазначених норм Правил, суд робить висновок, що Кабінет Міністрів України визначив в окремі категорії поштових відправлень, рекомендовані листи та листи з оголошеною цінністю.

З матеріалів справи вбачається, що позивач направив відповідачу претензію рекомендованим листом, до якого Правилами чи жодним іншим нормативно-правовим актом не передбачається оформлення опису вкладення з підписом працівника поштового зв'язку.

Відповідно до ч. 2 Правил зазначено, зокрема, що розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв'язку.

Статтею 13 Закону України «Про поштовий зв'язок» від 04 жовтня 2001 року № 2759-III передбачено порядок надання поштового зв'язку, зокрема, у абзаці 3 вказано, що у договорі про надання послуг поштового зв'язку, якщо він укладається у письмовій формі, та у квитанції, касовому чеку тощо, якщо договір укладається в усній формі, обов'язково зазначаються найменування оператора та об'єкта поштового зв'язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість. У договорі, стороною якого є національний оператор зв'язку, укладеному у будь-якій формі, має міститися попередження про недопущення пересилання письмової кореспонденції, виконаної і розтиражованої друкарським способом, без вихідних даних (тираж, назва друкарні, номер замовлення та інше). За недотримання цієї вимоги несе відповідальність оператор поштового зв'язку.

Аналізуючи вказані норми, суд робить висновок, що належним доказом надіслання поштового відправлення є квитанція або касовий чек, в якому зазначено найменування оператора та об'єкта поштового зв'язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість.

Таким чином, наданий позивачем фіскальний чек є належним доказом направлення на адресу відповідача претензії № 01/02-01/2014 від 30.05.2018.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 20.06.2018 по справі № 820/1186/17

За встановлених обставин, вказану вище претензію відповідач отримав 05.06.2018.

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України відповідач повинен був сплатити за надані послуги у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, тобто до 12.06.2018 включно.

Статтею 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обовязковим до виконання.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання; боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Судом здійснено перевірку розрахунку 3% річних позивача, та встановлено, що він виконаний неправильно, а саме позивачем використано неправильну початкову дату періоду нарахування.

Позивач нараховує 3% річних за період з 29.03.2018 по 02.07.2018.

Як встановлено судом, відповідач повинен був сплатити за надані послуги до 12.06.2018 включно. Отже прострочення виконання зобовязання починається з 13.06.2018.

За розрахунком суду з відповідача підлягає стягнення 3 % річних, нарахованих за період з 13.06.2018 по 02.07.2018 у розмірі 80 грн. 43 коп. В решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Щодо нарахованого розміру інфляційних втрат господарський суд зазначає наступне.

Позивач нараховує інфляційні втрати за період з 29.03.2018 по 02.07.2018.

За приписами абз. 3 п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Оплата за надані послуги мала бути здійснена до 12.06.2018 включно, отже період нарахування інфляційних втрат повинен починатися з наступного місяця, тобто з липня 2018 року.

З розрахунку позивача вбачається, що він інфляційні втрати нараховує по 02.07.2018.

Таким чином, у визначеному позивачем періоді нарахування інфляційних втрат немає повного місяця, у звязку із чим інфляційні втрати не нараховуються, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобовязання, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 48 930 грн. 08 коп. основного боргу, 80 грн. 43 коп. 3% річних - є обґрунтованими і підлягають задоволенню. У решті позову слід відмовити.

Заперечення відповідача спростовується матеріалами справи або не впливають та не спростовують вищенаведеної правової оцінки матеріалів, обставин справи згідно з вимогами закону, тому відхиляються господарським судом.

Щодо тверджень відповідача про неналежне документальне оформлення господарських взаємовідносин сторін у спірному періоді, у звязку із відсутністю на території України керівника підприємства ОСОБА_1, який наприкінці травня 2017 виїхав за кордон та повернувся лише в березні 2018, тобто фізично не міг бути підписантом даного договору та відповідних актів виконаних робіт, суд зазначає наступне.

Копія паспорта ОСОБА_1, надана відповідачем на підтвердження вищевказаних тверджень, не є належним, достовірним та достатнім доказом в розумінні Господарського процесуального кодексу, який свідчить про те, що спірні акти виконаних робіт до договору, не підписувались представниками ТОВ «Крост».

Разом з тим, відповідальність і контроль за дотриманням порядку зберігання печаток і штампів, а також законністю користування ними покладена на керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Крост».

Відповідач не заперечує того факту, що на актах виконаних робіт міститься його печатка. Доказів втрати, знищення або інших способів вибуття із його володіння зазначеної печатки відповідачем до суду не надано.

Таким чином, наявність відтиску печатки на спірних ОСОБА_2 наданих послуг свідчить про прийняття наданих послуг відповідачем.

Щодо заявлених відповідачем клопотань про призначення судової експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів (ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України).

Господарський суд зазначає, що наразі питання, вирішення яких потребують спеціальних знань, відсутні, тому господарський суд не вбачає підстав для задоволення клопотань Товариства з обмеженою відповідальністю «Крост» про призначення судової експертизи.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Крост" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Карла Лібкнехта, буд. 7, ідентифікаційний код 32410394) на користь Авіаційно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління ДСНС України у Запорізькій області (69035, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Заводська, буд. 1 А, ідентифікаційний код 34869316) 48 930 грн. 08 коп. (сорок вісім тисяч девятсот тридцять грн.. 08 коп.) основного боргу, 80 грн. 43 коп. (вісімдесят грн.. 43 коп.) 3% річних, 1 718 грн. 67 коп. (одну тисячу сімсот вісімнадцять грн.. 67 коп.) витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складено 28.12.2018