ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/4461/14

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Ольшанченко В.І.

судді: Хотенець П.В. , Лаврова Л.С.

при секретарі судового засідання Чкан Д.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства "УкрСиббанк" (м. Харків)
до за участю ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Інститут Харківпроект (м. Харків) третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія Бестселлер (м. Харків)
про та за позовом до про звернення стягнення на предмет іпотеки, третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, державного підприємства Український Державний головний науково-дослідний і виробничий інститут інженерно-технічних та екологічних вишукувань УкрНДННТВ (м. Харків) 1) ОСОБА_1 акціонерного товариства УкрСиббанк (м. Харків) 2) ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Інститут Харківпроект (м. Харків) визнання недійсним пункту договору,
за участю представників:

позивача - не з'явився,

відповідача - не з'явився,

третьої особи - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року до Господарського суду Харківської області звернулося Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" (далі ПАТ "УкрСиббанк", Банк, іпотекодержатель) з позовом до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Інститут Харківпроект (далі ТОВ Інститут Харківпроект, іпотекодавець) про погашення заборгованості у розмірі 4682739,94 дол. США шляхом звернення стягнення на майно, а саме: нежитлові приміщення підвалу №№ 1-3, 3а, 4-18, I-V площею 590,8 кв м, другого поверху №№ 1-25, 33, 41, 47-68 площею 1199,0 кв м, третього поверху №№ 1-101 площею 1585,8 кв м, четвертого поверху №№ 1-103 площею 1537,0 кв м, пятого поверху №№ 1-100 площею 1492,5 кв м, в нежитловій будівлі, літ. А-9, загальною площею 7148,5 кв м, за адресою: м. Харків, пр. Леніна, 38, нежитлові приміщення першого поверху №№ 1а, 14,16, 25, 31, 32, 32а, 33, 34, 35, 35а, 35б, 38, 40-45, 45а, 46, 47, 47а, 48, 49, 49а, 50-55, 55а, 56, 75, 75а, 99, 100, 102, 103, I-V, площею 743,4 кв м, в нежитловій будівлі, літ А-9, загальною площею 7148,5 кв м, за адресою: м. Харків, пр. Леніна, 38, нежитлові приміщення цоколю №№ 1-8, першого поверху №№ 1-11, другого поверху №№ 1-5, третього поверху №№ 1-12, загальною площею 613,6 кв м, в нежитловій будівлі, літ. Б-3, за адресою: м. Харків, пр. Леніна, 38, нежитлові приміщення №№ 1-10 загальною площею 605,1 кв м, в нежитловій будівлі, літ. В-1, за адресою: м. Харків, пр. Леніна, 38, нежитлові приміщення №№ 1-3 загальною площею 43,8 кв м, в нежитловій будівлі, літ. Г-1, за адресою: м. Харків, пр. Леніна, 38 (далі предмет іпотеки), які належать ТОВ Інститут Харківпроект, шляхом набуття ПАТ УкрСиббанк права власності на предмет іпотеки за ціною, що визначена незалежним субєктом оціночної діяльності та становить 48015400,54 грн, з урахуванням ПДВ, що в еквіваленті становить 4121139,86 доларів США, по курсу НБУ на дату звіту.

Позовна заява обґрунтовується неналежним виконанням ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія Бестселлер (далі ТОВ "ІК Бестселлер, позичальник) своїх зобов'язань за кредитним договором про надання мультивалютної кредитної лінії №7-06-мв/840-хркц від 21.09.2006 (далі кредитний договір №7-06-мв/840-хркц) та направленням Банком 25.02.2014 на адресу позичальника та іпотекодавця вимоги №33-15/7020 про сплату протягом 30 календарних днів простроченої заборгованості за кредитним договором №7-06-мв/840-хркц, яку (вимогу) іпотекодавець отримав 03.03.2014, але заборгованість не було погашено.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.12.2014 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, було залучено ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Інвестиційна компанія Бестселлер.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 26.10.2015 до спільного розгляду з первісним позовом була прийнята позовна заява Державного підприємства "Український Державний головний науково-дослідний і виробничий інститут інженерно-технічних та екологічних вишукувань УкрНДЕЕТВ" (далі - ДП "УКРНДІІНТВ"), в якій третя особа з самостійними вимогами на предмет спору просила визнати недійсним пункт 1.1 договору іпотеки від 06.04.2007, укладеного між ТОВ "Інститут Харківпроект" та ПАТ "УкрСиббанк" в частині передачі в іпотеку нежитлових приміщень 1-го поверху 3а, 15, 16, 44, 79, 79а, 80, 80а, 81, 81а, 82, 88, 91 (санвузли, коридори) загальною площею 125,4 кв м, розташованих у нежитловій будівлі літ. "А-9" за адресою: м. Харків, пр. Леніна, 38.

Позовна заява ДП "УКРНДІІНТВ" мотивована посиланням на статті 203, 215, 217 Цивільного кодексу України (далі ЦК), статтю 5 Закону України Про іпотеку, з огляду на що третя особа наголошує на недійсності пункту 1.1 договору іпотеки від 06.04.2007 в частині передачі в іпотеку зазначених нежитлових приміщень, зважаючи на відсутність у іпотекодавця права розпоряджатися вказаними приміщеннями та передавати їх в іпотеку.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 08.08.2016, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 02.11.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 17.01.2017, у задоволенні позовів ПАТ "УкрСиббанк" і третьої особи з самостійними вимогами відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 16.04.2018 рішення Господарського суду Харківської області від 08.08.2016, постанову Харківського апеляційного господарського суду від 02.11.2016 і постанову Вищого господарського суду України від 17.01.2017 у справі №922/4461/14 скасовано в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 акціонерного товариства УкрСиббанк.

Справу №922/4461/14 в цій частині направлено на розгляд до Господарського суду Харківської області.

В частині відмови у задоволенні позову Державного підприємства "Український Державний головний науково-дослідний і виробничий інститут інженерно-технічних та екологічних вишукувань УкрНДЕЕТВ" судові рішення у справі №922/4461/14 залишено без змін.

Господарська справа №922/4461/14 розглядалась колегією суддів у складі: головуючий суддя Суслова В.В., судді: Бринцев О.В., Макаренко О.В.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 30.05.2018, у справі №922/4461/14 визначено склад колегії: головуючий суддя Ольшанченко В.І., судді: Добреля Н.С., Жигалкін І.П.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.06.2018 було прийнято справу №922/4461/14 до розгляду за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено до розгляду у судовому засіданні на 26.06.2018 о 15:00 год., про що повідомлено учасників справи.

25.06.2018 позивач надав заяву про збільшення розміру позовних вимог, зміну змісту позовних вимог та зміну предмету позову.

01.08.2018 постановлена протокольна ухвала, якою відхилено заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог та зміну змісту позовних вимог, оскільки, згідно з ч. 4 ст. 46 ГПК України, зміна предмету або підстав позову не допускається, у разі направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

06.08.2018 позивач надав заяву про відвід суддів Ольшанченка В.І., Добрелі Н.С., Жигалкіна І.П. по справі №922/4461/14.

06.08.2018 ухвалою суду було зупинено провадження у справі до розгляду заяви про відвід колегії суддів.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи (заяви) між суддями від 07.08.2018 у справі №922/4461/14 визначено суддю Новікову Н.А.

Ухвалою від 08.08.2018 відмовлено у задоволенні заяви про відвід колегії суддів.

Ухвалою суду від 14.08.2018 поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 10.09.2018 о 14:30 год.

10.09.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.09.2018 о 14:00 год, про що ухвалою суду повідомлено учасників справи.

24.09.2018 протокольною ухвалою було задоволено клопотання позивача про відкладення розгляду справи на іншу дату та ухвалою господарського суду від 24.09.2018 було повідомлено учасників справи про відкладення розгляду справи на 09.10.2018 о 11:30 год.

Розпорядженням в.о. керівника апарату суду №667/2018 від 09.10.2018 призначено повторний автоматизований розподіл справи №922/4461/14 на підставі службової записки головуючого судді, у зв'язку з тим, що суддя Добреля Н.С., який входить до складу колегії суддів по справі №922/4461/14 на підставі наказу голови Господарського суду Харківської області перебуває у відпустці більше 14 днів поспіль, що закінчуються за граничними межами строку розгляду справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (заяви) між суддями від 09.10.2018 було змінено склад суду у справі №922/4461/14 та визначено склад колегії: головуючий суддя Ольшанченко В.І., судді: Жигалкін І.П., Калініченко Н.В.

08.10.2018 позивач надав заяву про відвід суддів Ольшанченка В.І., Добрелі Н.С., Жигалкіна І.П. по справі №922/4461/14, в якій заявляє відвід колегії суддів у складі головуючого судді Ольшанченко В.І., суддів Добрелі Н.С. та Жигалгіна І.П. по справі №922/4461/14, і просить визначити іншу колегію суддів, в порядку, встановленому статтею 32 ГПК України, для розгляду справи №922/4461/14.

09.10.2018 ухвалою суду було зупинено провадження у справі до вирішення питання про відвід колегії суддів у складі головуючого судді Ольшанченка В.І., суддів Добрелі Н.С. та Жигалкіна І.П.

Відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату суду №668/2018 від 10.10.2018 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (заяви) між суддями від 10.10.2018 у справі №922/4461/14 для розгляду заяви вх.№29138 визначено суддю Присяжнюка О.О.

Ухвалою господарського суду від 10.10.2018 відмовлено у задоволенні заяви (вх.№29138 від 08.10.2018) про відвід колегії суддів у складі головуючого судді Ольшанченка В.І., суддів Добрелі Н.С. та Жигалгіна І.П.

Ухвалою суду від 18.10.2018 поновлено провадження у справі, повторно розпочато розгляд справи по суті та призначено її розгляд на 29.10.2018 о 14:00 год.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.11.2018 було змінено склад суду у справі №922/4461/14 та визначено склад колегії: головуючий суддя Ольшанченко В.І., судді: Хотенець П.В., Лаврова Л.С.

07.11.2018 ухвалою суду було повідомлено учасників справи про оголошення перерви у судовому засіданні до 28.11.2018 о 12:00 год.

26.10.2018 позивач надав заяву про процесуальне правонаступництво, в якій просить залучити до участі у справі в якості позивача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АМБЕР" (ідентифікаційний код юридичної особи 40889885, місцезнаходження: 01042, м. Київ, вул. Чигоріна, б. 49, приміщення 82, оф. 10) як правонаступника АТ "УкрСиббанк", про що постановити відповідну ухвалу.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.11.2018 задоволено заяву ПАТ "УкрСиббанк" про процесуальне правонаступництво та залучено до участі у справі правонаступника позивача - ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АМБЕР".

06.11.2018 відповідач надав заяву про закриття провадження у цій справі, посилаючись на те, що оскільки на сьогоднішній день іпотека та обтяження нерухомого майна ТОВ "Інститут Харківпроект" не зареєстровані, відсутні будь-які права та обовязки між позивачем та відповідачем, що виключає наявність предмету господарського спору.

Заяву ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Інститут Харківпроект про закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмету спору відхилено ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.11.2018, як необґрунтовану.

28.11.2018 відкладено розгляду справи на 05 грудня 2018 року о 14:30 год, про що повідомлено учасників справи.

Представники учасників справи у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суду не повідомили, хоча учасники справи були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

21.09.2006 між ПАТ "УкрСиббанк" (Банк) і ТОВ "ІК "Бестселлер" (позичальник) було укладено кредитний договір №7-06-мв/840-хркц (надалі - кредитний договір), за яким Банк зобов'язувався надавати позичальнику, а позичальник зобов'язувався прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит у валютах, вказаних в цьому договорі, у формі поновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитної лінії, встановленим в базовій валюті, що дорівнює 2000000 доларів США у порядку і на умовах, зазначених у даному договорі. Вказана сума ліміту дорівнює еквіваленту 10100000 грн по курсу НБУ на день укладання цього договору.

Крім того у період з 04.10.2006 по 22.10.2013 між тими ж сторонами було укладено 23 додаткові угоди до цього кредитного договору, а саме: №1 від 04.10.2006, №2 від 25.10.2006, №3 від 27.10.2006, №4 від 08.12.2006, №5 від 21.03.2007, №6 від 06.04.2007, №7 від 16.04.2007, №8 від 29.11.2007, №9 від 05.01.2009, №10 від 04.06.2009, №11 від 10.06.2009, №12 від 01.07.2009, №13 від 06.07.2009, №14 від 20.08.2009, №15 від 25.08.2009, №16 від 27.10.2009, №17 від 02.11.2009, №18 від 05.11.2009, №19 від 01.02.2010, №20 від 04.02.2010, №21 від 23.06.2010, №22 від 29.06.2010 і №23 від 22.10.2013.

Згідно з п. 1.2.2 кредитного договору №7-06-мв/840-хркц (в редакції додаткової угоди №5 від 21.03.2007) позичальник зобов'язався у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 21.09.2016, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін, або до вказаного терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору на підставі будь-якого з пунктів 2.3, 2.5, 5.3, 5.5, 5.6, 5.9, 5.10, 5.11, 7.4, 9.2 цього договору. Кредит вважається повернутим в момент зарахування грошової суми в повному обсязі на відповідний рахунок Банку.

На виконання умов кредитного договору №7-06-мв/840-хркц Банком було надано, а позичальником отримано кредит у формі відновлювальної кредитної лінії з лімітом, встановленим в базовій валюті, що дорівнює 5000000 доларів США, що підтверджується копіями меморіальних ордерів №01 від 22.09.2006, 28.09.2006, 05.10.2006, 11.10.2006, 26.10.2006, 27.10.2006.

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитними договором №7-06-мв/840-хркц, 06.04.2007 між ПАТ "УкрСиббанк" (іпотекодержатель) і ТОВ "Інститут Харківпроект" (іпотекодавець) було укладено договір іпотеки (нерухомого майна), посвідчений приватним нотаріусом за реєстровим №1875 (далі - договір іпотеки), за умовами пунктів 2.1.1, 2.1.2 якого у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором №7-06-мв/840-хркц, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами. У разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язань боржником за кредитним договором, а у разі невиконання боржником цієї вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 договору іпотеки звернення стягнення здійснюється іпотекодержателем у випадках, зазначених в пунктах 2.1.1, 2.1.2 цього договору, у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця та/або боржника або визнання його банкрутом, або у разі ліквідації юридичної особи іпотекодавця та/або боржника, або у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором та/або порушення Боржником будь-якого зобов'язання, забезпеченого іпотекою за цим договором, або в інших випадках, відповідно до діючого законодавства. Звернення стягнення здійснюється на підставі: або рішення суду, або виконавчого напису нотаріуса, або застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, або за договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно додаткової угоди №9 від 05.01.2009 до кредитного договору, сторони домовились викласти графік встановлення ліміту кредитування (додаток №1 до кредитного договору) в редакції додатку №1 до цієї додаткової угоди.

Відповідно до графіку встановлення ліміту кредитування, який є додатком до додаткової угоди №9 від 05.01.2009 до кредитного договору, позичальник зобов'язувався додержуватись встановленого ліміту кредитування у відповідності з наведеним у цьому додатку графіку.

Також, сторони домовились, що будь-яка сума заборгованості за кредитом, що перевищує розмір максимально допустимої заборгованості за сумою неповерненого кредиту, який (розмір) встановлений на відповідну дату, зазначену в п. 2 вказаного графіку, вважається простроченою сумою боргу.

Позичальник в порушення взятих на себе договірних зобов'язань, починаючи з 01.07.2010 не здійснював своєчасного погашення платежів з кредиту та процентів за користування ним, у зв'язку з чим, Банк відповідно до умов кредитного договору направив ТОВ "ІК "Бестселлер" вимогу №33-15/9098 від 12.04.2012 про визнання терміну повернення кредиту таким, що настав, а кредиту та плати за кредит - обов'язковими до повернення.

Вказану вимогу позичальник отримав 17.04.2012 і проти неї не заперечував, однак заборгованість не погасив.

У зв'язку з цим, Банк 25.02.2014 направив на адресу іпотекодавця та позичальника вимогу №33-15/7020 від 24.02.2014, у якій вимагав протягом 30 календарних днів сплатити на користь Банку прострочену заборгованість за кредитним договором №7-06-мв/840-хркц, яку іпотекодавець отримав 03.03.2014, але заборгованість не погасив.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 03.08.2015 у справі №922/1729/15, залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 29.12.2015, стягнуто ТОВ "ІК "Бестселлер" на користь ПАТ "УкрСиббанк" 4887930,97 доларів США заборгованості за кредитним договором №7-06-мв/840-хркц, що за офіційним курсом НБУ станом на 11.03.2015 становить 105349263,37 грн.

12.10.2018 між позивачем та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АМБЕР" був укладений договір факторингу №92/FАА (надалі - договір факторингу), за яким Банк (позивач) зобовязується передати у власність Фактору, а Фактор (ТОВ "Фінансова компанія "АМБЕР") - прийняти права вимоги Банку до боржника за кредитним договором, включаючи, зокрема, права вимоги на основні суми та проценти, а також на інші суми та будь-які інші права за кредитним договором (далі - "Відступлені права"), та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження Банку на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 1.3 договору факторингу сторони домовились скласти у дату відступлення акт приймання-передачі Відступлених прав. До Фактора переходять Відступлені права в обсязі і на умовах, що існуватимуть на Дату відступлення.

Згідно з п. 1.4 договору факторингу одночасно з переходом Відступлених прав, від Банку до Фактора переходять права Банку за договорами забезпечення, про що сторони укладають відповідні договори відповідно до пункту 3.1 цього договору.

Пунктом 3.1 договору факторингу сторони цього договору визначили, що вони зобовязані у дату відступлення укласти договори про перехід на користь Фактора прав Банку за визначеними договорами забезпечення:

- договір іпотеки (нерухомого майна) б/н від 06.04.2007, укладений між ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Інститут Харківпроект (ідентифікаційний код 02497966) та Банком, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим №1876 (з усіма змінами та доповненнями);

- договір поруки №П1-7-06-мв/840-зркц від 21.03.2007, укладений між громадянином України ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) та Банком.

В додатку до договору факторингу сторони вказали перелік договорів забезпечення.

22.10.2018 між позивачем та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АМБЕР" був укладений договір про відступлення прав за іпотечним договором, за яким Банк (позивач) відступає свої права Фактору, а Фактор (ТОВ "Фінансова компанія "АМБЕР") набуває усі права Банку (надалі - "Права") за такими договорами забезпечення (далі - "Договори забезпечення"): договір іпотеки (нерухомого майна) б/н від 06.04.2007, укладений між ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Інститут Харківпроект (ідентифікаційний код 02497966) та ОСОБА_1 акціонерним товариством "УкрСиббанк" (ідентифікаційний код 09807750), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим №1876.

Відповідно до п. 1.2 договору про відступлення прав за іпотечним договором, відступлення прав відбувається з дати укладення цього договору.

Згідно з п. 1.3 цього ж договору, права відступаються в обсязі та на умовах, що існували на дату відступлення прав.

Договір від 22.10.2018 про відступлення прав за іпотечним договором посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим номером 2731.

22.10.2018 Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АМБЕР" підписали акт приймання-передачі, в якому підтвердили, що 22.10.2018 відбувся перехід Відступлених прав від Банку до Фактора. Таким чином, 22.10.2018 є датою відступлення.

У зв'язку із заміною кредитора ОСОБА_1 акціонерного товариства "УкрСиббанк" на нового кредитора - ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АМБЕР", 22.10.2018 ТОВ "Фінансова компанія "АМБЕР" стало іпотекодержателем за договором іпотеки та у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майне про реєстрацію іпотеки, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майне про реєстрацію іпотеки від 22.10.2018, яка була надана позивачем господарському суду разом із письмовими поясненнями щодо процесуального правонаступництва.

Крім того, ТОВ "Фінансова компанія "АМБЕР" відповідно до п. 4.2.8 договору факторингу №92/FAA від 12.10.2018 було повідомлене позивачем та ознайомлене з усіма основними процесуальними документами та актуальними датами, в тому числі, але не виключно, і по справі №922/4461/14 за позовом ПАТ "УкрСиббанк" до ТОВ "Інститут Харківпроект" про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АМБЕР" перейшли всі права ОСОБА_1 акціонерного товариства "УкрСиббанк", в тому числі, але не обмежуючись, право звернути стягнення на предмет іпотеки, що є предметом спору у цій справі.

25.10.2018 позивач письмово повідомив позичальника та іпотекодавця (ТОВ "Інститут Харківпроект") про відступлення права вимоги і заміну кредитора у відповідних зобов'язаннях, що підтверджується копіями листа №58-7/54530 від 25.10.2018 та опису вкладення від 25.10.2018.

Предметом позову є вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття Банком, правонаступником якого є ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АМБЕР", права власності на цей предмет за ціною, що визначена незалежним суб'єктом оціночної діяльності.

08.08.2016 ТОВ "Інститут Харківпроект" подав до суду заяву про застосування позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов'язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою уповноваженою особою.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

У ст. 33 цього Закону передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, частиною 1 цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" в разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Пунктом 1.2.2 кредитного договору №7-06-мв/840-хркц (в редакції додаткової угоди №5 від 21.03.2007) передбачено дату остаточного повернення кредиту - не пізніше 21.09.2016.

Разом з тим, в пункті 11.1 кредитного договору №7-06-мв/840-хркц сторони узгодили право Банку вимагати дострокового повернення отриманого кредиту та процентів у повному обсязі у встановлений заново термін. При цьому новий строк повернення кредиту та плати за кредит згідно вимоги Банку не може перевищувати 14 календарних днів з дати відправлення Банком відповідної вимоги позичальнику та повинно бути виконане позичальником протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання відповідної вимоги.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 03.08.2015 у справі №922/1729/15 (за участю ПАТ "УкрСиббанк", ТОВ "ІК "Бестселлер" і ТОВ "Інститут Харківпроект"), залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 29.12.2015, встановлено, що у зв'язку з односторонньою зміною Банком умов зобов'язання, що передбачено пунктами 5.5, 7.3 кредитного договору, відповідно до пунктів 11.1, 11.2 цього договору 13 квітня 2012 року Банк направив відповідачу вимогу №33-15/9098 від 12.04.2012 про дострокове повернення кредиту та плати за кредит, якою фактично змінено термін повернення кредиту та термін плати за кредит з посиланням на ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Таким чином, у відповідності до умов пункту 11.1 кредитного договору, позичальник зобов'язаний був погасити борг, зазначений у вимозі, не пізніше 27 квітня 2012 року.

В силу приписів ч. 3 ст. 35 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017), вказані фактичні обставини не підлягають доведенню при розгляді даної справи.

Пред'явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків за користування ним, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України та умов укладеного кредитного договору змінив строк виконання основного зобов'язання.

В свою чергу, 25.02.2014 Банком направлено позичальнику та іпотекодавцю (ТОВ "Інститут Харківпроект") вимогу №33-15/7020, яку відповідач отримав 03.03.2014.

У цій вимозі ПАТ "УкрСиббанк", посилаючись на пункт 11.1 кредитного договору №7-06-мв/840-хркц, пункт 4.1.1 договору іпотеки №1875 та статтю 35 Закону України "Про іпотеку" вимагало протягом 30 календарних днів сплатити на користь Банку прострочену заборгованість за кредитним договором №7-06-мв/840-хркц в сумі 4353890,74 доларів США та попередило відповідача про початок звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло в кредитора у зв'язку з невиконанням боржником вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі.

При цьому таке право виникає через тридцять календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги та за умови її невиконання.

Позивач міг пред'явити позов до іпотекодавця протягом трьох років, починаючи від дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання, а саме по закінченню тридцяти днів після отримання вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі (наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі №6-3116цс16).

З урахуванням зазначених положень законодавства є помилковим висновок про початок перебігу позовної давності з дати прострочення здійснення позичальником першого чергового платежу за процентами (з 01.08.2010) та обумовлений цим сплив позовної давності станом на час звернення Банку з позовом у цій справі (в жовтні 2014 року).

Крім того, відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

З урахуванням положень статей 256, 258, 261, 264, 266 ЦК України строки позовної давності за основним зобов'язанням та за додатковими зобов'язаннями є окремими строками позовної давності, перебіг яких відбувається самостійно.

В той же час іпотечне зобов'язання, на відміну від основного, є неподільним, внаслідок чого перебіг строків позовної давності за додатковим (іпотечним) та основним (кредитним) зобов'язаннями може не співпадати.

Оскільки строк позовної давності за основним зобов'язанням та строк позовної давності за додатковим зобов'язанням є окремими строками, то їх перебіг починається самостійно, оскільки ЦК не містить норм, які б пов'язували початок перебігу цих двох строків.

При цьому, за змістом статті 266 ЦК України позовна давність за основною вимогою та позовна давність за додатковою вимогою є самостійними строками, які можуть закінчитися одночасно тільки в окремому, визначеному цією статтею випадку.

Відтак, ці строки можуть мати різний початок перебігу та різний момент закінчення (окрім винятку, передбаченого статтею 266 ЦК України).

Рішенням Господарського суду Харківської області від 03.08.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 29.12.2015 у справі №922/1729/15 (за участю ПАТ "УкрСиббанк", ТОВ "ІК "Бестселлер" і ТОВ "Інститут Харківпроект"), встановлено, що у відповідності до умов пункту 11.1 кредитного договору позичальник (ТОВ "ІК "Бестселлер") зобов'язаний був погасити борг, зазначений у вимозі, не пізніше 27 квітня 2012 року, у зв'язку з чим, перебіг загального строку позовної давності, який становить три роки, розпочався 28 квітня 2012 року, тобто, зі спливом 14 днів з моменту направлення банком претензії, а станом на час звернення з позовом (18 березня 2015 року) строк позовної давності не сплив, тому заява про застосування позовної давності задоволенню не підлягає.

Таким чином, з огляду на те, що станом на 18.03.2015 позовна давність за вимогою по основному зобов'язанню (за кредитним договором №7-06-мв/840-хркц) не спливла, а позов про звернення стягнення на предмет іпотеки, який є додатковою вимогою, подано Банком раніше (06.10.2014), з урахуванням приписів статті 266 ЦК України строк позовної давності за вимогою ПАТ "УкрСиббанк" у справі №922/4461/14 не може вважатися пропущеним.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з п. 2.1.1 договору іпотеки, укладеного 06.04.2007 між ПАТ "УкрСиббанк" (іпотекодержатель) і ТОВ "Інститут Харківпроект" (іпотекодавець), у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами.

Відповідно до п. 2.1.2 договору іпотеки, у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених цим договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязань боржника за кредитним договором, а у разі невиконання боржником цієї вимоги звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з п. 4.1 договору іпотеки звернення стягнення здійснюється іпотекодержателем у: випадках, зазначених в п.п. 2.1.1, 2.1.2 цього договору, або; у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця тта/або боржника або визнання його банкрутом, або; у разі ліквідації юридичної особи іпотекодавця та/або боржника, або; у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобовязання за цим договором та/або порушення боржником будь-якого зобовязання, забезпеченого іпотекою за цим договором, або; в інших випадках, відповідно до діючого законодавства.

Пунктом 4.3 договору іпотеки визначено, що у випадках, зазначених в п.п. 2.1.1., 2.1.2 цього договору, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та/або боржнику повідомлення, оформлене згідно до ст. 55 Закону України «Про іпотеку».

За умовами п. 4.4 договору іпотеки, у разі невиконання іпотекодавцем та/або боржником вимог, зазначених в повідомленні, про яке йдеться в п. 4.3, іпотекодержатель здійснює звернення стягнення.

Відповідно до п. 4.5 договору іпотеки звернення стягнення за рішенням суду та виконавчим написом нотаріуса здійснюється відповідно до Закону України «Про іпотеку».

Згідно з п. 4.6 договору іпотеки звернення стягнення по застереженню про задоволення вимоги іпотекодержателя здійснюється відповідно до розділу 5 цього договору іпотеки та відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку».

В іпотечному договорі міститься відповідне застереження, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в разі порушення кредитних зобов'язань.

Так, в п. 5.1 договору іпотеки сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі. Іпотекодержатель самостійно визначає один з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки:

- передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку»;

- право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до п. 5.2 договору іпотеки, у разі настання обставин, зазначених в п. 4.1 цього договору, іпотекодержатель надсилає рекомендованим листом іпотекодавцю та боржнику повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з п. 5.4 договору іпотеки, у разі застосування передачі предмету іпотеки у власність іпотекодержателя як способу задоволення вимог іпотекодержателя, даний договір є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки.

Пунктом 5.5 вказаного договору іпотеки визначено, що у разі застосування права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки як способу задоволення вимог іпотекодержателя, іпотекодержатель реалізує норми ст. 38 Закону України «Про іпотеку» і повідомлення, про яке йдеться в п. 5.2, вважається повідомленням іпотекодавцю про намір укласти договір купівлі-продажу предмету іпотеки.

Тобто сторони, підписавши іпотечний договір, обумовили всі його умови, у тому числі вирішили питання щодо позасудового врегулювання спору.

25.02.2014 Банк надіслав на адресу позичальника та іпотекодавця вимогу №33-15/7020 від 24.02.2014, в якій зазначалось про невиконання ТОВ «ІК «Бестселлер» своїх зобов`язань за кредитним договором щодо повернення суми кредиту і процентів за користування кредитом та вимагалось також від іпотекодавця протягом 30-денного строку усунути порушення умов кредитного договору - сплатити заборгованість.

У цій вимозі вказано, що у випадку невиконання або несвоєчасного виконання цих вимог Банк буде вимушений розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки.

Як убачається із матеріалів справи, зазначена вимога отримана іпотекодавцем, що останнім не заперечувалось, але відповіді не надано.

У ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

Щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за іпотекодержателем суд зазначає таке.

У ст. 12 Закону України «Про іпотеку» вказано, що в разі порушення іпотекодавцем обов'язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 33 цього Закону передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Тобто, законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання.

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

- передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»;

- право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Отже, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому необхідно врахувати, що стаття 37 Закону України «Про іпотеку» не містить можливості визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем за рішенням суду.

Відповідно до цієї статті іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржене іпотекодавцем у суді.

Можна констатувати, що чинним законодавством передбачене право оспорити в суді державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за іпотекодавцем, набутого в позасудовому порядку.

Разом з тим у ч. 1 ст. 38 згаданого Закону право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві може бути передбачено в рішенні суду або договорі про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідному застереженні в іпотечному договорі).

Можливість реалізації іпотекодержателем права на звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки передбачена у ст. 3 Закону України від 07 липня 2004 року №1953-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у якій визначено, що загальними засадами державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) є:

1) гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження;

2) обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав;

3) публічність державної реєстрації прав;

4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом;

5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Статтею 18 вказаного Закону передбачений порядок проведення державної реєстрації прав.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та процедура державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Державні реєстратори зобов'язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав.

Згідно з пунктами 6, 9, 12, 18, 19, 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документи, що підтверджують сплату адміністративного збору та/або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав.

Розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який установлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, а також відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями.

За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя в разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови в державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Тобто для реалізації іпотекодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за загальним правилом необхідні тільки воля та вчинення дій з боку іпотекодержателя, якщо договором не передбачено іншого порядку.

При цьому позивач не позбавлений відповідно до статей 38, 39 ЦК України можливості звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в інший спосіб, ніж визнання права власності на нього.

Передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду.

Застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі.

З урахуванням вимог статей 328, 335, 392 ЦК України у контексті статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за іпотекодержателем.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №760/14438/15-ц, від 25 квітня 2018 року у справі №640/14599/15-ц, від 23 травня 2018 року у справі №916/5073/15.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними і не підлягаючими задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по оплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 7, 12, 33, 36, 37, 38 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 204, 256 - 258, 261, 264, 266, 626 - 629, 328, 335, 392 ЦК України, ст.ст. 73, 74, 76-80, 86, 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241 ГПК України,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Харківської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено 17.12.2018 р.

Головуючий суддя Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8