ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року Справа № 906/566/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Грязнов В.В. , суддя Мельник О.В.

секретар судового засідання Дика А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" на рішення Господарського суду Житомирської області від 11 вересня 2018 року у справі №906/566/18 (суддя Терлецька-Байдюк Н.Я.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Механічний завод" м. Херсон

до Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" смт. Новогуйвинське, Житомирського району, Житомирської області

про стягнення 722 418,34 грн.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 посвідчення №411 від 10.04.2008

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 11.09.2018 у справі №906/566/18 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Механічний завод" доДержавного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" про стягнення 722418,34 гривень.

Не погодившись з прийнятим рішенням Державне підприємство "Житомирський бронетанковий завод" звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення, прийняти до провадження апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Житомирської області від 11.09.2018 у справі №906/566/18 та прийняти нове рішення, яким змінити рішення Господарського суду Житомирської області від 11.09.2018 у справі №906/566/18 в частині розміру стягнення боргу та судового збору.

Скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував того, що при зверненні позивача до суду з вимогою про сплату частини заборгованості в розмірі 636745,75 грн, прострочення ДП "Житомирський бронетанковий завод" за оплату продукції, отриману по накладних № 0000032 від 26.02.2018 та №0000043 від 16.03.2018 не настало.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 31.10.2018 у справі №906/566/18 апеляційну скаргу Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" на рішення Господарського суду Житомирської області від 11 вересня 2018 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Механічний завод" до Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" про стягнення 722 418,34 грн.- залишено без руху.

На виконання вимог ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 31.10.2018 у справі №906/566/18 Державне підприємство "Житомирський бронетанковий завод" надіслало на адресу суду клопотання про долучення до матеріалів справи доказів сплати судового збору у встановленому розмірі - 14 281,79 грн.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.11.2018 у справі №906/566/18 поновлено строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" на рішення Господарського суду Житомирської області від 11 вересня 2018 року та призначено її до розгляду на 26.12.2018 об 11 год. 00 хв. Доведено до відома учасників судового процесу, що явка повноважних представників сторін в судове засідання - на розсуд сторін.

Матеріалами справи стверджується, що ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.11.2018 у справі №906/566/18 було отримано учасниками справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 151-152, 160).

03.12.2018 до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання від Товариства з обмеженою відповідальністю "Механічний завод", в якому позивач просить суд забезпечити проведення судового засідання у справі № 906/566/18 в режимі відеоконференції з Господарським судом Херсонської області (73000, м.Херсон, вул. Театральна (Горького), 18).

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.12.2018 у справі №906/566/18 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Механічний завод" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №906/566/18 задоволено, доручено Господарському суду Херсонської області забезпечити проведення відеоконференції.

В судовому засіданні 26.12.2018, яке відбулось в режимі відеоконференції, представник позивача заперечив доводи апеляційної скарги, просить відмовити в її задоволенні, а рішення Господарського суду Житомирської області від 11.09.2018 у справі №906/566/18 залишити без змін.

Відповідач - не забезпечив явку повноваженого представника в судове засідання 20.12.2018, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини 1 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників справи про день, час та місце розгляду справи, та те, що явка представників учасників судового процесу в судове засідання не визнана обов'язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні.

У відповідності до ст.ст.222, 223 ГПК України, здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол судового засідання.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційних скарг стосовно дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Під час дослідження матеріалів справи апеляційним судом встановлено, що 02 жовтня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Механічний завод" (постачальник/позивач) та Державним підприємством "Житомирський бронетанковий завод" (покупець/відповідач) укладено договір №375 (а.с.17-21), за умовами якого постачальник зобов'язується виготовити та передати у власність, а покупець прийняти й оплатити продукцію, вказану у специфікаціях, надалі - "Продукція", на умовах та в строки, передбачені договором (п.1.1 договору).

Продукція, яка поставляється постачальником, придбавається та використовується покупцем на виконання останнім умов договорів, укладених з Міністерством оборони України на 2017 рік, для проведення відповідного виду ремонту військової техніки (п.1.3 договору).

Відповідно до п.2.1 договору кількість, ціна та номенклатура продукції вказується у специфікаціях, що є невід'ємною частиною договору.

Якість, комплектація, пакування й маркування продукції повинні відповідати нормам, чинним стандартам (ТУ, ДСТУ, технічній документації) для даного виду продукції. Постачальник гарантує, що продукція, яка є предметом поставки за договором, придатна для використання за призначенням та повністю відповідає умовам договору щодо якості та номенклатури (п.2.2 договору).

У разі, якщо чинними стандартами, технічними умовами на продукцію не встановлено іншого, гарантійний строк експлуатації продукції становить 24 (двадцять чотири) місяці з моменту складання накладної-вимоги. Строк гарантії збільшується на час, протягом якого продукція не могла експлуатуватися у зв'язку з її невідповідністю умовам Договору (п.2.3 договору).

За приписами п.2.4 договору якість продукції, що є предметом Договору, перевіряється Відділом Технічного Контролю Покупця, що підтверджується Актом вхідного контролю, на кожну окрему партію продукції.

Згідно п.2.5 договору у разі виявлення недоліків під час приймання продукції по якості, номенклатурі, комплектності, умовам договору, постачальник здійснює заміну продукції на таку, що відповідає вимогам договору, упродовж 30 календарних днів, з моменту отримання від покупця відповідної вимоги. Продукція, відносно якої проводиться заміна, вважається не поставленою. Витрати по заміні продукції здійснюються власними силами та за власний рахунок постачальника, в тому числі витрати, пов'язані з транспортуванням продукції.

Відповідно до п.2.6 договору виявлені під час гарантійного строку або приховані дефекти продукції постачальник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту отримання відповідної вимоги покупця виправити дефект або замінити продукцію власними силами та за власний рахунок, в тому числі витрати, пов'язані з транспортуванням продукції.

За приписами пункту 3.1 договору поставка продукції здійснюється силами та за рахунок постачальника, можливо через перевізника на склад в місці знаходження покупця (або на інших умовах, обговорених сторонами), в строки/терміни, встановлені сторонами у відповідній специфікації. Моментом поставки кожної окремої партії продукції та передача її покупцю є дата підписання сторонами видаткової накладної.

Згідно з п.3.2 договору постачання продукції здійснюється партіями. Асортимент та кількість кожної партії повинні відповідати продукції, визначеної специфікацією. Постачальник зобов'язаний повідомити покупця про прогнозовану дату поставки продукції не пізніше 3 (трьох) днів до дати поставки.

Право власності на продукцію переходить до покупця з моменту підписання представниками сторін видаткової накладної (п.3.3 договору).

Поставка продукції здійснюється за цінами, визначеними у відповідній специфікації і включають всі податки, збори й інші обов'язкові платежі, а також вартість тари, пакування, маркування й інші витрати, пов'язані з поставкою продукції (п.4.1 договору).

Згідно п.4.2 договору загальну суму договору складають суми усіх специфікацій, які були підписані відповідно до умов цього договору.

Умови платежів визначені пунктом 5 договору.

Відповідно до пункту 5.2 договору покупець здійснює оплату продукції шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Порядок, строки оплати та ціна встановлюється сторонами у відповідній специфікації.

Передача продукції неналежної якості, не у встановленій кількості спричиняє правові наслідки, передбачені чинним законодавством та договором (п.6.2 договору).

Приймання покупцем продукції за кількістю і якістю не позбавляє покупця права у встановленому законом порядку пред'являти постачальникові претензії у зв'язку з недоліками поставленої продукції, які будуть виявлені пізніше (п.6.4 договору).

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2017 року. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від зобов'язань та відповідальності за порушення зобов'язань (у тому числі гарантійних), які виникли під час дії договору (пункт 10.5 договору).

Додатковою угодою №1 до договору №375 від 02.10.2017 термін дії договору продовжено до 31.12.2018 (а.с.20).

30.01.2018 до договору №375 та додаткової угоди №1 сторонами було підписано Специфікацію №1, згідно пункту 1 якої постачання та оплата продукції здійснюється сторонами в термін та за цінами на умовах даної Специфікації: найменування продукції - заготовка котла 765-06сб-313СБ у кількості 62 штук на загальну суму 1886267,66грн. (а.с.21).

Пунктом 2 вказаної специфікації, сторони визначили, що ціна продукції, зазначеної в специфікації, складає один мільйон вісімсот вісімдесят шість тисяч двісті шістдесят сім гривень 66 копійок, в тому числі ПДВ - 20%

Постачання продукції здійснюється партіями, власними силами та за рахунок постачальника на адресу покупця (Житомирська область, смт. Новогуйвинське, вул.Дружби народів, 1 (п.3 специфікації №1 від 30.01.2018р).

Відповідно до пункту 4 вказаної специфікації сторони погодили умови оплати за продукцію наступним чином:

- передплата 50% загальної суми за продукцію, визначеної у специфікації, перераховується на рахунок постачальника упродовж трьох банківських днів з дня виставлення рахунку постачальником;

- остаточний платіж здійснюється за кожну відвантажену кількість продукції в розмірі, що дорівнює різниці між її вартістю та проведеною замовником попередньою оплатою, упродовж 30 банківських днів після постачання продукції згідно з графіком постачання і проходження вхідного контролю на ДП "ЖБТЗ".

30.01.2018 до договору №375 та додаткової угоди №1 сторонами було підписано Специфікацію №2, згідно пункту 1 якої постачання та оплата продукції здійснюється сторонами в термін та за цінами на умовах даної специфікації: найменування продукції - металоконструкція сидіння водія 765-18-сб177М у кількості 10 штук та металоконструкція сидіння командира 765-18-сб163М у кількості 10 штук на загальну суму 906779,70грн (разом з ПДВ) (а.с.22).

Пунктом 2 вказаної специфікації сторони визначили, що ціна продукції, зазначеної в специфікації, складає дев'ятсот шість тисяч сімсот сімдесят дев'ять гривень 70 копійок, в тому числі ПДВ - 20%.

Відповідно до п.3 специфікації постачання продукції здійснюється партіями, власними силами та за рахунок постачальника на адресу покупця (Житомирська обл. смт. Новогуйвинське, вул. Дружби Народів 1).

Умови оплати за продукцію:

- передплата 50% загальної суми за продукцію, визначеної у специфікації, перераховується на рахунок постачальника упродовж трьох банківських днів з дня виставлення рахунку постачальником;

- остаточний платіж здійснюється за кожну відвантажену кількість продукції в розмірі, що дорівнює різниці між її вартістю та проведеною замовником попередньою оплатою упродовж 30 банківських днів після постачання продукції згідно з графіком постачання і проходження вхідного контролю на ДП "ЖБТЗ" (п. 4 специфікації №2).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з приписами ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач, на виконання умов договору №375 здійснив поставку продукції на загальну суму 2793047,31 грн., що підтверджується відповідними накладними та актами вхідного контролю, долученими до матеріалів справи (а.с.24-42).

Окрім того, згідно видаткової накладної № 0000072 від 27.04.2018 було відвантажено Заготовку Котла 765-06-сб 313 СБ (1 шт.), яка не була до цього прийнята, під час проходження контролю якості, при поставці 29.01.2018 відповідно до накладної №0000010.

Також, згідно видаткової накладної № 0000073 від 04.05.2018 було відвантажено: Металоконструкції Сидінь 765-18-сб 177 М (1 шт.) та Металоконструкції Сидінь 765-18-сб 163 М (2 шт.), які до цього були відбраковані при поставці від 26.02.2018 (накладна №0000032) та Металоконструкції Сидінь 765-18-сб 177 М (2 шт.), відбраковані при поставці від 16.03.2018 (накладна № 0000043).

Акт вхідного контролю №568 від 17.05.2018 (а.с.37) підтверджує допоставку відбракованої продукції, що зазначена вище та не заперечується відповідачем.

Однак, як свідчать матеріали справи, відповідач свої договірні зобов'язання належним чином не виконав та лише частково оплатив отриманий товар на загальну суму 2070628,97грн., що стверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями. Заборгованість за поставлений товар становить 722 418,34грн.

Позивач, з метою захисту своїх прав та законних інтересів звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за поставлений товар у розмірі 722 418,34грн.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судом першої інстанції та як свідчать матеріали справи, позивач поставив товар на суму 27793047,31грн., відтак у відповідача виник обов'язок його оплатити. Втім, останній, не в повному обсязі розрахувався за отриманий товар, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 722418,34грн.

Таким чином, враховуючи викладене, та те, що на час розгляду справи відповідачем не надано доказів сплати повної вартості отриманого товару, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 722418,34грн. є обґрунтованою, підтвердженою належними у справі доказами та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Посилання скаржника на те, що строк виконання зобовязань щодо оплати поставленого товару, отриманого по накладних №0000032 від 26.02.2018 та №0000043 від 16.03.2018, на момент звернення до суду з позовом не настав, не може бути прийнято до уваги колегією суддів з наступних підстав.

Право на звернення до суду за судовим захистом це інститут процесуального права, який регулює підстави та порядок порушення судової діяльності по захисту прав, свобод та інтересів. Процесуальні наслідки реалізації права на звернення до суду виникнення судової діяльності по здійсненню правосуддя і ухвалення судового рішення як результат цієї діяльності.

Як свідчить реєстраційний штамп загального відділу (канцелярії) господарського суду, позовна заява надійшла до суду 02.07.2018 вх.№615 (а.с. 5). Це є датою подання позову до суду.

Як зазначалось вище, відповідно до п.4 специфікацій №1 та №2 від 30.01.2018 кінцеві розрахунки покупцем здійснюються впродовж 30 банківських днів після постачання продукції згідно з графіком постачання і проходження вхідного контролю на ДП "ЖБТЗ".

Враховуючи термін оплати товару, погоджений сторонами у специфікаціях, граничний строк оплати - 02.07.2018 (30 банківських днів від акту вхідного контролю від 17.05.2018).

Відтак, з огляду на зазначене колегія суддів дійшла висновку, що встановлення відповідного терміну (п.4 специфікацій №1 та №2 від 30.01.2018) не позбавляє права відповідача здійснити оплату в строк протягом 30 банківських днів із дати підписання акту вхідного контролю, не чекаючи останнього дня строку.

Окрім того слід зазначити, що згідно статті 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу; позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання.

Судом також критично оцінюються доводи позивача щодо настання строку оплати поставленого товару впродовж визначеного сторонами терміну, після підписання представниками сторін видаткових накладних, в силу п.3.3 договору, оскільки сторони узгодили, що право власності на продукцію переходить до покупця з моменту підписання представниками сторін видаткової накладної.

Суд вважає, що такий порядок сплати врегульований сторонами на випадок поставки якісного товару. В свою чергу, у разі поставки неякісного товару сторони відступають від загального правила (п.3.3) проведення розрахунків і застосовують спеціальні правила поведінки, які узгоджені сторонами договору на випадок поставки неякісного товару. Дані правила і були застосовані судом першої інстанції при вирішені спору.

Беручи до уваги факт поставки товару позивачем та отримання його відповідачем, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, та встановлений строк виконання грошового зобов'язання, який настав до прийняття судом першої інстанції рішення по суті справи (в день подачі позову), та те, що відповідачем не надано доказів оплати вартості товару в повному обсязі, колегія суддів, виходячи із принципу розумності, враховуючи, що завданням господарського судочинства є справедливе і неупереджене вирішення спору, приходить до висновку, що апеляційна скарга на рішення Господарського суду Житомирської області від 11 вересня 2018 року у справі №906/566/18 є безпідставна та не підлягає задоволенню.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищезазначене, розглянувши спір в межах заявлених позовних вимог, враховуючи вищезазначені положення законодавства та обставини справи у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів вважає посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними та документально необґрунтованими. Суд першої інстанції повно зясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 227, 229, 269, 270, 273, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" на рішення Господарського суду Житомирської області від 11 вересня 2018 року у справі №906/566/18 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст. ст. 287-291 ГПК України.

3. Справу повернути до Господарського суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "28" грудня 2018 р.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Мельник О.В.