ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/2849/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Малихіній М.П.

розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», 04053, м. Київ, пров. Нестровський, 3-5, , в особі Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз», 36000, м. Полтава, вул. Монастирська, 12, ;

до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛАНА ВЕСТ», 61033, м. Харків, вул. Шевченка, 239, оф. 23, ;

про стягнення суми боргу за договором поставки нафтопродуктів № НП-0164 від 02.02.2016 у розмірі 8000400,00 грн., інфляційних нарахувань у розмірі 1424373,17 грн., 3 % річних у розмірі 419527,82 грн.

за участю представників учасників справи:

позивача ОСОБА_1 (довіреність № 10-756/д від 28.11.2017);

відповідача не зявився.

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою вих. № 01/01/11/06/02/01-02/3/3794 від 12.10.2018 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛАНА ВЕСТ» про стягнення заборгованості за договором поставки нафтопродуктів № НП-0164 від 02.02.2016 у розмірі 9844300,99 грн., яка складається з: суми боргу у розмірі 8000400,00 грн., інфляційних нарахувань у розмірі 1424373,17 грн., 3 % річних у розмірі 419527,82 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження і призначено підготовче засідання на 14.11.2018.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 14.11.2018 на підставі ст. 183 ГПК України відкладено підготовче засідання на 05.12.2018.

Приймаючи до уваги, що під час підготовчого засідання судом вирішено всі питання та вчинено всі дії, зазначені у ч. 2 ст. 182 ГПК України, протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 05.12.2018, на підставі ч. 2 ст. 185 ГПК України закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 21.12.2018.

21.12.2018 відкрито судове засідання з розгляду справи по суті.

В судовому засіданні повноважний представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, в обґрунтування зазначив, що 02.02.2016 між ТОВ «МІЛАНА ВЕСТ» та НГВУ «Полтаванафтогаз» ПАТ «Укрнафта», відповідальним за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору № 999/97 про спільну інвестиційну і виробничу діяльність, не повязану із створенням юридичної особи, з освоєння та розробки родовищ від 24.12.1997 було укладено договір поставки нафтопродуктів № НП-0164, відповідно до умов якого, покупець зобовязується прийняти та оплатити нафтопродукти, а постачальник зобовязується передати у власність покупця нафтопродукти згідно умов договору. Відповідно до п. 1.2 договору номенклатура, кількість, ціна нафтопродуктів (товару) визначаються сторонами у додаткових угодах до договору, які є невідємною частиною договору. Відтак, сторонами було укладено додаткову угоду № 1 від 02.02.2016 до договору № НП-0164 від 02.02.2016, якою сторони узгодили умови та строк поставки, номенклатуру, кількість та ціну нафтопродуктів (товару). Пунктом 2.1.1 договору передбачена передача нафтопродуктів покупцю згідно умов, визначених в додаткових угодах, з обовязковим складанням актів прийому-передачі. Зазначив, що позивач повністю виконав свої зобовязання, передбачені договором поставки нафтопродуктів, що підтверджується актом № 1 від 29.02.2016 приймання - передачі нафтопродуктів до договору поставки нафтопродуктів № НП-0164 від 02.02.2016 на загальну суму 8000400,00 грн. з ПДВ. Таким чином, 29.02.2016 постачальником було передано покупцю нафтопродуктів на загальну суму 8000400,00 грн. з ПДВ. Порядок розрахунків за поставлені нафтопродукти передбачений п. 5.1 договору, згідно з яким покупець здійснює оплату за товар шляхом переведення грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника до 31.12.2016, однак у вказаний строк покупцем не було виконано своїх зобовязань щодо оплати отриманого товару. З метою досудового врегулювання спору ПАТ «Укрнафта» 11.08.2017 направив на адресу ТОВ «МІЛАНА ВЕСТ» претензію № 08-3256 з вимогою погасити існуючу заборгованість в добровільному порядку, проте відповіді відповідачем надано не було. У звязку з тим, що відповідач на даний час не повернув суму боргу, позивачем здійснено нарахування інфляційних на суму боргу за весь час прострочення у розмірі 1424373,17 грн. та 3 % річних від простроченої суми у розмірі 419527,82 грн. Здійснюючи правове обґрунтування посилається на ст. 525, 526, 530, 610, 612, 625, 712 ЦК України, ст. 173, 174, 193 ГК України.

Відповідач у судове засідання не зявився, явку свого повноважного представника не забезпечив, відзив на позов не надав. Разом з цим, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 18.10.2018, ухвала повідомлення від 14.11.2018, ухвала повідомлення від 05.12.2018, були направлені на адресу відповідача 61033, м. Харків, вул. Шевченка, 239, оф. 23, яка збігається із адресою, зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулись до суду без доказів вручення відповідачеві з відміткою пошти «інші причини».

Згідно із ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Крім того, для належного повідомлення відповідача, судом була направлена ухвала повідомлення від 14.11.2018 на адресу засновника Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛАНА ВЕСТ» ОСОБА_2 (81156, Львівська обл., Пустомитівський район, с. Звенигород), яку остання отримала 20.11.2018 про, що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулось до господарського суду Харківської області 04.12.2018.

Так, процесуальні документи у цій справі (ухвала суду про відкриття провадження у справі, ухвали повідомлення) направлялися всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідного документу.

Таким чином, суд вважає, що сторони повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, але відповідач не з'явився у судове засідання, водночас судом вжито всі заходи для належного його повідомлення про дату, час та місце розгляду справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутністю відповідача.

21.12.2018 суд оголосив про закінчення зясування обставин справи і перевірки їх доказами та перейшов до судових дебатів.

В судових дебатах повноважний представник позивача просив позов задовольнити та стягнути з відповідача пеню за порушення термінів оплати товару по договору № 53/17 від 17.08.2017 у сумі 314572, 75 грн. та річні за порушення термінів оплати товару по Договору № 53/17 від 17.08.2017 у сумі 73658, 77 грн.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та дослідивши надані учасниками судового процесу докази, заслухавши промову представника позивача у судових дебатах, суд встановив наступне.

02.02.2016 між НГВУ «Полтаванафтогаз» ПАТ «Укрнафта», відповідальним за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору № 999/97 про спільну інвестиційну і виробничу діяльність, не повязану із створенням юридичної особи з освоєння та розробки родовищ від 24.12.1997 та ТОВ «МІЛАНА ВЕСТ» укладено договір поставки нафтопродуктів № НП-0164 (арк. справи 11).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобовязується передати у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти та оплатити нафтопродукти, згідно умов договору.

Згідно з п. 1.2 договору номенклатура, кількість, ціна нафтопродуктів (товару) визначаються сторонами у додаткових угодах до договору, які є невід'ємною частиною договору.

Так, 02.02.2016 між сторонами укладено додаткову угоду № 1 від 02.02.2016 до договору № НП-0164 від 02.02.2016, якою сторони узгодили умови та строк поставки, номенклатуру, кількість та ціну нафтопродуктів (товару) (арк. справи 12).

Відповідно до п. 2.1.1 договору передбачено, що постачальник зобовязується передати покупцю нафтопродукти згідно розділу 1 цього договору за умови оформлення відповідних актів прийому-передачі або інших документів, які є невідємною частиною договору.

З матеріалів справи вбачається, що 29.02.2016 між сторонами підписано акт № 1 приймання - передачі нафтопродуктів до договору поставки нафтопродуктів № НП-0164 від 02.02.2016 на загальну суму 8000400,00 грн. з ПДВ. (акр. справи 12).

Таким чином, 29.02.2016 постачальником було передано покупцю нафтопродуктів на загальну суму 8000400,00 грн. з ПДВ.

Відповідно до п. 5.1 договору покупець здійснює оплату за товар шляхом переведення грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника до 31.12.2016.

Станом на 30.09.2016 між сторонами було підписано акт звірки взаємних розрахунків за договором поставки нафтопродуктів № НП-0164 на суму 8000400,00 грн. (акр. справи 18).

Позивач вказує, що в строк встановлений п. 5.1 договору (до 31.12.2016) відповідачем не було виконано своїх зобовязань щодо оплати отриманого товару.

З метою досудового врегулювання спору позивачем 10.08.2017 за вих. № 08-3256 на адресу відповідача було направлено претензію з вимогою провести оплату заборгованості за договором поставки нафтопродуктів № НП-0164 на суму 8000400,00 грн. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачем було отримано дану претензію 21.08.2017 (арк. справи 19-20).

Разом з тим, позивач наголошує, що відповіді ТОВ «МІЛАНА ВЕСТ» надано не було, заборгованість за договором поставки нафтопродуктів № НП-0164 у розмірі 8000400,00 грн. не погашено.

У звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань за договором поставки нафтопродуктів № НП-0164, позивачем, на підставі ст. 625 ЦК України нараховано відповідачу інфляційні за період з 01.01.2017 по 31.08.2018 у розмірі 1424373,17 грн. та 3 % річних за період з 01.01.2017 по 30.09.2018 у розмірі 419527,82 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

У ч. 1 ст. 174 ГК України закріплено, що господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Згідно із положеннями ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За своєю правовою природою договір № НП-0164 від 02.02.2018 є договором поставки, за яким продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст. 712 ЦК України).

Судом встановлено, що позивач свої зобовязання за договором № НП-0164 від 02.02.2018 виконав, що підтверджується наявними у матеріалах справи актом № 1 приймання - передачі нафтопродуктів на загальну суму 8000400,00 грн. та актом звірки взаємних розрахунків на суму 8000400,00 грн. (арк. справи 12, 18).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач стверджує, що відповідач у строк встановлений п. 5.1 договору за товар не розрахувався, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 8000400,00 грн., дана обставина відповідачем не спростована

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Приймаючи до уваги те, що відповідач не надав суду доказів, які б спростовували наявності перед позивачем заборгованості у розмірі 8000400,00 грн., керуючись приписами ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, позивачем обґрунтовано предявлено позов про стягнення суми основного боргу з відповідача та позовні вимоги в частині стягнення суми боргу у розмірі 8000400,00 грн. підлягають задоволенню.

Щодо стягнення інфляційних за період з 01.01.2017 по 31.08.2018 у розмірі 1424373,17 грн. та 3 % річних за період з 01.01.2017 по 30.09.2018 у розмірі 419527,82 грн., суд виходить з наступного.

В ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Приймаючи до уваги, що відповідач не надав суду доказів, які б спростовували наявності перед позивачем заборгованості, дослідивши поданий позивачем розрахунок інфляційних за період з 01.01.2017 по 31.08.2018 у розмірі 1424373,17 грн. та 3 % річних за період з 01.01.2017 по 30.09.2018 у розмірі 419527,82 грн., судом встановлено правомірність та обґрунтованість нарахованих позивачем сум, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст. 129 ГПК України та витрати по сплаті судового збору у розмірі 147664,51 грн. покладає на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 4, 13-15, 41-46, 80, 86, 129, 233, 237-241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛАНА ВЕСТ» (61033, м. Харків, вул. Шевченка, 239, оф. 23, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, пров. Нестровський, 3-5, ) в особі Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» (36000, м. Полтава, вул. Монастирська, 12, ) заборгованість за договором поставки нафтопродуктів № НП-0164 від 02.02.2016 у розмірі 9844300,99 грн., яка складається з: суми боргу у розмірі 8000400,00 грн., інфляційних нарахувань у розмірі 1424373,17 грн., 3 % річних у розмірі 419527,82 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 147664,51 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текс рішення складено та підписано 27.12.2018.

Суддя ОСОБА_3