ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2018м. ДніпроСправа № 904/9832/17

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Первушин Ю.Ю.

за участю секретаря судового засідання Казарової А.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник за довіреністю №1.8.762 від 16.05.2018

від відповідача: ОСОБА_2 представник за довіреністю №1.8.762 від 16.05.2018

від відповідача: ОСОБА_3 представник за довіреністю №1.8.762 від 16.05.2018

від третьої особи (на стороні відповідача): Ніколайчук В.С.

від третьої особи (на стороні позивача): ОСОБА_5 представник за довіреністю №1.8.762 від 16.05.2018

від третьої особи-1 ОСОБА_6 посвідчення №2 від 01.08.2016

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження господарську справу за позовом Дніпровської міської ради, м.Дніпро до Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Дніпро; за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача Фізичної особи про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №31/01-14/06-17 від 21.09.2017

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Дніпропетровської області звернулася Дніпровська міська рада м. Дніпро із позовом до Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України м. Дніпро про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №31/01-14/06-17 від 21.09.2017р.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідач не врахував норми законодавства, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи. Крім того, позивач наполягає на невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

Рішенням адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №31/01-14/06-17 від 21.09.2017р.:

- визнано дії Дніпровської міської ради (Дніпропетровської міської ради) щодо прийняття рішення «Про затвердження Порядку передачі об'єктів (елементів) благоустрою м. Дніпропетровськ в тимчасове використання не за цільовим призначенням при реалізації потреб для об'єктів сфери споживчого ринку та сфери послуг» №39/35 від 29.05.2013р., яким суб'єкти господарювання зобов'язанні укладати договори на утримання об'єктів благоустрою з визначеним Радою установою та позбавлені права самостійного вибору контрагента на утримання об'єкта благоустрою, що знаходиться у державній, комунальній або приватній власності, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим абзацом 4 частини 2 статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних дій органів влади, органів місцевого самоврядування, шляхом прямого примушення суб'єктів господарювання до пріоритетного укладення договорів з придбання товарів (робіт, послуг) у певних продавців;

- зобов'язано Дніпровську міську раду припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції шляхом приведення рішення «Про затвердження Порядку передачі об'єктів (елементів) благоустрою м. Дніпропетровськ в тимчасове використання не за цільовим призначенням при реалізації потреб для об'єктів сфери споживчого ринку та сфери послуг» №39/35 від 29.05.2013р. у відповідність до вимог законодавства про захист економічної конкуренції у трьохмісячний строк з дати одержання цього рішення, про що повідомити Дніпропетровське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України.

Позивач зазначає, що рішення «Про затвердження Порядку передачі об'єктів (елементів) благоустрою м. Дніпропетровськ в тимчасове використання не за цільовим призначенням при реалізації потреб для об'єктів сфери споживчого ринку та сфери послуг» №39/35 від 29.05.2013р. є законним та не порушує економічну конкуренцію.

Справу було розглянуто Господарським судом Дніпропетровської області, 17.01.2018 було постановлено рішення по суті спору яким у задоволенні позову було відмовлено.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2018, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.05.2018, у позові відмовлено. Відповідні судові рішення мотивовано недоведенням позивачем тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог.

За результатом касаційного перегляду справи Верховний суд скасував рішення місцевого суду та апеляційної інстанції. Постановою Верховного суду від 07 серпня 2018 вказано, що попередні інстанції у розгляді справи та прийнятті оскаржуваних судових рішень з незрозумілих причин вдалися до дослідження обставин, пов'язаних з ситуацією щодо укладення "особами приватного права" договорів про використання об'єктів комунальної власності не за цільовим призначенням, - хоча в оспорюваному рішенні (в усякому разі тій його підсумковій частині, яка наведена в рішенні та постанові судів) взагалі не йдеться про укладення договорів стосовно використання об'єктів комунальної власності не за цільовим призначенням. Як, зазначалося, в оспорюваному рішенні однозначно вказувалося саме про пряме примушення суб'єктів господарювання до пріоритетного укладення договорів з придбання товарів (робіт, послуг) у певних продавців, однак суди попередніх інстанцій не встановили та не відобразили в оскаржуваних рішеннях, у чому конкретно полягає такий примус. Саме лише зазначення про те, що "Порядок не містить положень відносно нерозповсюдження його дії на об'єкти благоустрою, що перебувають у державній або приватній власності", ще не свідчить про те, що Підприємця або інших осіб спонукали чи намагалися спонукати в примусовому порядку до пріоритетного укладення договорів з придбання товарів (робіт, послуг) у певного продавця (продавців). Поза увагою судових інстанцій залишилися й доводи Ради і Підприємства про те, що Порядок взагалі не містив норм, які зобов'язували б суб'єктів господарювання укладати з Підприємством (або іншим підприємством) договори про утримання об'єктів благоустрою, і що цей Порядок за його змістом стосується тільки об'єктів комунальної власності, а не об'єктів інших (державної чи приватної) форм власності, отже, він і не міг (не повинен був) містити положення щодо "нерозповсюдження" його дії на ті об'єкти благоустрою, які перебувають у державній чи приватній власності.

В результаті постановою Верховного суду оскаржувані судові акти було скасовано, а справу було направлено до Господарського суд Дніпропетровської області на новий розгляд.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2018 для розгляду справи №904/9832/17 визначено суддю Первушина Ю.Ю.

Ухвалою від 27.08.2018р. судом у складі судді Господарського суду Дніпропетровської області прийнято до свого провадження, розгляд справи було вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

12 жовтня 2018 третьою особою КП "Благоустрій міста" надано письмові пояснення, в яких останній зазначає, що погоджується з позовними вимогами позивача та просить суд задовольнити позов ( т. 3 а.с. 18-21).

17 жовтня 2018 до канцелярії Господарського суду від представника позивача надійшли письмові пояснення в яких останній зазначив правову позицію з урахуванням висновків викладених у постанові Верховного Суду від 07.08.2018 (т.3, а.с. 35 -36).

Ухвалою Господарського суду від 17.10.2018 продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 07.11.2018.

У підготовчому засіданні 07 листопада 2018 надійшов відзив на позовну заяву, копію відзиву вручено представникам сторін у засіданні ( т. 3, а.с. 51-52).

Позивач зазначає, що рішення «Про затвердження Порядку передачі об'єктів (елементів) благоустрою м. Дніпропетровськ в тимчасове використання не за цільовим призначенням при реалізації потреб для об'єктів сфери споживчого ринку та сфери послуг» №39/35 від 29.05.2013р. є законним та не порушує економічну конкуренцію.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування

Статтею 83 Земельного кодексу України передбачено, що у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності, та земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Згідно з пунктом 1 статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: 1) затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів; 2) затвердження правил благоустрою територій населених пунктів; 3) створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб'єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб); 4) визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об'єктів благоустрою.

Пунктом 44 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується, зокрема, питання встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що Правила благоустрою території населеного пункту, зокрема, включають порядок здійснення благоустрою та утримання територій об'єктів благоустрою; порядок здійснення самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів.

Відповідно до статті 40 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами.

Самоврядний контроль за станом благоустрою населених пунктів здійснюється, зокрема, шляхом: проведення перевірок території, подання позовів до суду про відшкодування шкоди, завданої об'єктам благоустрою внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою населених пунктів, Правил благоустрою території населеного пункту.

Згідно з пунктами 24.4, 24.5 Правил благоустрою території міста Дніпропетровська, затверджених рішенням Дніпровської (Дніпропетровської) міської ради №44/43 від 27.11.2013р., самоврядний контроль у сфері благоустрою міста здійснюється міською радою та її виконавчими органами та іншими органами контролю, утвореними міською радою. Пунктом 20.4 вказаних Правил передбачено обов'язковість укладання договорів на тимчасове використання об'єктів (елементів) благоустрою міста не за їх функціональним призначенням для реалізації потреб сфери споживчого ринку, відпочинку та сфери послуг.

З огляду на викладене, позивач зазначає про прийняття ним в межах наданих повноважень рішення «Про затвердження Порядку передачі об'єктів (елементів) благоустрою м. Дніпропетровськ в тимчасове використання не за цільовим призначенням при реалізації потреб для об'єктів сфери споживчого ринку та сфери послуг» №39/35 від 29.05.2013р.

Пунктом 1 статті 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» встановлено, що органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об'єктів благоустрою комунальної власності.

Рішенням міської ради №26/8 від 18.05.2016 «Про реорганізацію та зміну найменування комунальних підприємств Дніпропетровської міської ради» затверджений Статут Комунального підприємства «Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами» Дніпровської міської ради.

Пунктом 2 Статуту передбачено, що вказане підприємство створено для реалізації зазначеної мети у сфері благоустрою, зокрема: здійснення утримання об'єктів благоустрою комунальної власності та/або їх частин, надання в тимчасове користування суб'єктам господарювання для господарської діяльності та/або реалізації потреб сфери відпочинку та ін., залучення коштів для належного утримання.

Власником об'єктів благоустрою є територіальна громада в особі Дніпровської міської ради, яка визначила балансоутримувача, створила орган, уповноважений утримувати об'єкти благоустрою (Комунальне підприємство «Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами»).

Позивач не погоджується з висновком відповідача стосовно щодо наявності порушення конкуренції. Відповідачем зазначено, що рішення міської ради №39/35 від 29.05.2013р. стосується об'єктів усіх форм власності і таким чином, міська рада посягає на приватну власність і зобов'язує усіх суб'єктів господарювання укладати договори на утримання об'єктів благоустрою, що є приватною власністю.

Позивач зазначає, що рішення міської ради №39/35 від 29.05.2013р. стосується лише території загального користування.

Згідно з пунктом 1.2 Порядку передачі об'єктів (елементів) благоустрою м.Дніпропетровськ в тимчасове використання не за цільовим призначенням при реалізації потреб для об'єктів сфери споживчого ринку та сфери послуг, затвердженого рішенням міської ради №39/35 від 29.05.2013р., вказаний документ є регуляторним актом, застосування та виконання якого є обов'язковим суб'єктами господарювання усіх форм власності, підприємствами, установами, організаціями, закладами та фізичними особами при проведенні на території міста та об'єктах загального користування, віднесених до сфери відпочинку, розваг, споживчого ринку та послуг.

На підставі наведеного та з огляду на зміст частини 1 статті 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», пункту 1.2.1 Правил благоустрою території міста Дніпропетровська, затверджених рішенням Дніпровської (Дніпропетровської) міської ради №44/43 від 27.11.2013р., позивач вказує, що власником об'єктів благоустрою міста є територіальна громада в особі Дніпровської міської ради. В свою чергу, Комунальне підприємство «Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами» як орган контролю на підставі наданих повноважень надає в користування лише ті об'єкти благоустрою, що розташовані на територіях загального користування, віднесених до сфери його контролю, та перебувають у комунальній власності.

Також позивач звертає увагу, що рішення приймає виконавчий комітет Дніпровської міської ради, а не Дніпровська міська рада. Але, відповідач визнав дії саме міської ради такими, що порушують економічну конкуренцію.

Крім того, відповідач не запросив пояснень від органу, що здійснює функції утримання об'єктів благоустрою, не витребував від осіб документи, що мають значення для справи. На підстави викладеного позивач наполягає на неповному з'ясуванні обставин, що є також підставою для визнання недійсним оспорюваного рішення відповідача.

Відповідач не погодився із заявленими вимогами та наполягав на їх необґрунтованості.

Відповідач зазначив. що розгляд справи №37/06-03-3/17 розпочатий за результатом розгляду фізичної особи підприємця Ніколайчука В.С. щодо прийняття Дніпровською міською радою рішень у сфері благоустрою, які створюють перешкоди у його підприємницькій діяльності.

Відповідач зазначає, що вичерпний перелік повноважень сільських, селищних та міських рад у сфері благоустрою визначений у статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів».

Згідно з частиною 3 статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції» вчинення антиконкурентних дій органів місцевого самоврядування забороняється.

Посилаючись на зміст пунктів 1.2, 1.6, 1.7, 6.6 Порядку передачі об'єктів (елементів) благоустрою м. Дніпропетровськ в тимчасове використання не за цільовим призначенням при реалізації потреб для об'єктів сфери споживчого ринку та сфери послуг, затвердженого рішенням міської ради №39/35 від 29.05.2013р., відповідач вказує, що на суб'єктів господарювання покладений обов'язок укладати з органом контролю (Комунальним підприємством «Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами» Дніпровської міської ради) договори на утримання об'єктів благоустрою. Невиконання цієї вимоги тягне за собою відповідальність у вигляді п'ятикратного розміру плати, визначеної згідно з вищезазначеним Порядком.

Відповідач зазначає, що ним було отримано копії трьох примірників договорів, укладених між органом контролю та суб'єктами господарювання, що мали намір використовувати об'єкти (об'єкти благоустрою) не за цільовим призначенням.

Також за одержаною відповідачем інформацією було встановлено, що працівниками органу контролю був складений акт комісійного обстеження території №МВ-16/193 від 07.12.2016р., в якому вказано про порушення приватним підприємцем вимог згаданого Порядку щодо використання об'єкту благоустрою без укладання договору. Внаслідок цього, була висунута на адресу підприємця вимога про сплату суми в п'ятикратному розмірі плати, визначеної Порядком.

Третя особа Ніколайчук В.С. зазначав, що рішення міської раду надало можливості для чисельних зловживань відносно суб'єктів підприємницької діяльності, в тому числі з боку КП "Благоустрій міста". В результаті застосування Порядоку передачі об'єктів (елементів) благоустрою м. Дніпропетровська в тимчасове використання не за цільовим призначенням при реалізації потреб для об'єктів сфери споживчого ринку та сфери послуг постраждали і його інтереси.

У судовому засіданні 07.11.2018 оголошувалась перерва до 16:05 год.

Ухвалою Господарського суду від 07.11.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті 22.11.2018.

Ухвалою Господарського суду від 22.11.2018 розгляд справи відкладено на 10.12.2018.

Ухвалою Господарського суду від 12.12.2018 розгляд справи відкладено на 19.12.2018, у зв'язку з перебуванням судді Первушина Ю.Ю. на лікарняному.

У судовому засіданні 19.12.2018 оголошувалась перерва до 26.12.2018.

У судовому засіданні 26.12.2018 оголошувалась перерва до 28.12.2018.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У судових засіданнях здійснювалось повне фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 28.12.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровської міської ради №39/35 від 29.05.2013 затверджений Порядок передачі об'єктів (елементів) благоустрою м.Дніпропетровська в тимчасове використання не за цільовим призначенням при реалізації потреб для об'єктів сфери споживчого ринку та сфери послуг (далі - Порядок) (т. 1, а.с. 26-35).

Пунктом 1.1. Порядку визначено, що порядок, передачі об'єктів (елементів) благоустрою м. Дніпропетровська в тимчасове використання не за цільовим призначенням при реалізації потреб для об'єктів сфери споживчого ринку та сфери послуг визначає організаційно-правові основи відносин, що виникають між власником об'єкта благоустрою, яким є територіальна громада м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради, та суб'єктами господарювання, фізичними особами і юридичними особами всіх форм власності, у зв'язку з використанням об'єктів благоустрою м. Дніпропетровська не за їх цільовим призначенням, що має тимчасовий характер (тимчасове погіршення стану об'єктів, видалення, переміщення, знищення з подальшим відновленням, внесення змін, створення перешкоду користуванні, обмеження доступу тощо) та порядок виявлення та усунення порушень правил благоустрою території міста при використанні об'єктів благоустрою не за цільовим призначенням, відшкодування збитків, завданих об'єктам благоустрою міста внаслідок порушення правил благоустрою.

Пунктом 1.2 вказаного Порядку встановлено, що цей Порядок є регуляторним актом, застосування та виконання якого є обов'язковим суб'єктами господарювання усіх форм власності, підприємствами, установами, організаціями, закладами та фізичними особами при проведенні на території м. Дніпропетровська та об'єктах загального користування, віднесених до сфери відпочинку, розваг, споживчого ринку та послуг, робіт (здійсненні заходів), зазначених у пункті 2 Порядку.

Відповідно до пункту 1.4 Порядку органом контролю є Комунальне підприємство « управління з організації контролю благоустрою об'єктів сфери відпочинку, споживчого ринку та захисту інтелектуальної власності ".

Згідно з рішеннями Дніпровської (Дніпропетровської) міської ради №26/8 від 18.05.2016 (т.1, а.с. 140-141) та №61/22 від 21.06.2017 (т.1, а.с. 142-143) Комунальне підприємство "Управління з організації контролю благоустрою об'єктів сфери відпочинку, споживчого ринку та захисту інтелектуальної власності" реорганізоване спочатку в Комунальне підприємство "Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами", потім у Комунальне підприємство "Благоустрій міста" Дніпровської міської ради.

За заявою фізичної особи-підприємця Ніколайчука В.С. щодо прийняття Дніпровською міською радою рішень у сфері благоустрою, які створюють перешкоди у його підприємницької діяльності, розпорядженням адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №38/01-15/06-17 було розпочато справу №37/06-03-3/17 за ознаками порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого абзацом 4 частини 2 статті 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції", в діях Дніпровської міської ради при прийнятті рішення №39/35 від 29.05.2013р. "Про затвердження Порядку передачі об'єктів (елементів) благоустрою м. Дніпропетровська в тимчасове використання не за цільовим призначенням при реалізації потреб для об'єктів сфери споживчого ринку та сфери послуг".

Рішенням адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №31/01-14/06-17 від 21.09.2017р. ( т. 1, а.с. -23-25):

- визнано дії Дніпровської міської ради (Дніпропетровської міської ради) щодо прийняття рішення "Про затвердження Порядку передачі об'єктів (елементів) благоустрою м. Дніпропетровськ в тимчасове використання не за цільовим призначенням при реалізації потреб для об'єктів сфери споживчого ринку та сфери послуг" №39/35 від 29.05.2013р., яким суб'єкти господарювання зобов'язанні укладати договори на утримання об'єктів благоустрою з визначеним Радою установою та позбавлені права самостійного вибору контрагента на утримання об'єкта благоустрою, що знаходиться у державній, комунальній або приватній власності, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим абзацом 4 частини 2 статті 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних дій органів влади, органів місцевого самоврядування, шляхом прямого примушення суб'єктів господарювання до пріоритетного укладення договорів з придбання товарів (робіт, послуг) у певних продавців;

- зобов'язано Дніпровську міську раду припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції шляхом приведення рішення "Про затвердження Порядку передачі об'єктів (елементів) благоустрою м. Дніпропетровськ в тимчасове використання не за цільовим призначенням при реалізації потреб для об'єктів сфери споживчого ринку та сфери послуг" №39/35 від 29.05.2013 у відповідність до вимог законодавства про захист економічної конкуренції у трьохмісячний строк з дати одержання цього рішення, про що повідомити Дніпропетровське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України.

Згідно зі статтею 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" №2210-III від 11.01.2001 заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Відповідно до статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" №2210-III від 11.01.2001р. підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є, зокрема, - неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" №2807-IV від 06.09.2005р. утримання в належному стані території - використання її за призначенням відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, правил благоустрою території населеного пункту, а також санітарне очищення території, її озеленення, збереження та відновлення об'єктів благоустрою.

Згідно зі статтею 14 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" №2807-IV від 06.09.2005 об'єкти благоустрою використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів, інших вимог, передбачених законодавством. Вказаним законом не передбачено використання об'єктів благоустрою не за їх цільовим призначенням.

Статтею 15 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" №2807-IV від 06.09.2005р. визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об'єктів благоустрою державної та комунальної власності.

Статтею 15 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" передбачено три форми власності об'єктів благоустрою: державну, комунальну та приватну. Таким чином, у комунальній власності перебуває частина об'єктів благоустрою. Вказана стаття надає власникам об'єктів благоустрою самостійно визначатись щодо способу утримання вказаного об'єкту, який перебуває в державній або приватній власності.

Повертаючись до змісту п. 1.1 Порядку суд звертає увагу на встановлене даною нормою, а саме - вказівку про те, що : "... для об'єктів сфери споживчого ринку та сфери послуг визначає організаційно-правові основи відносин, що виникають між власником об'єкта благоустрою, яким є територіальна громада м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради, та суб'єктами господарювання, фізичними особами і юридичними особами всіх форм власності, у зв'язку з використанням об'єктів благоустрою м.Дніпропетровська не за їх цільовим призначенням, що має тимчасовий характер (тимчасове погіршення стану об'єктів, видалення, переміщення, знищення з подальшим відновленням, внесення змін, створення перешкоду користуванні, обмеження доступу тощо) та порядок виявлення та усунення порушень правил благоустрою території міста при використанні об'єктів благоустрою не за цільовим призначенням, відшкодування збитків, завданих об'єктам благоустрою міста внаслідок порушення правил благоустрою".

Таким чином, Порядок розповсюджує свою дію в межах лише тих об'єктів благоустрою які є у власності територіальної громади.

Отже, Порядок не містив норм, які зобов'язували б суб'єктів господарювання укладати з Підприємством (або іншим підприємством) договори про утримання об'єктів благоустрою, і що цей Порядок за його змістом стосується тільки об'єктів комунальної власності, а не об'єктів інших (державної чи приватної) форм власності, отже, він і не міг (не повинен був) містити положення щодо "нерозповсюдження" його дії на ті об'єкти благоустрою, які перебувають у державній чи приватній власності.

Також суд приймає до уваги обґрунтовані доводи третьої особи Ніколайчука В.С. його представника та доводи представників Відповідача, що під час застосування Порядку мали місце порушення законодавства.

Надаючи мотивовану оцінку всіх обставин справи та кожного аргументу наведеному учасниками справи суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Відносини, які врегульовано Порядком затвердженим рішенням міської ради №39/35 від 29.05.2013, стосуються використання об'єктів благоустрою не за цільовим призначенням. Наразі чинне законодавство України не передбачає такого інституту у царині зобов'язального права. Також, немає його і серед переліку повноважень зазначених у Законі України "Про місцеве самоврядування", а також серед дискреційних повноважень.

Згідно ст. ч. ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Внаслідок прийняття цього Порядку серед осіб приватного права склалася несприятлива і несправедлива ситуація, коли вони стали змушені укладати непередбачені законом договори щодо використання об'єктів комунальної власності не за цільовим призначенням. Утримання об'єктів благоустрою в розумінні Закону України "Про містобудівну діяльність" та тимчасове використання не за цільовим призначенням в розумінні Порядку (т.1 а.с. 29) не є тотожними поняттями, а тому положення цього Закону не можна застосовувати до правовідносин учасників справи.

Про те, при розгляді даної справи суд обмежений предметом та підставами позову. З огляду на таке суд повинен зробити оцінку обставин справи в межах заявлених позовних вимог.

Згідно зі статтею 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» №2210-III від 11.01.2001 заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Відповідно до статті 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» №2210-III від 11.01.2001р. підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є, зокрема, - неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

Позивач посилається на те, що відповідач не врахував норми законодавства, які мали бути враховані, та неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи. Крім того, позивач наполягає на невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

Оцінюючи зміст оспорюваного рішення Відповідача суд встановив наступне.

В рішенні Адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України вказувалося саме про пряме примушення суб'єктів господарювання до пріоритетного укладення договорів з придбання товарів (робіт, послуг) у певних продавців. Аналіз оспорюваного рішення показав на відсутність у чому конкретно полягає такий примус. Лише зазначення про те, що "Порядок не містить положень відносно нерозповсюдження його дії на об'єкти благоустрою, що перебувають у державній або приватній власності", ще не свідчить про те, що Підприємця або інших осіб спонукали чи намагалися спонукати в примусовому порядку до пріоритетного укладення договорів з придбання товарів (робіт, послуг) у певного продавця (продавців) затвердженим Порядком.

Адміністративна колегія територіального відділення Антімонопольного комітету Українги, приймаючи оспорюване рішення, не прийняла до уваги тієї обставини, що Порядок не містив положень, які зобов'язували б суб'єктів господарювання укладати з КП "Благоустрій міста" (або іншим підприємством) договори про утримання об'єктів благоустрою. Порядок за його змістом п. п. 1.1, 1.4 стосується лише об'єктів комунальної власності, а не об'єктів інших (державної чи приватної) форм власності, отже, він і не міг (не повинен був) містити положення щодо "нерозповсюдження" його дії на ті об'єкти благоустрою, які перебувають у державній чи приватній власності.

З огляду на наведене суд дійшов висновку про неправомірність рішення прийнятого Адміністративною колегією Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 21 вересня 2017 № 31/01-14/06-17, що є підставою для задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75, ) до Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (49004, м. Дніпро, пр. Олександра Поля, 2, ), за участю третьої особи - 2 без самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача: Фізичної особи-підприємця Ніколайчука Володимира Степановича (АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1), третьої особи-1 без самостійних вимог на предмет спору на боці позивача Комунального підприємства "Благоустрій міста" Дніпровської міської ради (49005, м.Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, будинок 75, кім. 723, ) про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №31/01-14/06-17 від 21.09.2017 - задовольнити повністю.

Визнати недійсним рішення Адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №31/01-14/06-17 від 21.09.2017.

Стягнути з Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (49004, м. Дніпро, пр. Олександра Поля, 2, ) на користь Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75, ) витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Апеляційна скарга подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Відповідно до п.17.5 Розділу ХІ Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено - 08.01.2019.

Суддя Ю.Ю. Первушин