РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.12.2018Справа № 910/13284/18
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Мандриченка О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

справу № 910/13284/18

За позовомфізичної особи - підприємця Зволейка Артура Леонідовича;
Дофізичної особи - підприємця Присяжнюка Івана Ілліча;
Простягнення 42 094,00 грн.
без повідомлення учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа - підприємець Зволейко Артур Леонідович звернувся до суду з позовом про стягнення з фізичної особи - підприємця Присяжнюка Івана Ілліча 42 094,00 грн. заборгованості з оплати послуг за договором від 02.01.2018 № 5, 1 518,84 грн. пені та 128,00 грн. 3 % річних за час прострочення.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем договірних зобов'язань у частині своєчасної оплати спожитих послуг. Так, у позовній заяві вказується, що позивач у 2017-2018 роках надавав відповідачеві друкарські послуги, які останній зобов'язався оплатити протягом трьох робочих днів, проте не зробив цього навіть після отримання претензій, що змусило позивача звернутися до суду з цим позовом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.10.2018 було відкрито провадження у справі № 910/13284/18 постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у зв'язку з малозначністю в порядку п. 1 ч. 5 ст. 12, ч. 1 ст. 247, ч .1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу - строк для подання відповіді на відзив.

В установлений судом строк відповідач вимоги суду за ухвалою від 11.10.2018 не виконав, відзив на позовну заяву або ж будь-яких інших заяв, клопотань, пояснень тощо до суду не подав, хоча обставини наявності у провадженні суду спору, заявленого до нього та про постановлення ухвали про відкриття провадження у справі повідомлявся належним чином, адже ухвала від 11.10.2018 направлялася за його місцезнаходженням в установленому порядку та строки. У зв'язку з викладеним, розгляд і вирішення заявленого спору відбувається за наявними матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 166, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надходило.

Вивчивши матеріали позовної заяви, відзиву, відповіді на відзив, повно і всебічно з'ясувавши обставин, дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

02.01.2018 фізична особа - підприємець Зволейко Артур Леонідович в якості виконавця та фізична особа - підприємець Присяжнюк Іван Ілліч в якості замовника уклали договір № 5 про надання друкарських послуг, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання виконати замовлення друку поліграфічної продукції.

Строк дії договору сторони визначили у п. 5.2, де вказується, що договір діє з 02.01.2018 по 31.12.2018 і , у випадку відсутності заперечень з боку обох сторін, договір пролонгується на той самий термін та на тих самих умовах.

Спір у справі виник у зв'язку з неналежним виконання відповідачем обов'язку з оплати прийнятих послуг, що надавалися позивачем у березні, червні, липні, жовтні 2017 року та січні і квітні 2018 року вартістю 42 094,00 грн.

Як вказує позивач, у спірний період відповідачу було надано друкарські послуги, які він прийняв, але не оплатив, а також залишив без реагування претензію про сплату боргу, що зумовило звернення фізичної особи - підприємця Зволейка А.Л. до суду з цим позовом.

На підтвердження позовних вимог позивач подав суду договір від 02.01.2018 № 5 про надання друкарський та до друкарських послуг, акти звірки взаємних розрахунків, акти здачі-приймання робіт (надання послуг) від 24.04.2018 № 156 на суму 37 950,00 грн., від 02.01.2018 № 1 на суму 28 600,00 грн., від 13.10.2017 № 394 на суму 22 550,00 грн., від 07.07.2017 № 262 на суму 26 000,00 грн., від 01.06.2017 № 212 на суму 20 200,00 грн., від 14.03.2017 № 102 на суму 36 800,00 грн., від 09.02.2017 № 57 на суму 11 000,00 грн.

Також позивач подав претензію від 16.07.2018, в якій вимагає сплати від відповідача 53 094,00 грн. заборгованості за договором від 02.01.2018 № 5 та докази її надсилання.

За своєю правовою природою укладений договір слід віднести до договорів про надання послуг, під яким ст. 901 Цивільного кодексу України розуміється договір, за яким одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

З викладеного слідує, що між ними виникла правовідносини з договору про надання послуг, що підпадає під правове регулювання як загальних положень Цивільного та Господарського кодексів України про зобов'язання, так і під спеціальних норм про договір з надання послуг.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України передбачається, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Обов'язок замовника оплачувати послуги, надані виконавцем, встановлено у п. 2.3 договору, а також у п. 3.1, де закріплено, що оплата друкарських послуг здійснюється замовником протягом 3-х робочих днів після друку видання. При утворенні заборгованості замовник сплачує пеню за кожен день прострочення платежів в розмірі подвійної облікової ставки національного банку України (п.3.2).

Розглядаючи заявлений спір, суд враховує відсутність в матеріалах справи доказів виходу друкованих видань, з датою чого договір пов'язує момент оплати за договором (п. 3.1). Проте, враховуючи наявність в матеріалах справи двосторонніх актів здачі-приймання робіт (надання послуг) на загальну суму 183 100,00 грн. та претензії від 16.07.2018, суд вважає за належне розраховувати період прострочення відповідача в порядку приписів ст. 530 Цивільного кодексу України.

За приписами ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У ст. 610 Цивільного кодексу України вказується, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Чинне господарське процесуальне законодавство ґрунтується на принципі змагальності сторін, а у ч. 2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Згідно з ч. 3 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву.

В установлений судом строк для подання відзиву на позовну заяву відповідач не представив доказів відсутності заявленої до стягнення суми заборгованості або ж доказів її перерахування на користь позивача, так само як і доказів належного виконання грошових зобов'язань з оплати прийнятих послуг,

Отже, враховуючи викладене, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність обставин прострочення відповідача перед позивачем за договором від 02.01.2018 № 5 на суму, що розрахована позивачем - 42 094,00 грн., адже докази її сплати матеріали справи не містять. У зв'язку з позовні вимоги про стягнення основного боргу видаються обґрунтованими, доведеним та такими, що підлягають повному задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач також просив стягнути з відповідача 1 518,84 грн. пені та 128,00 грн. 3 % річних за час прострочення з 23.08.2018 по 29.09.2018. Період, за який позивач розраховує такі суми, не перевищує дати надсилання претензії та узгоджується з приписами ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачено господарсько-правову відповідальність учасників господарських відносин, яку останні несуть за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Господарськими санкціями ст. 217 Господарського кодексу України визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, як-то відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Штрафні санкції визначаються ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України як господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Зважаючи на викладені норми законодавства та договору, враховуючи факт прострочення відповідача, вимоги про стягнення договірної неустойки та 3 % річних є правомірними та такими, що підлягають задоволенню відповідно до розрахунку позивача, що перевірений судом та приймається як належний та арифметично вірний.

Враховуючи викладене, позовні вимоги задовольняються повністю.

У зв'язку із задоволенням позову судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 73-80, 129, 236-241, 252, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов фізичної особи - підприємця Зволейка Артура Леонідовича до фізичної особи - підприємця Присяжнюка Івана Ілліча про стягнення 42 094,00 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Присяжнюка Івана Ілліча (02068, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь фізичної особи - підприємця Зволейка Артура Леонідовича (58000, АДРЕСА_2, ідентифікацій номер НОМЕР_2) 42 094 (сорок дві тисячі дев'яносто чотири) грн. боргу, 128 (сто двадцять вісім) грн. 3 % річних, 1 518 (одну тисячу п'ятсот вісімнадцять) грн. 84 коп. пені та 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Мандриченко