ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2018 р. Справа№ 910/4476/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Дикунської С.Я.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2018

у справі № 910/4476/18 (суддя Чебикіна С.О.)

за позовом ОСОБА_2

до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідного центру «Нафтохім»

про визнання недійсним рішення

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (надалі - ОСОБА_2, позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідного центру «Нафтохім» (надалі - ТОВ НДЦ «Нафтохім», відповідач) про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників відповідача, оформленого протоколом №10 від 19.12.2017, посилаючись на те, що позивача, як учасника товариства, належним чином не було повідомлено про їх проведення, чим було порушено його корпоративні права.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.08.2018 у справі № 910/4476/18 в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що на спірних загальних зборах були присутні три учасники товариства, які у сукупності володіють 91,101% голосів, а тому допущені відповідачем порушення при скликанні спірних загальних зборів, а саме, неповідомлення позивача про їх проведення, не могли б вплинути на рішення, прийняті на цих зборах; навіть у разі дотримання відповідачем порядку скликання вказаних зборів, присутність позивача на них, не вплинула б на хід голосування з питань порядку денного; позивачем не доведено порушення оспорюваним рішенням відповідача його корпоративних прав.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, ОСОБА_2 звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, у зв'язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

В обґрунтування скарги апелянт наголошував на тому, що неповідомлення його як учасника товариства про проведення загальних зборів в установленому статутом порядку є грубим порушенням його прав; відповідно до правової позиції Верхового Суду, викладеної у постанові від 23.05.2018 у справі №914/1567/17, неповідомлення учасника товариства про прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства, є безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів; судом неправомірно відмовлено у задоволенні позову лише з мотивів недостатності голосів позивача для зміни результатів голосування з прийнятих зборами учасників рішень; спірними загальними зборами було прийняте рішення щодо відчуження частини майнового комплексу, який належить товариству за ціною, що в десять разів нижча за ринкову; оскаржуване рішення суду позбавляє позивача права власності на майно товариства, в якому він є учасником, що є порушенням Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.09.2018 відкрито апеляційне провадження за вищевказаною апеляційною скаргою, призначено до розгляду на 09.10.2018 та встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідач скористався правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва - без змін.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, відповідач вказував на те, що до проведення спірних загальних зборів учасників товариства ОСОБА_2 повідомила відповідача про укладення з ТОВ «Арт Капітал Едюкейшн» договору дарування від 07.09.2017, згідно з яким передала на користь останнього належну їй частку в статутному капіталі ТОВ НДЦ «Нафтохім», що становить 2,34%, а також зазначила про відсутність матеріальних, юридичних, майнових, немайнових та будь-яких інших претензій до відповідача; листами вих. №166-В від 06.11.2017 та вих. №175/3 від 17.11.2017 відповідач повідомляв позивача про проведення спірних загальних зборів учасників товариства, на підтвердження чого суду було надано копії витягів з журналу реєстрації вихідної кореспонденції товариства; аналогічні листи були направлені іншим учасникам товариства, один з яких був присутнім на спірних зборах, що також свідчить про належне повідомлення позивача про проведення спірних загальних зборів учасників товариства; вказані загальні збори були повноважними, оскільки на них були присутні учасники, що у сукупності володіють 91,101% голосів; позивачем не було надано жодного доказу на підтвердження факту відчуження за оспорюваним рішенням загальних зборів учасників товариства частини майнового комплексу за ціною, що є нижчою за ринкову; позивач зловживає своїми процесуальними правами, про свідчить та обставина, що позивач жодного разу особисто не з'являлася у судові засідання при тому, що її явка була визнана судом обов'язковою.

28.09.2018 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшли заява про зупинення провадження у справі та клопотання про визнання явки позивача обов'язковою.

У зв'язку з розпочатою процедурою ліквідації та припиненням здійснення правосуддя Київським апеляційним господарським судом матеріали справи було передано до новоутвореного Північного апеляційного господарського суду.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_2 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Жук Г.А., Дикунської С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2018 у справі № 910/4476/18 прийнято до провадження вищевказаним складом суду, відкрито Північним апеляційним господарським судом апеляційне провадження за вищевказаною апеляційною скаргою та призначено до розгляду на 03.12.2018.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2018 у задоволенні клопотання ТОВ НДЦ «Нафтохім» про зупинення провадження у справі відмовлено та, у порядку ч. 2 ст. 216 ГПК України, у розгляді справи оголошено перерву на 27.12.2018.

У судовому засіданні представником відповідача заявлено клопотання про визнання явки позивача у судове засідання обов'язковою, посилаючись на те, що матеріали справи не містять жодних документів за підписом ОСОБА_2, в яких би остання підтверджувала, що не отримувала від відповідача повідомлення про проведення спірних загальних зборів учасників товариства, а представники позивача зловживають правом на представництво її інтересів з метою перешкоджання здійсненню відповідачем господарської діяльності, зокрема, щодо продажу майна товариства.

Поставивши на обговорення клопотання відповідача про визнання явки позивача у судове засідання обов'язковою, заслухавши заперечення представника позивача проти даного клопотання, колегія суддів, порадившись, дійшла висновку про відмову в його задоволенні, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 42 ГПК України учасники справи зобов'язані з'являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов'язковою.

Згідно з ч. 1 ст. 120 ГПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов'язковою.

При цьому, за приписами ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 56, ч. 1 ст. 58, ч. 4 ст. 60 ГПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_2 (у тексті договору - клієнт) та Адвокатським бюро «Тетяни Розваляєвої» (у тексті договору - бюро) було укладено договір про надання правової допомоги №3/18 від 23.08.2018, відповідно до умов якого бюро прийняло доручення клієнта та взяло на себе зобов'язання надати клієнту правову допомогу у господарській справі №910/4476/18, зокрема, шляхом подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2018 у справі № 910/4476/18, здійснення представництва інтересів клієнта в апеляційному господарському суді. Безпосереднє представництво інтересів клієнта від імені бюро за цим договором здійснює адвокат ОСОБА_5.

Враховуючи наявний у матеріалах справи ордер серії КВ №356506 про надання правої допомоги ОСОБА_2 у Північному апеляційному господарському суд адвокатом ОСОБА_5, виданий Адвокатським бюро «Тетяни Розваляєвої» 03.12.2018, з огляду на участь у судових засіданнях суду апеляційної інстанції вказаного адвоката, а також відсутність необхідності у наданні ОСОБА_2 особистих пояснень для з'ясування всіх обставин справи, колегія суддів не вбачає підстав для визнання її явки у судове засідання обов'язковою.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача вимоги апеляційної скарги не визнав, доводи, на яких вона ґрунтується вважає безпідставними та необґрунтованими, у зв'язку з чим просив суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні скарги, а рішення суду залишити без змін.

27.12.2018 у судовому засіданні колегією суддів апеляційного господарського суду було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Поняття, види господарських товариств, правила їх створення, діяльності, а також права та обов'язки їх учасників і засновників регулюються Цивільним кодексом України (надалі - ЦК України), Господарським кодексом України (надалі - ГК України), Законом України «Про господарські товариства» № 1576-XII від 19.09.1991 (до правовідносин, які виникли до втрати ним чинності в частині, що стосується товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю у зв'язку набранням чинності 17.06.2018 Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» від 06.02.2018). Положення вказаних нормативних актів цитуються судом у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно з положеннями частини 1 статті 140 ЦК України та частини 1 статті 50 Закону України «Про господарські товариства» товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний капітал, поділений на частки, розмір яких визначається установчими документами.

У відповідності до вимог статей 87, 91, 92 ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення з дня її державної реєстрації і припиняється з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення. Цивільна дієздатність юридичної особи визначається моментом набуття цивільних прав та обов'язків, які юридична особа здійснює через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Установчим документом товариства з обмеженою відповідальністю, відповідно до статті 143 ЦК України є Статут, який серед іншого повинен містити відомості про вид товариства, предмет, цілі його діяльності, склад засновників та учасників, найменування, розмір та порядок утворення статутного капіталу, порядок розподілу прибутків та збитків, склад та компетенцію органів товариства, порядок прийняття ними рішень, включаючи перелік питань, по яких необхідна кваліфікована більшість голосів, порядок внесення змін до установчих документів, порядок ліквідації чи реорганізації товариства, а також права та обов'язки учасників товариства.

Аналогічні приписи містить стаття 4 Закону України «Про господарські товариства».

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ НДЦ «Нафтохім» було зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (надалі - ЄДРПОУ) 14.12.1994, якому присвоєно код 13694889, що підтверджується відповідним витягом з ЄДРПОУ від 11.05.2018 (а.с. 42-46, т. 1).

Відповідно до вказаного витягу з ЄДРПОУ засновниками (учасниками) товариства є ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Разом з тим, як стверджує позивач та вбачається з витягу з ЄДРПОУ від 30.03.2018 (а.с. 203-207, т. 1), а також відповідно до п.п. 3.1, 6.3. Статуту ТОВ «НДЦ «Нафтохім», затвердженого протоколом №1 від 17.06.2010, з урахуванням змін до Статуту, затверджених протоколом №7 від 03.12.2014, станом на дату проведення спірних загальних зборів (19.12.2017) учасниками товариства були:

- ОСОБА_6, яка володіє часткою вартістю 1 300,00 грн, що відповідає 3,044% статутного капіталу товариства;

- ОСОБА_9, яка володіє часткою вартістю 500,00 грн, що відповідає 1,171% статутного капіталу товариства;

- ОСОБА_10, яка володіє часткою вартістю 1 500,00 грн, що відповідає 3,513% статутного капіталу товариства;

- ОСОБА_2, яка володіє часткою вартістю 1 000,00 грн, що відповідає 2,342% статутного капіталу товариства;

- ОСОБА_11, який володіє часткою вартістю 1 000,00 грн, що відповідає 2,342% статутного капіталу товариства;

- ОСОБА_7, яка володіє часткою вартістю 23 000,00 грн, що відповідає 53,864% статутного капіталу товариства;

- ОСОБА_8, який володіє часткою вартістю 14 400,00 грн, що відповідає 33,724% статутного капіталу товариства.

При цьому, як встановлено судом першої інстанції, 07.09.2017 між ОСОБА_2 (у тексті договору - дарувальник) та ТОВ «Арт Капітал Едюкейшн» (у тексті договору - обдаровуваний) було укладено договір дарування частки у статутному капіталі (далі - договір), за умовами п.1.1 якого дарувальник передає безоплатно у власність обдаровуваному, а обдаровуваний приймає частку у статутному капіталі ТОВ «Нафтохім», ідентифікаційний код 13694889, місцезнаходження: 03039, м. Київ, вул. Фрометівська, буд.18, що становить 2,34%.

Згідно з п. 2.1 договору дарунок вважається переданим обдаровуваному після укладання цього договору, підписання дарувальником заяви про передачу (уступку) належної частки в статутному капіталі підприємства. З моменту переходу права власності на дарунок до обдаровуваного, дарувальник втрачає всі права та обов'язки, які були обумовлені його статусом учасника підприємства щодо дарунку.

Відповідно до п. 7.1 договору даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що станом на час розгляду даної справи вказаний договір дарування є чинним, доказів визнання його недійсним, зокрема, рішення у справі №910/19473/17, яке набрало законної сили, сторонами не надано, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з моменту його укладання (07.09.2017) позивачем передано свою частку у статутному капіталі іншій особі, а тому станом на момент проведення загальних зборів 19.12.2017 ОСОБА_2 була учасником ТОВ НДЦ «Нафтохім» з часткою 0,002% статутного капіталу товариства.

Як встановлено місцевим господарським судом, 19.12.2017 відбулися загальні збори учасників ТОВ НДЦ «Нафтохім», на яких були прийняті рішення, оформлені протоколом №10 від 19.12.2017 (а.с. 22-24, т. 1).

Відповідно до зазначеного протоколу на порядок денний були поставлені наступні питання: 1) обрання Голови та секретаря загальних зборів учасників товариства; 2) прийняття рішення про відчуження нерухомого майна та здійснення поділу цілісного майнового комплексу, що належить товариству, згідно технічних паспортів на будівлі; 3) перспективи розвитку ТОВ НДЦ «Нафтохім» на 2018 рік; 4) підсумки роботи ТОВ НДЦ «Нафтохім» за 2016 рік та розподіл прибутку товариства.

За результатами розгляду вказаних питань загальними зборами учасників товариства прийняті, зокрема, наступні рішення: 1) обрати Головою загальних зборів ОСОБА_8, секретарем ОСОБА_12.; 2) здійснити продаж адміністративних та господарських будівель, що належать ТОВ НДЦ «Нафтохім»; 3) прийняти участь у тендерах та надати пакети необхідних документів; 4) при наявності коштів виділити сто п'ятдесят тисяч гривень на виплату винагороди учасникам товариства, а чотириста сорок п'ять тисяч гривень спрямувати на розвиток підприємстава.

Посилаючись на те, що вищевказане рішення загальних зборів учасників ТОВ НДЦ «Нафтохім» було прийняте відповідачем з порушенням приписів чинного законодавства та положень Статуту товариства, що мало наслідком неправомірне позбавлення ОСОБА_2 її корпоративних прав, як учасника товариства, на участь в його управлінні та розпорядженні його майном, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не може погодитися з рішенням суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, а доводи скаржника вважає обґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 3 частини 1 статті 20 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;

Згідно зі ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

За змістом статті 116 ЦК України, яка кореспондується зі ст. 10 Закону України «Про господарські товариства» учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом, серед іншого, брати участь в управлінні товариством.

У п. 5.1.1 розділу 5 Статуту визначено, що засновники товариства мають право, зокрема, брати участь в управлінні справами товариства.

Колегія суддів зазначає, що на момент спірних правовідносин сторін, позивач, з часу вступу до товариства, є носієм корпоративних прав, а тому недотримання вимог закону та установчих документів юридичної особи під час скликання і проведення загальних зборів може бути визнане судом порушенням прав позивача, який є учасником цієї юридичної особи.

Стаття 145 ЦК України визначає, що вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників. У товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган (колегіальний або одноособовий), який здійснює поточне керівництво його діяльністю і є підзвітним загальним зборам його учасників. Компетенція виконавчого органу товариства з обмеженою відповідальністю, порядок ухвалення ним рішень і порядок вчинення дій від імені товариства встановлюються цим Кодексом, іншим законом і статутом товариства. До виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю належить, зокрема, виключення учасника із товариства. Черговість та порядок скликання загальних зборів встановлюються статутом товариства і законом.

За приписами статті 98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом. Порядок скликання загальних зборів визначається в установчих документах товариства. Рішення загальних зборів може бути оскаржене учасником товариства до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 58 Закону України «Про господарські товариства» вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників.

Відповідно до п. 9.1 Статуту вищим органом товариства є загальні збори учасників (надалі - Збори учасників), які обирають Голову товариства.

Згідно з п.п. 9.4.1., 9.4.2 п. 9.4 Статуту Збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60% голосів. Кожен з учасників товариства на Зборах учасників має кількість голосів, пропорційну розміру його частки у статутному капіталі. Голосування на Зборах учасників проводиться за принципом - на один відсоток статутного капіталу припадає один голос.

У відповідності до п.п. 9.4.4. п. 9.4 Статуту з питань визначення основних напрямків діяльності товариства, затвердження його планів та звітів про їх виконання, внесення змін до статуту, а також при вирішенні питання про виключення учасника з товариства рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосують учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства. З решти питань рішення приймаються простою більшістю голосів.

Частиною 1 статті 60 Закону України «Про господарські товариства» визначено, що загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 50 відсотками голосів.

Як правильно встановлено місцевим господарським судом, на Зборах учасників від 19.12.2017 зареєструвалися та були присутні: ОСОБА_10, частка у статутному капіталі якої становить 3,513% голосів, ОСОБА_7, частка у статутному капіталі якої становить 53,864% голосів, та ОСОБА_8, частка у статутному капіталі якого становить 33,724% голосів.

Таким чином, вказані загальні збори учасників ТОВ НДЦ «Нафтохім» було проведено за участю трьох учасників, які у сукупності володіють 91,101% голосів.

Разом з тим, ОСОБА_2 як учасник, що володів часткою в розмірі 0,002% статутного капіталу товариства та відповідно 0,002% голосів, на згаданих зборах була відсутня.

Колегія суддів вважає обґрунтованим твердження позивача про ту обставину, що останній не був присутнім на вищевказаних загальних зборах учасників товариства у зв'язку з неповідомленням його про дату та місце їх проведення, а також про порядок денний зборів, з огляду на наступне.

Статтею 61 Закону України «Про господарські товариства» встановлено, що загальні збори учасників товариства з обмеженою відповідальністю скликаються не рідше двох разів на рік, якщо інше не передбачено установчими документами (ч. 1). Позачергові загальні збори учасників скликаються головою товариства при наявності обставин, зазначених в установчих документах, у разі неплатоспроможності товариства, а також у будь-якому іншому випадку, якщо цього потребують інтереси товариства в цілому, зокрема, якщо виникає загроза значного скорочення статутного капіталу (ч. 2). Загальні збори учасників товариства повинні скликатися також на вимогу виконавчого органу (ч. 3). Учасники товариства, що володіють у сукупності більш як 20 відсотками голосів, мають право вимагати скликання позачергових загальних зборів учасників у будь-який час і з будь-якого приводу, що стосується діяльності товариства. Якщо протягом 25 днів голова товариства не виконав зазначеної вимоги, вони вправі самі скликати загальні збори учасників (ч. 4).

Разом з тим, частиною 5 статті 61 Закону України «Про господарські товариства» передбачено, що про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів. Будь-хто з учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на загальних зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до початку зборів. Не пізніш як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам товариства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів. З питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.

У відповідності до п.п. 9.2.1, 9.2.2 Статуту учасники повідомляються про проведення Зборів учасників персонально із зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за тридцять днів до скликання Зборів учасників. Будь-хто з учасників товариства має право вимагати розгляду питання на Зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до початку зборів. Не пізніше як за 7 днів до скликання зборів учасникам товариства повинна бути надана можливість ознайомитись з документами, пов'язаними з порядком денним Загальних зборів. З питань, включених до порядку денного.

Колегія суддів зазначає, що положеннями Статуту не передбачено чіткого порядку повідомлення учасника товариства про проведення Зборів учасників, проте, передбачено, що таке повідомлення має бути здійснено не менш як за 30 днів до їх скликання.

При цьому, ані Закон України «Про господарські товариства», ані Статут ТОВ НДЦ «Нафтохім» не містять обов'язкової вимоги про отримання учасником повідомлення про скликання зборів.

Крім того, зі змісту ч. 5 ст. 61 Закону України «Про господарські товариства» та п. 9.2.2 Статуту вбачається, що обов'язковою умовою повідомлення про скликання загальних зборів товариства є одночасна наявність у такому повідомленні інформації про час, місце проведення зборів та інформації про питання, що будуть винесені на розгляд зборів (порядок денний).

Як роз'яснено у п. 2.25 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» від 25.02.2016 № 4, відсутність у повідомленні про проведення загальних зборів будь-якої з названих складових, як і відсутність самого повідомлення, може бути підставою для визнання недійсним рішення загальних зборів.

Разом з цим, обраний особою, що скликає загальні збори учасників товариства, спосіб повідомлення про їх проведення повинен забезпечити реальне персональне повідомлення учасника і не бути лише формальним направленням такого повідомлення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №904/6983/17.

За твердженням відповідача, листом від 06.11.2017 за вих. №166-В ТОВ НДЦ «Нафтохім» повідомило позивача про проведення спірних загальних зборів учасників товариства, а листом від 17.11.2017 за вих. №175/3 ТОВ НДЦ «Нафтохім» повторно надіслало повідомлення про їх проведення.

На підтвердження наведених обставин відповідачем було надано суду копії зазначених листів та витягів з журналу реєстрації вихідної кореспонденції ТОВ НДЦ «Нафтохім» (а.с. 103-106, т. 1).

Проте, на переконання колегії суддів, такі докази не є належними, допустимими та достатніми в розумінні приписів ГПК України, враховуючи наступне.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обов'язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

При цьому, у спірних відносинах обов'язок доказування обставин повідомлення позивача про проведення Загальних зборів учасників товариства, покладається на відповідача, як особу, рішення органу управління якої оспорюється у цій справі.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.05.2018 у справі № 910/807/17.

Виходячи зі змісту положень п. 61 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України N 270 від 05.03.2009, та Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», належним доказом відправлення позивачеві повідомлення про проведення загальних зборів учасників товариства є опис вкладення у поштовий конверт, в якому зазначено, що вкладено повідомлення про проведення загальних зборів учасників товариства, та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Водночас, витяги з журналу реєстрації вихідної кореспонденції, надані відповідачем, не можуть беззаперечно підтвердити факт повідомлення позивача про скликання загальних зборів, оскільки такий журнал є внутрішнім документом ТОВ НДЦ «Нафтохім», складеним ним в односторонньому порядку, а саме, представником товариства, що може свідчити лише про факт реєстрації вихідної кореспонденції, а не про фактичне направлення вищевказаних листів на адресу позивача.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 13.01.2016 у справі № 910/9691/15 та від 20.11.2017 у справі № 925/98/17.

При цьому, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта про неправомірність відмови судом першої інстанції у задоволенні позову через те, що присутність позивача на спірних зборах не вплинула б на хід голосування з питань порядку денного, оскільки рішення приймалися присутніми на них учасниками, які у сукупності володіють 91,101% голосів, виходячи з наступного.

Відповідно до пунктів 17-19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.10.2008 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів», підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути: порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

Суди мають враховувати, що для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову.

У пунктах 2.15, 2.16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 25.02.2016 роз'яснено, що при вирішенні питання про недійсність рішення загальних зборів у зв'язку з порушеннями, допущеними під час їх скликання та проведення, які за законом не є безумовними підставами для визнання рішення недійсним, суд оцінює як ці порушення вплинули на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

При цьому, позивачеві не може бути відмовлено у задоволенні вимог про визнання недійсними рішень загальних зборів тільки з мотивів недостатності його голосів для зміни результатів голосування з прийнятих загальними зборами учасників (акціонерів, членів) рішень, оскільки вплив учасника (акціонера, члена) на прийняття загальними зборами рішень не вичерпується лише голосуванням.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №904/6983/17.

Так, одним із гарантованих прав учасника товариства є його участь в управлінні товариством через діяльність у вищому органі товариства - загальних зборах. Неповідомлення учасника товариства про проведення загальних зборів в установленому статутом порядку є грубим порушенням його прав, що може бути підставою для визнання рішень загальних зборів господарського товариства недійсними.

З огляду на вказані обставини, враховуючи, що відповідач під час проведення вищевказаних Загальних зборів учасників ТОВ НДЦ «Нафтохім» порушив пункт 9.2.1 Статуту та частину 5 статті 61 Закону України «Про господарські товариства», провівши такі збори з порушенням порядку повідомлення про їх скликання, не надавши можливості позивачеві ознайомитись з питаннями, включеними до порядку денного та внести свої пропозиції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення права позивача на участь в управлінні товариством через діяльність у вищому органі товариства - загальних зборах.

При цьому, колегія суддів зазначає, що участь позивача у загальних зборах не обмежується виключно голосуванням, так як голосуванню передує обговорення усіма присутніми учасниками питань порядку денного, внесення обґрунтованих пропозицій та виступи учасників, що, за певних обставин, може істотно вплинути на загальний хід голосування та змінити його результати в порівнянні з тими результатами, які мали місце внаслідок незаконного позбавлення позивача можливості взяти участь у загальних зборах, а тому у даному випадку не має значення розмір частки позивача у статутному капіталі товариства щодо її достатності для суттєвої зміни рішення, що оскаржується.

З огляду на встановлені обставини справи, вимоги законодавства та положення Статуту товариства, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників відповідача, оформленого протоколом №10 від 19.12.2017 є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч.ч. 1-2, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, у відповідності до пунктів 1, 3, 4 частини 1 статті 277 ГПК України, є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає апеляційну скаргу ОСОБА_2 такою, що підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2018 у справі № 910/4476/18 - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у відповідності до вимог статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2018 у справі № 910/4476/18 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2018 у справі № 910/4476/18 скасувати.

3. Ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

4. Визнати недійсним рішення Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідного центру «Нафтохім» (ідентифікаційний код 13694889), оформлене протоколом №10 від 19.12.2017.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідного центру «Нафтохім» (03039, м. Київ, вул. Фрометівська, буд. 18, ідентифікаційний код 13694889) на користь ОСОБА_2 (03187, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн 00 коп. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви та 2 643 (дві тисячі шістсот сорок три) грн 00 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

6. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ на виконання даної постанови.

7. Матеріали справи № 910/4476/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено 29.12.2018.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді С.Я. Дикунська

Г.А. Жук