ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 рокуСправа № 912/686/17
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г. при секретарі судового засідання Лупенко А.І. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/686/17

за позовом Фермерського господарства "Рис-К", с. Недогарки, Олександрійський район, Кіровоградська область

до відповідача Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, м. Кропивницький

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору

на стороні позивача:

- Олександрійської районної державної адміністрації, м. Олександрія, Кіровоградська область

- Недогарської сільської ради, с. Недогарки, Олександрійський район, Кіровоградська область

на стороні відповідача

Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Грін-Терра", ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15

про визнання поновленим договору, визнання укладеною додаткової угоди.

Представники:

від позивача - Боруш А.О., довіреність № 1 від 11.04.18;

від позивача - Науменко І.Ф., довіреність № 1 від 11.04.18;

від відповідача - Попович С.М., довіреність № 11-0.62-431/62 від 04.10.18;

від третіх осіб - участі не брали;

В судовому засіданні присутні слухачі - ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21

Фермерське господарство "Рис-К" звернулося до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою від 01.03.2017, що містить наступні вимоги:

- визнати поновленим договір оренди землі від 05.12.2006, укладений між Олександрійською районною державною адміністрацією Кіровоградської області та ФГ "Рис-К", зареєстрований у Олександрійському районному відділ КРФ ДП "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.12.2006 за № 48, у редакції додаткової угоди від 08.09.2011, зареєстрованої в управління Держкомзему у Олександрійському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 31.10.2011 за № 00966;

- визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 05.12.2006, укладеного між Олександрійською районною державною адміністрацією Кіровоградської області та ФГ "Рис-К", у редакції додаткової угоди від 08.09.2011, щодо земельної ділянки площею 22,0352 га ріллі, кадастровий номер :02:000:9019, розташованої на території Недогарської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області у редакції, запропонованій позивачем у прохальній частині позову (а.с.3-10).

Матеріально-правовою підставою поданого позову позивач визначив ч. 6 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" та вказав на продовження користування земельною ділянкою та відсутність заперечень відповідача у встановлений законом строк щодо продовження орендних відносин.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 12.04.2017 відмовлено в задоволенні позову.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.06.2017 рішення господарського суду Кіровоградської області від 12.04.2017 у справі № 912/686/17 залишено без змін.

Вищий господарський суд України постановою від 20.09.2017 постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.06.2017 та рішення Господарського суду Кіровоградської області від 12.04.2017 скасував; прийняв нове рішення; позовні вимоги фермерського господарства "Рис-К" задовольнив; визнав поновленим договір оренди землі від 05.12.2006; визнав укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 05.12.2006; стягнув з Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на користь ФГ "Рис-К" витрати по сплаті судового збору.

На виконання вказаної постанови 17.10.2017 видано відповідні накази.

Постановою Верховного Суду від 22.02.2018 постанову Вищого господарського суду України від 20.09.2017, постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.06.2017 та рішення господарського суду Кіровоградської області від 12.04.2017 у справі №912/686/17 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Кіровоградської області.

Ухвалою від 03.04.2018 справа №912/686/17 прийнята до свого провадження суддею Кабаковою В.Г., ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 26.04.2018, зобов'язано учасників справи надати письмову позицію у справі з урахуванням постанови Верховного Суду від 22.02.2018.

19.04.2018 Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області подало через канцелярію суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Так, відповідач вказує про те, що позивач не звертався до нього із заявою про поновлення договору оренди землі на тих самих умовах і на той самий строк, а Головне управління своєї згоди на зміну істотних умов не надавало; на момент розгляду справи скасовано державну реєстрацію земельної ділянки у зв'язку із наданням відповідачем наказів про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність третім особам, з огляду на що відповідач вважає, що зміна межі та площі земельної ділянки унеможливлює поновлення договору; порушення прав учасників АТО на приватизацію земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства.

26.04.2018 Фермерське господарство "РИС-К" подало через канцелярію суду відповідь на відзив, відповідно до якої зазначає, що аргументи викладені у відзиву на позов є необґрунтованими, надуманими та такими, що суперечать як обставинам справи так і нормам матеріального права (т. 2 а.с. 165 - 170).

Ухвалою від 02.05.2018 господарський суд відмовив в задоволенні заяви фермерського господарства "РИС-К" від 27.04.2018 про забезпечення позову.

На адресу суду 03.05.2018 надійшли пояснення Олександрійської районної державної адміністрації, за змістом яких зазначено, що позивач за договором оренди всі обов'язки орендаря виконував належним чином та в повному обсязі. Орендна плата сплачувалась вчасно в розмірах, встановлених договором. Земельна ділянка використовувалась за її цільовим призначенням. Розгляд справи просить здійснювати без її участі (т. 2 а.с. 229)

Відповідачем 07.05.2018 надано заперечення (т. 2 а.с. 233 - 236).

Згідно ухвали суду від 14.05.2018 залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13; підготовче засідання у справі № 912/686/17 відкладено на 30.05.2018.

Ухвалою від 30.05.2018 господарський суд продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів. Залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Грін-Терра". Підготовче засідання у справі № 912/686/17 відклав на 08.06.2018.

Ухвалою від 08.06.2018 господарський суд, зокрема, залучив до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_14 та ОСОБА_15; задовольнив клопотання відповідача та третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Грін-Терра" про зупинення провадження у справі. Зупинив провадження у справі № 912/686/17 до перегляду палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду судових рішень у подібних правовідносинах у іншій справі № 920/739/17. Зобов'язав учасників судового процесу після усунення підстав, що зумовили зупинення провадження у даній справі, письмово повідомити про це суд з прикладенням відповідних доказів.

До господарського суду 26.06.2018 надійшли пояснення № б/н від б/д третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Грін-Терра", за якими останній вимагає в задоволенні позову відмовити (т. 3 а.с. 172).

Ухвалою від 21.11.2018 господарський суд поновив провадження у справі № 912/686/18 та призначив підготовче засідання суду 30.11.2018.

В засіданні суду 30.11.2018 представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача позов заперечив та подав суду пояснення щодо позову з врахуванням постанови Верховного суду, в яких зазначено, що 04.11.2016 Головне управління заперечило щодо поновлення дії договору оренди землі від 19.12.2006, відповідний лист-повідомлення отримав позивач, що підтверджується матеріалами справи, адже позивач самостійно при подачі позову долучив лист № Ф-17433/0-9941/0/6-16 до матеріалів справи; позивач не продовжив фактичне використання земельної ділянки; орендодавець відповідно до статті 319 ЦК України прийняттям рішень про передачу земельних ділянок у власність учасникам АТО не порушив права позивача на оренду спірної земельної ділянки; зміна фактичних площ і меж земельних ділянок з присвоєнням їм нових кадастрових номерів після укладення договору оренди земельних ділянок унеможливлює пролонгацію укладеного раніше договору у порядку, передбаченому частинами 1, 6 статті 33 ЗУ "Про оренду землі", оскільки такі зміни мають наслідком укладання договору оренди земельних ділянок із дотриманням вимог закону щодо порядку одержання земельної ділянки на праві оренди (т. 3 а.с. 245 - 248).

Ухвалою від 30.11.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.12.2018 о 09:00 та 20.12.2018 о 10:00.

19.12.2018 на адресу суду від третьої особи ТОВ "Торговий Дім "Грін-Терра" надійшли пояснення, за змістом яких третя особа просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Судом були вчинені всі належні дії для повідомлення третіх осіб про призначене засідання суду - ухвалу суду від 30.11.2018, як і попередні ухвали, надіслано на адреси місцезнаходження третіх осіб.

Суд заслухав пояснення представників сторін, дослідив наявні в матеріалах справи докази, встановив таке.

Між Олександрійською районною державною адміністрацією Кіровоградської області (орендодавець) та Фермерським господарством "Рис-К" (орендар) 05.12.2006 укладено договір оренди, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до п.2 договору в оренду передана земельна ділянка загальною площею 22,03 га, в тому числі ріллі - 22,03 га. Кадастровий номер :02:000:9019.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить в цінах 1995 року - 87991,75 грн, проіндексована грошова оцінка на 01.01.2006 - 224466,95 грн (п.4 договору).

Сторонами визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 2,1 відсотка нормативної грошової оцінки землі, що становить 4713,81 грн за рік (п.8 договору).

Відповідно до п.7 договору, договір було укладено на 5 років. Після закінчення строку договору орендарю надано право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Договір зареєстрований у Олександрійському районному відділі КРФ ДП "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.12.2006 за №48.

19.12.2006 згідно умов п.18 договору після державної реєстрації у 10-денний термін земельна ділянка була передана орендарю за актом приймання - передачі земельної ділянки.

Сторонами 08.09.2011 було внесено зміни до укладеного договору щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки, орендної плати та строку дії договору. Згідно змін договір укладено на 5 років з моменту реєстрації змін до договору оренди №48 від 19.12.2006. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

У пункті 8 договору сторони погодили, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: у грошовій формі в розмірі 4 відсотків нормативної грошової оцінки землі, що становить 11262,94 грн за рік.

З огляду на матеріали справи, зміни до договору зареєстровані в управлінні Держкомзему у Олександрійському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 31.10.2011 за №00966.

Відповідно до статей 18, 20 ЗУ "Про оренду землі", у редакції чинній на момент укладення змін до зазначеного договору, договір оренди землі підлягає державній реєстрації і набирає чинності після його державної реєстрації.

Таким чином, ФГ "Рис-К" набуло права користування (оренди) зазначеною в договорі земельною ділянкою з 31.10.2011 до 31.10.2016.

Листом від 01.02.2016 №01-11/206 Управління Держгеокадастру в Олександрійському районі Кіровоградської області запропонувало Фермерському господарству "Рис-К", на виконання вимог статті 93 Земельного кодексу України, статті 19 Закону України "Про оренду землі" та статті 288 Податкового кодексу України, звернутись до Головного управління з питання перегляду діючих договорів оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, для встановлення розміру орендної плати на рівні 8 відсотків від нормативної грошової оцінки та строку дії договорів на 7 років.

16.09.2016 Фермерське господарство "Рис-К" звернулось до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області з листом - повідомленням, в якому просило продовжити договір оренди землі, зареєстрований 19.12.2006 за №48 із змінами від 31.10.2011 №00966 загальною площею 22,03 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 7 років. До зазначеного листа - повідомлення було додано: копію договору оренди зі змінами; копію правовстановлюючих документів; проект додаткової угоди; завірена копія агрохімічного паспорта поля; технічна документація про нормативну грошову оцінку земельної ділянки; витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку; витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки; довідку з сільської ради, що підтверджує належне виконання обов'язків за договором оренди.

Листом від 04.11.2016 №Ф-17433/0-9941/0/6-16 Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, посилаючись на ч. 1, 2 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі", на порушення орендарем строку подачі заяви щодо поновлення договору, повідомив фермерське господарство про заперечення у поновленні договору оренди землі (т. 1 а.с. 28).

Позивач 01.02.2017 направив на адресу відповідача лист про поновлення строку дії договору разом із проектом підписаної додаткової угоди на той самий строк і на тих самих умовах, та надав докази його направлення (т. 1 а.с. 33 - 36).

Матеріали справи містять наданий відповідачем лист-повідомлення від 18.01.2017 № 27-11-0.63-600/2-17, в якому зазначено, що за результатами розгляду заяви позивача про поновлення договору оренди земельної ділянки, керуючись в т.ч. ч. 6 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" відповідачем повідомлено про прийняте рішення щодо заперечення в поновленні договору оренди землі. (т. 1 а.с. 79). Доказів направлення цього листа не надано.

У листі від 14.02.2017 № Ф-1234/0-1500/0/6-17 відповідач, пославшись на лист від 04.11.2016 № Ф-17433/0-9941/0/6-16, повідомив про відмову у поновленні договору оренди землі у зв'язку з пропущеним терміном подання листа-повідомлення (т. 1 а.с. 80).

Відповідно до п. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 22.12.2016 у справі №912/4396/16 за позовом Фермерського господарства "Рис-К" до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання поновленим договіру оренди землі від 05.12.2006 та визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 05.12.2006, який було заявлено на підставі ч. 1 - 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що фермерським господарством дотримано строк, в межах якого він має право використати своє переважне право на укладення договору оренди на новий строк (на поновлення договору). Однак, із рішення вбачається, що Фермерське господарство "Рис-К" звернулося до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області з проектом додаткової угоди про поновлення договору не на тих самих умовах і на той самий строк, а на інших умовах, що відповідає частині 4 статті 33 Закону України "Про оренду землі". Також в рішенні зазначено про те, що Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області не надало господарському суду докази на підтвердження того, що ним у встановлений місячний термін було розглянуто надісланий позивачем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевірено його на відповідність вимогам закону та прийнято рішення про поновлення договору оренди землі, або ж направлено на адресу позивача заперечення щодо поновлення договору оренди. В листі - повідомленні відповідача №Ф-17433/0-9941/0/6-16 від 04.11.2016, який підготовлено Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області поза межами строку, передбаченого частиною 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі", останній повідомив про заперечення в поновленні договору оренди землі з підстав пропуску позивачем строку звернення до відповідача з листом-повідомленням про поновлення договору.

У постанові від 22.02.2018, якою справу направлено на новий розгляд, судом касаційної інстанції, зазначено, що судами першої та апеляційної інстанції помилково відмовлено в задоволенні позову з підстав звернення позивача з додатковою угодою після закінчення строку дії договору.

За змістом частини 2 статті 792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Законом України "Про оренду землі" визначено умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі, а статтею 13 передбачено, що договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1- 5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов'язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення із проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі").

Частиною 6 статті 33 зазначеного Закону врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на пролонгацію договору).

При цьому повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно із цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв'язку з належним виконанням договору оренди землі.

Відсутність такого заперечення, може мати прояв у "мовчазній згоді".

У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах. Щодо прав та обов'язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією частиною статті 33 Закону України "Про оренду землі", і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті.

У подальшому, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Орендодавець, у свою чергу, в будь-який час до укладення додаткової угоди стосовно поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах може звернутися із вимогою про звільнення земельної ділянки. Тобто договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у частині 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі". При цьому відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено у суді.

Правову позицію щодо розрізнення цих підстав було сформульовано Верховним Судом України, зокрема у постанові від 25.02.2015 у справі № 6-219цс14, і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц.

Отже, підстави для поновлення договору оренди земельної ділянки, передбачені у частинах 1- 5 і частині 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не пов'язані одна з іншою (постанова Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного госпоадрського суду від 10.09.2018 у справі № 920/739/17).

Тому відсутні підстави для виконання вказівки касаційної інстанції, зазначеної у постанові, якою справу направлено на новий розгляд, щодо відсутності можливості поновлення договору оренди земельної ділянки на підставі ч. 6 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" у разі вчинення дій, спрямованих на поновлення договору в рамках процедури, передбаченої частиною 5 статті 33 ЗУ "Про оренду землі".

Матеріалами справи підтверджено та про що зазначено вище, що ФГ "Рис-К" до закінчення строку Договору звернулось до відповідача з листом-повідомленням про продовження Договору оренди на 7 років, до якого додав проект відповідної додаткової угоди.

Вказане звернення подано 16.09.2016 через Центр надання адміністративних послуг Олександрійської РДА, що не суперечило основним завданням та функціям вказаного Центру. Відповідно до Закону України "Про адміністративні послуги" на всій території України органи земельних ресурсів надають послуги через центри надання адміністративних послуг (ЦНАП). Вони утворені при місцевих державних адміністраціях та органах місцевого самоврядування. З адресами ЦНАПів можна ознайомитися на сайті Держгеокадастру за відповідним посиланням.

З підстав викладеного доводи відповідача щодо порушення позивачем строку подання листа-повідомлення про поновлення договору, який встановлено пунктом 7 Договору та частиною 2 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" є такими, що не відповідають дійсним обставинам.

Вказане також підтверджується і обставинами, встановленими в рішенні господарського суду Кіровоградської області у справі № 912/4396/16, яке набрало законної сили.

Таким чином, орендар земельної ділянки належним чином виконав свій обов'язок щодо повідомлення орендодавця не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору про намір його поновити, як це передбачено положенням частини 2 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Матеріалами справи встановлено, що позивач по закінченню строку дії Договору продовжив користуватися відповідною земельною ділянкою, що підтверджується довідкою Недогарської сільської ради від 30.01.2017, та згідно довідки Олександрійської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області за № від 17.03.2017 позивач станом на 17.03.2017 не має заборгованості із сплати податків, зборів та платежів (том І а.с. 32, 45).

При цьому факт продовження належного користування позивачем земельною ділянкою після закінчення терміну дії договору до розгляду справи під час нового розгляду відповідачем не спростовано.

Відповідачем лише під час нового розгляду справи, а саме 30.11.2018, надано довідку Недогарської сільської ради від 28.11.2018 № 523, згідно якої станом на 28.11.2018 обробіток земельних ділянок загальною площею 39,75 га, в т.ч. 22,03 га та 17,72 га, які знаходяться на території Недогарської сільської ради під урожай 2019 здійснено ТОВ "Торговий дім "Грін-Терра" (т. 3 а.с. 249).

Законодавець у частині 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" визначив алгоритм дій, який зобов'язує орендодавця після отримання листа-повідомлення орендаря:

1) розглянути лист-повідомлення на відповідність вимогам закону;

2) узгодити з орендарем (за необхідності) істотні умови договору;

3) за відсутності заперечень прийняти рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності);

4) укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендареві направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Зазначені положення слід розуміти таким чином:

а) орендодавець у разі невідповідності змісту листа-повідомлення та умов проекту додаткової угоди вимогам закону повинен протягом місяця із дати його отримання повідомити орендареві про такі невідповідності, що, у свою чергу, може бути підставою для заперечення у задоволенні заяви орендаря;

б) може запропонувати свою редакцію істотних умов договору оренди землі.

При цьому необхідно мати на увазі, що заперечення орендодавця стосовно невідповідності листа-повідомлення із проектом додаткової угоди вимогам закону мають бути обґрунтованими і містити конкретні посилання на порушення закону, зазначені у листі-повідомленні або проекті додаткової угоди, або містити конкретні істотні умови договору, щодо яких орендодавець пропонує зміни.

Якщо орендар та орендодавець у процесі погодження фактично дійшли згоди щодо нових істотних умов договору оренди землі, але не уклали додаткової угоди, то способом захисту прав орендаря буде саме його звернення до суду із позовом про визнання додаткової угоди укладеною на нових узгоджених істотних умовах, а не автоматична пролонгація на попередніх умовах.

Запропоновані позивачем умови Договору відповідали змісту листа Управління Держгеокадастру в Олександрійському району від 01.02.2016 № 01-11/206, в якому останній, посилаючись на лист Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області № ДС-22-28-0.13-17122/23-15 від 14.12.2015 пропонував позивачеві звернутися до відповідача з питання перегляду діючих договорів оренди землі та встановлення розміру орендної плати на рівні 8 % від нормативної грошової оцінки та строку дії договорів на 7 років.

В свою чергу, орендодавець у відповідності до частини 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" зобов'язаний розглянути надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди у місячний термін.

В порушення наведеної норми лист з відповіддю на звернення позивача підготовлено відповідачем лише 04.11.2016, про що зазначено вище.

Цей лист-повідомлення ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області про відмову позивачеві у поновленні договору оренди землі було складено поза межами місячного строку, передбаченого частиною 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" для розгляду звернення позивача як орендаря щодо поновлення договору оренди землі, без визначення і наведення відповідного обґрунтування, як це передбачено положеннями наведеної норми, що, у свою чергу, дало позивачеві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Таким чином, у разі встановлення обставин дотримання орендарем процедури і строків звернення до орендодавця із повідомленням про намір поновити договір оренди землі та невиконання орендодавцем установленого частиною 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" обов'язку у місячний термін розглянути надісланий орендарем лист-повідомлення поведінку орендодавця не можна визнати добросовісною.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов'язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов'язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Саме тому у конкретних правовідносинах, зокрема щодо поновлення договору оренди землі на підставі статті 33 Закону України "Про оренду землі", добросовісність орендодавця по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у спірних правовідносинах є орендар.

За встановлених судом обставин належного виконання орендарем обов'язків за договором, своєчасного звернення до орендодавця із листом-повідомленням про поновлення договору із наданням проекту додаткової угоди орендодавець порушив право позивача на встановлений законом порядок розгляду питання про поновлення договору оренди на новий строк, а отже і на укладення додаткової угоди до договору (постанови ВС від 29.11.2018 у справах № № 912/1333/17, 912/1320/17, 912/1576/17).

При цьому, як убачається зі змісту листа від 04.11.2016 № Ф-17433/0-9941/0/6/16, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області поінформувало, що не вважає за можливе поновити договір оренди у зв'язку з пропущеним терміном подання листа-повідомлення.

Як встановлено вище відсутній строк пропуску звернення.

Також у листі від 04.11.2016 йде посилання лише на ч. 1, 2 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі", заперечення по ч. 6 ст. 33 ЗУ "Про ренду землі" міститься у листі від 18.01.2017 № 27-11-0.63-600/2-17 (т. 1 а.с. 79). Однак матеріали справи не містять доказів направлення цих листів і ці листи датовані поза межами визначених цією статтею Закону строків.

За поясненнями позивача, ним безпосередньо отримано лист від 04.11.2016 з метою звернення до суду (справа № 912/4396/16).

Водночас, наступний лист відповідача, а саме лист від 14.02.2017 № Ф-1234/0-1500/0/6/17, має відсилочний характер, лише інформує позивача про наявність листа ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області від 04.11.201602.12.2016.

Припис частини 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" пов'язує поновлення договору з фактом відсутності заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди, який, в свою чергу, має підтверджуватись або фактом відсутності відповідного листа (рішення) або фактом його не надсилання.

Як зазначено вище, строк дії Договору закінчувався 31.10.2016, тоді як жодних заперечень відповідача щодо поновлення Договору в порядку частини 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та направлених в межах місячного строку після закінчення строку Договору матеріали справи не містять. Лист-повідомлення від 04.11.2016 № Ф-17433/0-9940/0/6-16 таким запереченням не являється, оскільки даний лист є відповіддю на звернення позивача від 16.09.2016, що стосувалось реалізації позивачем переважного права.

За змістом статті 15 Цивільного кодексу України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред'явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з'ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Для визначення предмета позову як способу захисту права чи інтересу важливим є перелік способів захисту цивільного права та інтересу, наведений у статті 16 Цивільного кодексу України, за змістом якої способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, тощо. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Як убачається із матеріалів справи ФГ "Рис-К" звернулося до суду за захистом свого порушеного права на поновлення договору оренди землі в силу закону із дотриманням відповідної процедури та порядку.

Поновлення договору оренди за приписами частини 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" відбувається на тих самих умовах і на той самий строк які були передбачені договором автоматично з наступної дати після дати його припинення, втім в подальшому, такий юридичний факт потребує відповідного оформлення сторонами додатковою угодою.

Господарський суд враховує, що оскільки про поновлення договору оренди землі орендареві стане відомо після спливу місячного терміну, передбаченого для направлення заперечень орендодавця щодо поновлення договору, то орендар має право після вказаного строку направити орендодавцеві для підписання додаткову угоду про поновлення договору. У разі відмови орендодавця від укладення додаткової угоди про поновлення договору на той самий строк та на тих самих умовах, орендар має право звернутися до суду з відповідним позовом.

Відтак, не підписання сторонами додаткової угоди у межах місячного строку саме по собі не може бути достатньою правовою підставою для припинення у орендаря права за договором оренди. Відсутність підписаної додаткової угоди про поновлення договору не є тією обставиною, з якою закон пов'язує сам факт пролонгації орендних відносин.

У зв'язку з наведеним, доводи відповідача стосовно відсутності в управлінні звернень позивача щодо поновлення договору на тих самих умовах в місячний термін після закінчення дії Договору, не приймаються господарським судом як підстава для відмови у позові.

Матеріалами справи встановлено, що 01.02.2017 ФГ "Рис-К" направив Управлінню Держгеокадастру для підписання додаткову угоду про поновлення Договору в порядку частини 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" (том І а.с. 33 - 34). Вказаний проект додаткової угоди отримано Управлінням Держгеокадастру 02.02.2017, що підтверджується відповідними поштовим повідомленням, наявним у справі (том І а.с. 35 - 36).

Зазначене спростовує доводи відповідача, які викладено у відзиві, стосовно того, що позивач не ініціював укладання додаткової угоди в порядку, передбаченому частиною 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Надана відповідачем відповідь на вказане звернення позивача від 14.02.2017 № Ф-1235/0-1501/0/6-17 не є запереченням орендодавця, направленим в порядку частини 6 ст. 33 Закону України "Про оренди землі", оскільки виходить за межі встановленого наведеною нормою строку.

Разом з цим, наявність вказаної відповіді свідчить про відмову відповідача в укладенні з позивачем додаткової угоди про поновлення Договору в порядку частини 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Частиною 11 статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

З наведеного вбачається, що законодавець в порядку вищевказаної статті перебачив можливість оскаржити відмову або наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі. При цьому, законодавством чітко не визначений спосіб такого оскарження.

З підстав викладеного та враховуючи, що частиною 6 ст. 33 Закону України передбачена автоматична пролонгація договору за наявності встановлених цією нормою юридичних фактів, а саме вчиненням сторонами юридично значущих дій - користування орендарем землею протягом місяця після закінчення строку дії договору та відсутністю заперечень орендодавця, що було встановлено у даній справі, господарський суд дійшов висновку, що відповідачем порушено право позивача на поновлення Договору і на укладення відповідної додаткової угоди.

При направленні справи на новий розгляд, суд касаційної інстанції у постанові від 22.02.2018 звернув увагу, що Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в заяві про перегляд постанови ВГСУ від 20.09.2017 наголошує на тому, що станом на квітень 2017 (рішення у справі судом першої інстанції прийнято 12.04.2017) земельної ділянки площею 22,0352 га, яка є предметом договору від 05.12.2006 вже не існує і відповідачем надано дозволи на розроблення проектів землеустрою іншим особам.

Під час нового розгляду справи, касаційною інстанцією зазначено, що суду, окрім зазначеного вище, необхідно перевірити та надати відповідну оцінку обставинам, зазначеним відповідачем в заяві, на час розгляду справи в суді першої інстанції та прийняття місцевим господарським судом 12.04.2017 рішення.

Листом відповідача від 06.12.2017 № 27-11-0.2-10837/2-17 представника позивача повідомлено, що державна реєстрація земельних ділянок із кадастровим номером :02:000:9019 скасована 28.09.2017 шляхом поділу на 12 окремих ділянок (т. 2 а.с. 198).

На момент розгляду справи у Вищому господарському суді України та момент прийняття постанови цим судом державна реєстрація земельної ділянки не була скасована. Вказані обставини підтверджуються витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (т. 2 а.с. 174, 175).

У зв'язку з цим, позивачем на підставі постанови ВГСУ від 20.09.2017 зареєстровано право оренди на земельну ділянку площею 22,0352 із кадастровим номером :02:000:9019, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 12.10.2017 № .

Таким чином, право оренди на спірну земельну ділянку позивача визнано державою, а господарство відповідно має "законне сподівання" та "правомірне очікування" на реалізацію цього права у розумінні правових висновків ЄСПЛ.

Таким чином, скасування державної реєстрації земельної ділянки вже після розгляду справи у суді касаційної інстанції, рішення якого набрало законної сили, жодним чином не спростовує факт виникнення у сторін правовідносин за договором оренди землі, які виникли ще 01.11.2016.

Відповідно до п. е ст. 56 ЗУ "Про землеустрій" складовим документом технічної документації щодо поділу земельної ділянки є нотаріально посвідчена згода на поділ чи об'єднання земельної ділянки заставодержателів, користувачів земельної ділянки (у разі перебування земельної ділянки в заставі, користуванні).

Докази надання згоди позивачем на поділ земельної ділянки матеріали справи не містять.

Правовідносини оренди землі між сторонами виникли ще з 01.11.2016, а тому скасування державної реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером :02:000:9019 жодним чином не впливає на факт існування цих правовідносин.

На момент виникнення відповідних правовідносин між сторонами (момент закінчення строку дії договору), а також на момент винесення рішення суду першої інстанції (12.04.2017) та постанови ВГСУ (20.09.2017) зміни меж земельної ділянки :02:000:9019 або її цільового призначення не відбулось.

Право власності оформлено третіми особами лише у 2018 році.

Контури земельної ділянки, після перенесення відомостей про неї до архівного шару Державного земельного кадастру у зв'язку з поділом її на окремі ділянки, не змінились.

Господарський суд вважає за необхідне зазначити, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 у справі "Стретч проти Об'єднаного Королівства Великобританії та Північної Ірландії" встановлено, що особа (орендар) мала принаймні законне сподівання на реалізацію передбаченого договором права на продовження договору оренди і в цілях ст.1 Першого протоколу таке сподівання можна вважати додатковою частиною майнових прав, наданих їй муніципалітетом за орендним договором, та зазначено, що наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Девелопмент ЛТД" та інші проти Ірландії" суд постановив, що ст.1 Першого протоколу Конвенції можна застосувати до захисту "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. "Правомірні очікування" виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей. З наведеного слідує висновок про те, що по-перше, особа, якій відповідним рішенням надано право користування земельною ділянкою, набуває право власності на майно у вигляді правомірних очікувань щодо набуття у майбутньому права володіння майном (право оренди) ще до укладення відповідного договору оренди на виконання даного рішення, по-друге, після укладення відповідного договору оренди у особи виникає право мирно володіти майном, яким є майнові права (право оренди) протягом певного строку. При цьому, право власності на майно у вигляді як правомірних очікувань, так і майнового права (права оренди), є об'єктом правового захисту згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції та національного законодавства України.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач належним чином виконував умови Договору та вчинив належні дії для його поновлення. Натомість відповідач не дотримався положень вимог ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та в період дії рішення суду касаційної інстанції про поновлення дії договору оренди землі вчинив дії, направлені на поділ земельної ділянки, та її передачу у власність іншим особам.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, вказані дії державного органу не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в даній справі, враховуючи наявність правомірних очікувань позивача, як орендаря, який належно виконував свої обовязки за договором оренди землі щодо подальшого продовження строку його дії.

Аналогічна позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 в справі "Рисовський проти України", де суд дійшов висновку, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються".

З урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновкуц про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати поновленим договір оренди землі від 05.12.2006, укладений між Олександрійською районною державною адміністрацією Кіровоградської області та Фермерським господарством "Рис-К", зареєстрований в Олександрійському районному відділі КРФ ДП "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.12.2006 №48, у редакції додаткової угоди від 08.09.2011, зареєстрованої в управлінні Держкомзему у Олександрійському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 31.10.2011 за №00966.

Визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 05.12.2006, укладеного між Олександрійською районною державною адміністрацією Кіровоградської області та Фермерським господарством "Рис-К", у редакції додаткової угоди від 08.09.2011, щодо земельної ділянки площею 22,0352 га ріллі, кадастровий номер :02:000:9019, розташованої на території Недогарської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, у наступній редакції:

Додаткова угода

до договору оренди землі від 05.12.2006 №48

Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, іменований як орендодавець, з однієї сторони та Фермерське господарство "Рис-К" в особі голови ОСОБА_22, що діє на підставі Статуту, іменоване як орендар, з іншої сторони, уклали дану угоду про наступне:

1. Поновити строк дії договору оренди землі від 05.12.2006, укладеного між Олександрійською районною державною адміністрацією Кіровоградської області та Фермерським господарством "Рис-К", зареєстрованого у Олександрійському районному відділі КРФ ДП "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.12.2006 №48, у редакції додаткової угоди від 08.09.2011, зареєстрованої в управлінні Держкомзему у Олександрійському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 31.10.2011 за №00966, на той самий строк - п'ять років (до 31 жовтня 2021 року) і на тих самих умовах.

2. Інші умови договору оренди від 05.12.2006, зареєстрованого у Олександрійському районному відділі КРФ ДП "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.12.2006 №48, у редакції додаткової угоди від 08.09.2011, зареєстрованої в управлінні Держкомзему у Олександрійському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 31.10.2011 за №00966, залишаються незмінними.

Орендодавець: Орендар:

Головне управління Держгеокадастру Фермерське господарство

у Кіровоградській області "Рис-К"

ідентифікаційний код 39767636 ідентифікаційний код 20642999

вул. Академіка Корольова, 26 вул. Садова, 24, с. Недогарки,

м. Кропивницький, 25030 Олександрійський район,

Кіровоградська область, 28033

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (25030, вул. Академіка Корольова, 26, м. Кропивницький, ідентифікаційний код 39767636) на користь Фермерського господарства "Рис-К" (28033, вул. Садова, 24, с. Недогарки, Олександрійський район, Кіровоградська область, ідентифікаційний код 20642999) 3200,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 29.12.2018.

Суддя В.Г. Кабакова