ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2018 р. Справа№ 910/14139/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В

суддів: Чорногуза М.Г.

Коротун О.М.

при секретарі судового засідання : Стаховській А.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Васильєв А.О. довіреність № 9929 від 13.08.2012;

від відповідача 1: Бутко Д.Г. довіреність № 4401/10 від 23.12.2010;

від відповідача 2: Кузьмич-Браток Р.А. довіреність № 1159 від 04.07.2015;

від відповідача 3: не прибув;

від відповідача 4: не прибув;

від відповідача 5: не прибув;

від третьої особи 1: не прибув;

від третьої особи 2: не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу Nibulon S.A.

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.10.2018

у справі № 910/14139/18 (суддя: Грєхова О.А.)

за позовом Nibulon S.A.

до відповідача 1. Приватного акціонерного товариства "Компанія "Райз",

до відповідача 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрна перспектива",

до відповідача 3. Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Довгалюка Богдана Вікторовича,

до відповідача 4. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Монополіум Фінанс"

до відповідача 5. Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Басай Роксолани Михайлівни

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:

1. Мостицька районна державна адміністрація Львівської області

2. Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про визнання недійсними договорів та зобов'язання вчинити дії

Встановив

Nibulon S.A. (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Приватного акціонерного товариства "Компанія "Райз" (далі - відповідач 1), Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрна перспектива" (далі - відповідач 2), Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Довгалюк Богдан Вікторович (далі - відповідач 3), Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Монополіум Фінанс" (далі - відповідач 4) та Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Басай Роксолани Михайлівни (далі - відповідач 5), за участі третьої особи, яка на заявляє самостійних вимог на предмет спору Мостицька районна державна адміністрація Львівської області (далі - третя особа 1), Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - третя особа 2) про:

- визнання недійсним Договору купівлі-продажу будівель підприємства з виробництва комбікормів продуктивністю 13 т/год (реєстраційний номер об'єкта нерухомості 24) укладеного між ПАТ "Компанія "Райз" та ТОВ "Аграрна Перспектива";

- визнання недійсним Договору від 02.11.2015 про внесення змін до Договору купівлі продажу будівлі від 22.10.2015 укладеного між ПАТ "Компанія "Райз" та ТОВ "Аграрна Перспектива";

- визнання недійсним Договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 5,000 га кадастровий номер :02:000:0041 укладеного між ПАТ "Компанія "Райз" та ТОВ "Аграрна Перспектива";

- визнання недійсним Договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 2,6490 га кадастровий номер :02:000:0018, укладеного між ПАТ "Компанія "Райз" та ТОВ "Аграрна Перспектива";

- визнати недійсним Іпотечного договору від 11.06.2018 укладеного між ТОВ "Аграрна Перспектива" та ТОВ "Фінансова компанія" Монополіум Фінанс" в частині іпотеки будівлі, підприємства з виробництва комбікормів продуктивністю 13 т/год;

- визнання недійсним і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 25506361 від 22.10.2015;

- визнання недійсним і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 25506452 від 22.10.2015;

- визнання недійсним і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 41548985 від 11.06.2018;

- визнання недійсним і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 41549441 від 11.06.2018;

- визнання недійсним і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 41549756 від 11.06.2018;

- визнання недійсним і скасування запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 11718159 від 22.10.2015;

- визнання недійсним і скасування запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 25506361 від 22.10.2015;

- визнання недійсним і скасування запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 25506452 від 22.10.2015;

- визнання недійсним і скасування запису про іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 26566241 від 11.06.2018;

- визнання недійсним і скасування запису про іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 26566582 від 11.06.2018;

- визнання недійсним і скасування запису про іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 26566816 від 11.06.2018;

- зобов'язання приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Довгалюка Б.В. внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності на будівлю, підприємство з виробництва комбікормів продуктивністю 13 т/год (реєстраційний номер об'єкта нерухомості 24) за ТОВ "Аграрна Перспектива";

- зобов'язання приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Довгалюка Б.В. внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку площею 5,000 га (кадастровий номер :02:000:0041) за ТОВ "Аграрна Перспектива";

- зобов'язання приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Довгалюка Б.В. внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку 2,6490 га (кадастровий номер :02:000:0018) за ТОВ "Аграрна Перспектива";

- зобов'язання приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Басай Р.М. внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації іпотеки будівлі, підприємства з виробництва комбікормів продуктивністю 13 т/год (реєстраційний номер об'єкта нерухомості 24) за ТОВ "Фінансова компанія "Монополіум Фінанс";

- зобов'язання приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Басай Р.М. внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації іпотеки земельної ділянки площею 5,000 га (кадастровий номер :02:000:0041) за ТОВ "Фінансова компанія "Монополіум Фінанс";

- зобов'язання приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Басай Р.М. внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації іпотеки земельної ділянки площею 2,6490 га (кадастровий номер :02:000:0018) за ТОВ "Фінансова компанія "Монополіум Фінанс".

Позовні вимоги обґрунтовані укладенням Договорів з протиправною метою - приховування майна ПАТ "Компанія "Райз" від Nibulon S.A. та з порушенням вимог щодо справедливості і добросовісності, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 92, ч. 3 ст. 509 і ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України, та в порушенням вимог ч. 3 с. 13 ЦК України про неприпустимість зловживання правом в інших формах.

Разом з позовною заявою Nibulon S.A. подано заяву про забезпечення позову, у якій заявник просив:

- накласти арешт на будівлю, підприємство з виробництва комбікормів продуктивністю 13 т/год (реєстраційний номер об'єкта нерухомості 24), яке складається з: адміністративно - побутового корпусу з лабораторією (літ. "А-2") площею 592,8 кв.м.; Автомобільні ваги (літ. "Б- 1") площею 139,0 кв.м.; виробничого будинку (літ. "В-1") площею 14,4 кв.м.; виробничого будинку (літ. "Д-1") площею 42,7 кв.м.; виробничого будинку (літ. "Е-1") площею 37,6 кв.м.; виробничого будинку (літ. "Є-1") площею 645,9 кв.м.; виробничого будинку (літ. "Ж-1" ) площею 866,6 кв.м.; виробничого будинку (літ. "3-1) площею 866,6 кв.м.; виробничого будинку (літ. "Й-1") площею 645,9 кв.м.; виробничого будинку (літ. "К-1") площею 645,9 кв.м.; виробничого будинку (літ. "М-2") площею 75,0 кв.м.; виробничого будинку (літ."Н-1") площею 63,0 кв.м.; виробничого будинку (літ. "Н-1") площею 63,0 кв.м.; виробничого будинку (літ. 0-2") площею 915,7 кв.м.; виробничого будинку (літ. "О' ") площею 1,5 кв.м.; виробничого будинку (літ. "П-2") площею 140,4 кв.м.; виробничого будинку (літ. "П-2") площею 41,6 кв.м.; виробничого будинку (літ. "Р-2") площею 304,9 кв.м.; виробничого будинку (літ. "С-1") площею 10,4 кв.м.; виробничого будинку (літ. "Т-1") площею 26,6 кв.м.; виробничого будинку (літ. "У-1" ) площею 875,0 кв.м., розташованих за адресою: Львівська область, Мостиський район, сел. Волиця, вулиця Елеваторна, будинок 1, право власності на яке зареєстроване за Товариством з обмеженою відповідальністю "Аграрна Перспектива";

- накласти арешт на земельну ділянку площею 5,0000 га кадастровий номер :02:000:0041, розташовану за адресою: Львівська область, Мостиський район, Тщенецька сільська рада (за межами населеного пункту) (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 4), право власності на яку зареєстроване за Товариством з обмеженою відповідальністю "Аграрна Перспектива";

- накласти арешт на земельну ділянку площею 2,6490 га кадастровий номер -:02:000:0018, розташовану за адресою: Львівська область, Мостиський район, Тщенецька сільська рада (за межами населеного пункту) (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 4) , право власності на яку зареєстроване за Товариством з обмеженою відповідальністю "Аграрна Перспектива";

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "МОНОПОЛІУМ ФІНАНС" задовольняти у будь-який спосіб вимоги іпотекодержателя за рахунок предметів іпотеки: будівлі, підприємстві з виробництва комбікормів продуктивністю 13 т/год (реєстраційний номер об'єкта нерухомості 24), яке складається з: адміністративно - побутового корпусу з лабораторією (літ. "А-2") площею 592,8 кв.м.; Автомобільні ваги (літ. "Б-1") площею 139,0 кв.м.; виробничого будинку (літ. "В-1") площею 14,4 кв.м.; виробничого будинку (літ. "Д-1") площею 42,7 кв.м.; виробничого будинку (літ. "Е-1") площею 37,6 кв.м.; виробничого будинку (літ. "Є-1") площею 645,9 кв.м.; виробничого будинку (літ. "Ж-1" ) площею 866,6 кв.м.; виробничого будинку (літ. "3-1) площею 866,6 кв.м.; виробничого будинку (літ. "Й-1") площею 645,9 кв.м.; виробничого будинку (літ. "К-1") площею 645,9 кв.м.; виробничого будинку (літ. "М-2") площею 75,0 кв.м.; виробничого будинку (літ."Н-1") площею 63,0 кв.м.; виробничого будинку (літ. "Н'-І") площею 63,0 кв.м.; виробничого будинку (літ. 0-2") площею 915,7 кв.м.; виробничого будинку (літ. "О' ") площею 1,5 кв.м.; виробничого будинку (літ. "П-2") площею 140,4 кв.м.; виробничого будинку (літ. "П-2") площею 41,6 кв.м.; виробничого будинку (літ. "Р-2") площею 304,9 кв.м.; виробничого будинку (літ. "С-1") площею 10,4 кв.м.; виробничого будинку (літ. "Т-1") площею 26,6 кв.м.; виробничого будинку (літ. "У-1" ) площею 875,0 кв.м., розташовану за адресою: Львівська область, Мостиський район, сел. Волиця, вулиця Елеваторна, будинок 1, право власності на яке зареєстроване за Товариством з обмеженою відповідальністю "Аграрна Перспектива"; земельної ділянки площею 5,0000 га кадастровий номер - :02:000:0041, розташованої за адресою: Львівська область, Мостиський район, Тщенецька сільська рада (за межами населеного пункту) (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 4), право власності на яку зареєстроване за Товариством з обмеженою відповідальністю "Аграрна Перспектива"; земельної ділянки площею 2,6490 га кадастровий номер :02:000:0018, розташованої за адресою: Львівська область, Мостиський район, Тщенецька сільська рада (за межами населеного пункту) (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 4) , право власності на яку зареєстроване за Товариством з обмеженою відповідальністю "Аграрна Перспектива", на підставі іпотечного договору від 11.06.2018, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Аграрна Перспектива" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "МОНОПОЛІУМ ФІНАНС", який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Басай P.M. і зареєстрований в реєстрі за №253;

Також, заявник просив викликати "Nibulon S.A." для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з'ясування питань, пов'язаних із зустрічним забезпеченням.

Господарський суд міста Києва у задоволенні заяви Nibulon S.A. про забезпечення позову відмовив своєю ухвалою від 24.10.2018.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, 07.11.2018 Nibulon S.A. звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу в даній справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального права, зокрема першої інстанції не надав належної оцінки належним доказам наданим скаржником, які підтверджують необхідність у забезпеченні позову. Тобто, є всі підстави вважати, що відповідачі можуть передати у власність іншим особам майно, на яке позивач може звернути стягнення, або вчинити інші дії, пов'язані із цим майном, на момент виконання судового рішення, що може призвести до невиконання рішення суду в разі задоволення позову.

Крім того скаржник вказав, що відмовивши у забезпеченні позову, суд першої інстанції фактично позбавив позивача права на ефективний засіб захисту на період розгляду даної справи по суті (до набрання рішенням у справі законної сили).

При цьому, скаржник зазначив, що оскаржувана ухвала не містить мотивованої оцінки кожного аргументу, наведеного позивачем (заявником), щодо наявності підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2018 справу № 910/14139/18 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Коротун О.М., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Nibulon S.A. на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.10.2018 у справі № 910/14139/18.

У судовому засіданні 17.12.2018 року апелянт підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, ухвалу місцево господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву Nibulon S.A. про забезпечення позову задовольнити.

У судовому засіданні представники відповідачів 1, 2 заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили ухвалу Господарського суду першої інстанції залишити без змін а скаргу без задоволення.

Представник відповідача 2 у відзиві на апеляційну скаргу вказав, що немає підстав вважати, що без забезпечення позову, в силу ч. 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, може істотно ускладнитися або унеможливитися виконання рішення суду.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 24.10.2018 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Nibulon S.A.- без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, заява була обґрунтована , зокрема тим, що для ефективного захисту і поновлення порушених інтересів позивача вкрай важливим є забезпечення на майбутнє можливості відновлення права власності боржника на об'єкти нерухомості та земельні ділянки.

Так, ризик відчуження об'єктів а також земельних ділянок, за доводами заявника визначається тим, що:

- ПрАТ "Компанія "Райз" є боржником "Nibulon S.A." і тривалий час впродовж понад 4 років добровільно не виконує безспірне грошове зобов'язання;

- 22.10.2015 відповідачі вже вчинили правочини щодо відчуження об'єкту та земельних ділянок відповідно, які об'єктивно унеможливили задоволення безспірних грошових вимог "Nibulon S.A." до боржника за рахунок майна, чим порушили майнові інтереси заявника (позивача);

- на момент подання даної заяви об'єкт та земельні ділянки передані Товариством з обмеженою відповідальністю "Аграрна Перспектива" в іпотеку Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "МОНОПОЛІУМ ФІНАНС" в забезпечення виконання зобов'язань в розмірі 406 244 859,54 грн. за кредитним договором №42-2014 від 16.07.2017, строк виконання якого настав 18.07.2018;

- іпотечний договір, на підставі якого об'єкт та земельні ділянки передані Товариством з обмеженою відповідальністю "Аграрна Перспектива" в іпотеку Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "МОНОПОЛІУМ ФІНАНС", є предметом позову у даній справі;

- станом на момент подання даної заяви строк виконання зобов'язання, забезпеченого іпотекою об'єкт та земельні ділянки, вже настав, що з огляду на відповідні положення Закону України "Про іпотеку" утворює ризик відчуження об'єкту та земельних ділянок на користь іпотекодержателя - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "МОНОПОЛІУМ ФІНАНС", що ускладнить або навіть унеможливить захист порушених прав позивача (заявника) у разі задоволення позову судом;

- боржник у зобов'язанні і один з відповідачів - Приватне акціонерне товариство "Компанія "Райз" не має коштів та/або іншого майна, за рахунок якого могли б бути задоволені безспірні грошові вимоги Nibulon S.A.;

- відповідачів, які вчинили правочини з відчуження об'єкту та земельних ділянок, зокрема, Приватне акціонерне товариство "Компанія "Райз" і Товариство з обмеженою відповідальністю "Аграрна Перспектива", перебувають під контролем одного й того ж кінцевого бенефіціарного власника (контролера);

- відповідачі пов'язані відносинами контролю з кількома сотнями іншими суб'єктами господарювання, частина з яких не є резидентами України, які перебувають під контролем одного й того ж кінцевого бенефіціарного власника (контролера), що дозволяє відповідачам без особливих зусиль та в стислий строк скоординувати свої дії і здійснити чергове відчуження;

- навіть у разі повного задоволення позову судом подальше відчуження Товариством з обмеженою відповідальністю "Аграрна Перспектива" об'єкту та земельних ділянок позбавить "Nibulon S.A." ефективного захисту і можливості поновити порушені інтереси, зокрема, повернути одного з відповідачів - Приватне акціонерне товариство "Компанія "Райз" у майновий стан, в якому він перебував до вчинення оспорюваного правочину.

Враховуючи вказані обставини в їх сукупності, "Nibulon S.A." вважає, що існує велика вірогідність наступного (подальшого) відчуження об'єкту та земельних ділянок Товариством з обмеженою відповідальністю "Аграрна Перспектива" (в тому числі - на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МОНОПОЛІУМ ФІНАНС", що унеможливить ефективний захист і поновлення інтересів "Nibulon S.A." як кредитора (стягувача) і задоволення безспірних вимог позивача за рахунок об'єкту та земельних ділянок.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов'язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Апеляційний господарський суд, дослідивши та перевіривши подані заявником документи, встановив відсутність належних та допустимих доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування заходу забезпечення позову у виді накладення арешту, зокрема на будівлю, землю та щодо заборони задовольняти у будь-який спосіб вимоги іпотекодержателя за рахунок предметів іпотеки.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги, що позивач не є, та не був власником майна, що підтверджується заявником, відчуження якого було здійснено відповідачем - 1 на користь відповідача - 2 та в подальшому передано в іпотеку відповідачу - 4. У даному випадку є спір про визнання недійсними договорів купівлі-продажу об'єкта та земельної ділянки, договору про передачу означеного майна в іпотеку, а не спір про право власності на означене майно.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, відповідачі окрім продажу об'єкта та земельних ділянок в 2015 році, та передачі означеного майна в іпотеку, будь-яких інших дій по відчуженню вказаного майна не вчиняли, протилежного позивачем не доведено.

З огляду на викладене, колегія суддів не приймає як належне твердження скаржника, що є всі підстави вважати, що відповідачі можуть передати у власність іншим особам майно, на яке позивач може звернути стягнення, або вчинити інші дії, пов'язані із цим майном, на момент виконання судового рішення, що може призвести до невиконання рішення суду в разі задоволення позову.

Так, сам факт заявлення позивачем позову про визнання недійсним договорів купівлі-продажу земельної ділянки, визнати недійсним Іпотечних договорів, визнання недійсним і скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, також не свідчить про існування ймовірності вчинення відповідачами дій, направлених на утруднення або невиконання рішення суду у даній справі.

Посилання скаржника на пов'язаність відповідачів відносинами контролю та вчинення ними узгоджених дій спрямованих на зменшення платоспроможності відповідача 1 (з зазначенням відповідних доказів які враховані судом при розгляді справи) не спростовують висновків суду першої інстанції щодо невідповідності заходів забезпечення позову обраному способу захисту порушеного права та висновків суду про неспрямованість таких заходів на забезпечення реального виконання рішення у цій справі.

Також суд враховує, що позивачем не доведено, що існує рішення щодо звернення стягнення чи задоволення вимог за рахунок майна яке є предметом оскаржуваних договорів.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Аналогічні положення закріплення в ст. 41 Конституції України.

Вжиття заходів забезпечення про які просить позивач може призвести до втручання у право на мирне володіння майном осіб (відповідач 2, 4), які не перебувають з позивачем у жодних правових відносинах, щодо спірного майна.

Також, прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Також, згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, колегія суддів зазначає, що стаття 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Суду у справі "Проніна проти України" від 18.07.2006 року).

Також, колегія суддів приймає до уваги, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Таким чином, колегія суддів не приймає як належне твердження скаржника, як на підставу для скасування оскаржуваної ухвали, що оскаржувана ухвала не містить мотивованої оцінки кожного аргументу, наведеного позивачем (заявником), щодо наявності підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Доводи та докази оцінюються судом з врахуванням їх належності, допустимості та достатності.

З огляду на викладене та враховуючи, що позивачем не наведено обставин та не надано належних та допустимих в розумінні ст.ст. 73, 76-79 Господарського процесуального кодексу України доказів, які б свідчили про вчинення відповідачами дій з метою унеможливлення в майбутньому виконання судового рішення у даній справі, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Крім цього, приймаючи судове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, місцевим судом взято до уваги, що вирішуючи питання про забезпечення позову, слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону, тому судом мають враховуватись інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені в результаті застосування відповідних заходів, зокрема, відповідачів у справі.

Разом з тим, скаржник не надав суду доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваній ухвалі.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвали судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в силу ст. 287 Господарського процесуального кодексу України оскарженню не підлягає крім випадків встановлених п. 3 даної статті.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Nibulon S.A. залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.10.2018 року у справі №910/14139/18 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/14139/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді М.Г. Чорногуз

О.М. Коротун

Дата складення повного тексту 28.12.2018.