номер провадження справи 9/100/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2018 Справа № 908/1528/18

м.Запоріжжя Запорізької області

За позовом: Акціонерного товариства "Укртрансгаз", (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1

до відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз", (69035, м. Запоріжжя, вул. Заводська, 7)

про стягнення суми 355 064,72 грн.

суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Бичківської О.О.

За участю представників сторін:

від позивача: Карадон М.П., довіреність №6-617 від 22.02.2018,

від відповідача: Бурдак О.В., довіреність №Др-100-1217 від 20.12.2017

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області 07.08.2018 надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про стягнення з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз" суми 355 064,72 грн., з яких: сума 145 982,67 грн. - пеня за прострочення зобов'язань щодо оплати наданих послуг згідно договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 28.09.2011 №/П15, 67 748,05 грн. - 3% річних від простроченої суми, сума 141 334,00 грн. - інфляційні втрати.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 07.08.2018 здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1528/18 та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.

Ухвалою судді від 10.08.2018 позовну заяву Акціонерного товариства "Укртрансгаз" залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви - до 27.08.2018 включно.

22.08.2018 через канцелярію суду засобами поштового зв'язку надійшла заява про усунення недоліків до якої додано належні додатки до позовної заяви (завірені копії), а також докази їх направлення відповідачу.

Ухвалою суду від 28.08.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1528/18, присвоєно номер провадження справи 9/100/18, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 25.09.2018. Ухвалою суду від 25.09.2018 підготовче засідання відкладено на 29.10.2018. Ухвалою суду від 29.10.2018 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів - до 28.11.2018 включно, підготовче засідання відкладено на 27.11.2018.

Ухвалою суду від 27.11.2018 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті на 12.12.2018. У судовому засіданні 12.12.2018 оголошено перерву до 26.12.2018.

26.12.2018 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві, які мотивовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов'язань за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/П15, а саме: здійсненням оплати відповідно до актів наданих послуг за період травень 2016 - грудень 2017 з порушенням строків, встановлених в п. 5.5. договору, внаслідок чого позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі 145 982,67 грн., три проценти річних в розмірі 67 748,05 грн. та інфляційні втрати у сумі 141 334,00 грн. Позов обґрунтовано умовами договору, ст.ст. 526, 530, 536, 612, 625, 903 ЦК України, ч. 1 ст. 193, ч. 3 ст. 198 ГК України.

Відповідач надав відзив, в якому, посилаючись на ст.ст. 261, 257, 258 ЦК України, зазначив про безпідставне нарахування позивачем пені, починаючи з 09.07.2017, у зв'язку із пропуском строку позовної давності. Вказав, що зважаючи на те, що позивач звернувся з позовом до суду 07.08.2018, строк до якого позивач може нараховувати пеню спливає 08.08.2017. Крім того, з огляду на тяжке фінансове становище підприємства, яке обумовлено специфікою галузі, зростанням дебіторської заборгованості споживачів ПАТ «Запоріжгаз», значною частиною яких є населення, та збитковість підприємства, починаючи з 2013 року, а також враховуючи сплату суми основного боргу, відповідач просив суд на підставі ч. 1 ст. 233 ГК України зменшити розмір штрафних санкцій та стягнути з відповідача пеню в розмірі 10 000,00 грн. та, у зв'язку з цим, задовольнити позов частково. Представник відповідача підтримав позицію викладену ним у відзиві.

У відповіді на відзив позивач заперечив проти зменшення розміру штрафних санкцій, зазначивши, що нарахована сума пені не є надмірно великою, наявність дебіторської заборгованості третіх осіб - споживачів послуг відповідача, є звичайним ризиком при здійсненні ним підприємницької діяльності та не звільняє від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних грошових коштів. Позивач просив суд також врахувати при цьому і скрутне фінансове становище АТ «Укртрансгаз», яке має стратегічне значення для економіки і безпеки держави, негативні наслідки для підприємства через наявність простроченої заборгованості замовників транспортування природного газу, та задовольнити позов у повному обсязі.

26.12.2018 від позивача через канцелярію суду надійшло клопотання, згідно з ч. 1 ст. 42, ч. 10 ст. 80 ГПК України, про приєднання до матеріалів справи копій банківських виписок, які підтверджують надходження грошових коштів на рахунки АТ «Укртрансгаз» від відповідача в рахунок оплати послуг по договору.

За змістом ч. 1 ст. 80, ч. 2 ст. 164 ГПК України позивач повинен подати всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги разом із позовною заявою.

Разом із тим, враховуючи приписи ч. 10 ст. 809, ч. 5 ст. 119 ГПК України, згідно з якими пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов'язку вчинити відповідну процесуальну дію. Докази не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї можуть бути подані через канцелярію суду або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

За таких обставин, судом задоволено клопотання позивача про приєднання наданих ним доказів до матеріалів справи.

Крім того, 26.12.2018 відповідачем через канцелярію суду із супровідним листом подано завірені ним банківські виписки про рух коштів за 2016-2017, які також прийнято судом з вищенаведених підстав.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

28.09.2011 між Дочірньою компанією "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (Газотранспортне підприємство) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз" (Замовник, відповідач у справі) укладений договір №/П15 на транспортування природного газу магістральними трубопроводами (том 1 а.с.89-95), відповідно до умов якого газотранспортне підприємство зобов'язується надати Замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу Замовника від пунктів призначення - газорозподільних станцій, а Замовник зобов'язується сплатити за надані послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та порядку, передбаченому умовами цього договору (п.1.1).

В подальшому до вказаного сторонами підписувалися додаткові угоди №№1-4, які є його невід'ємними частинами.

Додатковою угодою № 3 від 17.01.2013 (том 1 а.с.98-104) внесено зміни та доповнення до договору, в тому числі: в тексті договору слова «Дочірня компанія "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" замінено на слова «Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (позивач у справі).

В розділі 3 договору, в редакції Додаткової угоди №3 від 17.01.2013, встановлено наступний порядок оформлення актів наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами.

Згідно з п.п. 3.1, 3.2 визначено, що послуги з транспортування газу оформлюються Газотранспортним підприємством і Замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами (далі - акти наданих послуг). Газотранспортне підприємство до п'ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє Замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою Газотранспортного підприємства.

Відповідно до п. 3.3 Замовник протягом двох днів з моменту одержання акту наданих послуг зобов'язується повернути Газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою Замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню у відповідності з умовами договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом відповідні розрахунки за вартість послуг здійснюються відповідно до даних Газотранспортного підприємства.

Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків Замовника з Газотранспортним підприємством (п. 3.4).

Відповідно до змісту п. 10.1 договору, в редакції додаткової угоди № 3 від 17.01.2013, він набирає чинності з дня його підписання сторонами, діє в частині транспортування газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків за надані газотранспортним підприємством послуги - до повного виконання замовником своїх зобов'язань за цим договором. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України, згідно з якою господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом.

У відповідності до частини 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічний припис містять п. п.1, 7 ст.193 ГК України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 ГК України).

В силу приписів ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Обставини справи свідчать, що правовідносини сторін виникли на підставі договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, який за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Статтею 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено Договором. Зазначені положення можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що на виконання умов договору, АТ "Укртрансгаз" в період з травня 2016 року по грудень 2017 року надав відповідачеві послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами на загальну суму 17 902 484,69 грн.

Факт надання послуг з транспортування природного газу підтверджується копіями актів наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, а саме: від 31.05.2016 №05-16-/П15 на суму 74 647,86 грн.; від 30.06.2016 №06-16-/П15 на суму 74 446,01 грн.; від 31.07.2016 №07-16-/П15 на суму 74 706,55 грн.; від 31.08.2016 №08-16-/П15 на суму 74 730,10 грн.; від 30.09.2016 №09-16-/П15 на суму 74 602,26 грн.; від 31.10.2016 №10-16-/П15 на суму 3 173 963,00 грн.; від 30.11.2016 №11-16-/П15 на суму 1 767 812,18 грн.; від 31.12.2016 №12-16-/П15 на суму 2 296 633,43 грн.; від 31.01.2017 №01-17-/П15 на суму 2 395 633,38 грн.; 28.02.2017 №02-17-/П15 на суму 1 664 669,72 грн.; від 31.03.2017 №03-17-/П15 на суму 565 725,34 грн.; від 30.04.2017 №04-17-/П15 на суму 374 579,70 грн.; від 31.05.2017 № 05-17-/П15 на суму 38 242,78 грн.; від 30.06.2017 №06-17-/П15 на суму 39 270,43 грн.; від 31.07.2017 №07-17-/П15 на суму 37 023,10 грн.; від 31.08.2017 №08-17- /П15 на суму 37 347,98 грн.; від 30.09.2017 №09-17-/П15 на суму 424 119,77 грн.; від 31.10.2017 №10-17-/П15 на суму 739 989,66 грн.; від 30.11.2017 №11-17-/П15 на суму 1 598 478,12 грн.; від 31.12.2017 №12-17-/П15 на суму 2 375 863,32 грн. (том 1 а.с.107-127).

Зазначені акти наданих послуг, крім акту від 30.09.2017 №09-17-/П15 на суму 424 119,77 грн. (том 1 а.с.124), підписані уповноваженими представниками та скріплені печатками сторін без жодних зауважень. Акт від 30.09.2017 №09-17-/П15 направлений позивачем Замовнику засобами поштового зв'язку. Доказів письмового оформлення відмови від підписання даного акту наданих послуг суду не надано.

Згідно з пунктом 5.5 договору, в редакції Додаткової угоди №3 від 17.01.2013, встановлено, що оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг з урахуванням раніше перерахованих послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено судом, відповідач оплату за надані послуги за вищевказаними актами здійснив з порушенням остаточного строку розрахунку, передбаченого п.5.5 договору. Факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання з оплати послуг за вищезазначений період підтверджується відповідними банківськими виписками по особовому рахунку позивача (том 2 а.с.55-75), копії яких надано позивачем в матеріали справи, та не заперечується відповідачем. Відповідач також надав банківські виписки про рух коштів за 2016-2017 роки (т. 2 а.с. 77-78).

Згідно з доданим до позовної заяви розрахунком, позивачем заявлено до стягнення з відповідача суму 3% річних в розмірі 67 748,05 грн., нарахованих за загальний період з 21.06.2016 по 02.02.2018 та суми інфляційних втрат в розмірі 141 334,00 грн. за період: вересень 2016 - грудень 2017. Розрахунок трьох процентів річних та інфляційних втрат здійснено окремо за кожним актом наданих послуг з урахуванням надходження оплат.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок втрат від інфляції та 3% річних суд дійшов до висновку, що він здійснений вірно, тому позов цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача суму пені в розмірі 145 982,67 грн., яка згідно з наданим розрахунком (том 1 а.с.131-133) нарахована за період з 09.07.2017 по 02.02.2018, починаючи з акту надання послуг за березень 2017.

Згідно зі ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

В силу статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до вимог Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

В пункті 7.3 додаткової угоди № 3 від 17.01.2013 до договору сторони передбачили, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 цього договору, із Замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Вирішуючи спір в цій частині, суд враховує наступне.

Строк пред'явлення вимоги про виконання зобов'язання актами цивільного законодавства не обмежений, однак існує законодавче обмеження строку, в межах якого кредитор має право на звернення до суду.

Так, статтями 256-258 ЦК України передбачено строки, у межах яких особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (позовна давність).

Згідно з приписами ст.257, ч. 2 ст. ст. 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Спеціальна позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ч.1 ст.260 цього Кодексу позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст.253 ЦК).

Приписами ч.ч. 1, 5 ст.261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно з положеннями ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Відповідно до п.п. 2.3, 4.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду № 10 від 29.05.2013р. «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов'язаний застосувати до спірних відносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу. Якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка (пеня) підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобов'язання, позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін.

Позивач звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом, направивши його поштовим відправленням на адресу суду 02.08.2018, про що свідчить відбиток поштового штемпеля на описі вкладення у цінний лист та поштовий конверт зі штрих кодовим номером, оформленим підприємством поштового зв'язку.

Укладений сторонами договір не містить умов, якими б передбачалося збільшення, встановленої законом позовної давності та іншого періоду нарахування пені. Обчислення іншого періоду застосування позовної давності щодо нарахування пені, з урахуванням характеру правовідносин сторін, законом також не встановлено.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, та зважаючи, що відповідачем заявлено про сплив позовної давності в частині нарахування пені, в даному випадку до стягнення належить пеня, що нарахована з 02.08.2017 (за попередній рік до дня подання позову).

З огляду на викладене, здійснивши перерахунок пені за актами за березень-червень 2017, по яким початок періоду нарахування пені виходить за зазначений строк позовної давності, а також перевіривши розрахунок пені по іншим актам, який визнано обґрунтованим, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення пені підлягають частковому задоволенню в розмірі 130223,21 грн. В іншій частині позовних вимог про стягнення пені, а саме: нарахованої з 09.07.2017 по 01.08.2017 включно (акти березень-червень 2017) відмовляється зі спливом позовної даності, про яку заявлено відповідачем.

У відзиві на позовну заяву відповідач просив суд зменшити розмір пені, що підлягає стягненню, до 10 000 грн., посилаючись на тяжке фінансове становище підприємства, яке обумовлено специфікою галузі, зростанням дебіторської заборгованості споживачів ПАТ «Запоріжгаз», значною частиною яких є населення, збитковість підприємства, а також на сплату суми основного боргу. На підтвердження наведених доводів відповідачем, зокрема, надано копії звітів про фінансові результати ПАТ «Запоріжгаз» за 2017 рік та за 9 місяців 2018 року. Представник відповідача у судовому засіданні підтримав заявлене клопотання про зменшення пені.

Позивач проти зменшення розміру пені заперечив, зазначив, що підприємство також знаходиться в скрутному фінансовому становищі, за результатами діяльності за 9 місяців 2018 року АТ «Укртрансгаз» не отримало прибутку та отримало збитки на загальну суму 85225017 грн., що підвереджується копією звіту про фінансові результати, яка надана в матеріали справи.

Розглянувши вищевказане клопотання відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але і інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За приписами ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Приймаючи до уваги вищезазначене, в тому числі ступінь виконання відповідачем зобов'язання, причини неналежного виконання, наслідки порушення зобов'язання, невідповідність розміру стягуваної неустойки таким наслідкам, поведінку винної сторони, в тому числі вжиття заходів до виконання основного зобов'язання та оцінивши у сукупності надані сторонами докази, якими підтверджується їх фінансове становище, зіставляючи майнові інтереси обох сторін, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені, що підлягає до стягнення (130223,21 грн.) на 30%. Таким чином, розмір пені, що стягується судом з відповідача на користь позивача складає 91156,25 грн.

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги задовольняються частково.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз" (69035, м. Запоріжжя, вул. Заводська, буд. 7; ) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1; ) суму 91156 (дев'яносто одна тисяча сто п'ятдесят шість) грн. 25 коп. пені, суму 67748 (шістдесят сім тисяч сімсот сорок вісім) грн. 05 коп. - 3% річних, суму 141334 (сто сорок одна тисяча триста тридцять чотири) грн. 00 коп. інфляційних втрат, суму 4503 (чотири тисячі п'ятсот три) грн. 58 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Повне рішення складено та підписано 08.01.2019.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення, у порядку встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва