РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.11.2018Справа № 910/10747/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Якименко М.М., при секретарі судового засідання Матринюк М.О.., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія" (73011, Херсонська область, місто Херсон, вул. Адмірала Макарова, буд. 203; )

до: 1) Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області (75000, Херсонська область, Білозерський район, селище міського типу Білозерка, вулиця Свободи, будинок 87; )

2) Херсонської обласної державної адміністрації (73000, Херсонська область, місто Херсон, Площа Свободи, будинок; )

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (73036, Херсонська область, м. Херсон, вул. Університетська, 136-а; )

про визнання поновленим договору оренди землі

Представники учасників справи:

від позивача: не з'явилися;

від відповідача-1: не з'явилися;

від відповідача-2: не з'явилися;

від третьої особи: не з'явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Таврійська будівельна компанія" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області та Херсонської обласної державної адміністрації про визнання поновленим Договору оренди землі загальною площею 5,0003 га, яка знаходиться на території Токарівської сільської ради (кадастровий номер :05:014:0004), укладеного 11.02.2013 між Білозерською районною державною адміністрацією Херсонської області та Публічним акціонерним товариством "Таврійська будівельна компанія", зареєстрованого у Білозерському районному відділі Херсонської регіональної філії Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 13.02.2008 року в книзі 4АА002016 за № 01, та визнання укладеною Додаткової угоди про поновлення строку дії Договору оренди землі від 11.02.2008 року на той самий строк, і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором, із здійсненням заміни сторони цього договору - орендодавця - Білозерську районну державну адміністрацію Херсонської області на Херсонську обласну державну адміністрацію, в наданій позивачем редакції, посилаючись на приписи ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями головуючим суддею визначено суддю Якименко М.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.08.2018 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.09.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 23.10.2018 року, а також залучено до участі у розгляді справи Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2018 року відмовлено у задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.10.2018 року судове засідання (розгляд справи по суті) відкладено на 13.11.2018 року; зобов'язано позивача надати суду письмові пояснення щодо зазначення у прохальній частині позовної заяви про визнання поновленим договору оренди від 11.02.2013 року, враховуючи долучення до матеріалів справи копії договору, укладеного між Білозерською районною державною адміністрацією Херсонської області та Публічним акціонерним товариством "Таврійська будівельна компанія"від 11.02.2008 року.

12.11.2018 року до канцелярії суду надійшла заява позивач (яка подана до відділення укрпошти 08.11.2018 року) про уточнення позовних вимог, згідно якої позивач просив суд: визнати поновленим договір оренди землі загальною площею 5,00 га, яка знаходиться на території Токарівської сільської ради (кадастровий номер :05:014:0004) Білозерського району Херсонської області, укладений 11.02.2008 між Білозерською районною державною адміністрацією Херсонської області і Публічним акціонерним товариством "Таврійська будівельна компанія" та зареєстрований у Білозерському районному відділі Херсонської регіональної філії Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 13.02.2008 в книзі 4АА002016 за № 01, вважаючи укладеною Додаткову угоду про поновлення строку дії Договору оренди землі на той самий строк, і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, із здійсненням заміни сторони цього договору - орендодавця - Білозерську районну державну адміністрацію Херсонської області (75000, Херсонська обл., смт. Білозерка, вул. Свободи, 87, код 04059993) на Херсонську обласну державну адміністрацію (73003, м. Херсон, пл. Свободи, 1, код 00022645), у наступній редакції:

"Орендодавець: (уповноважена ним особа): Херсонська обласна державна адміністрація, з однієї сторони, і

Орендар: Публічне акціонерне товариство «Таврійська будівельна компанія» в особі виконуючого обов'язки Генерального директора Малоока Олексія Валерійовича, діючого на підставі Статуту, з іншої сторони, уклали дану додаткову угоду про наступне:

1. Поновити строк дії Договору оренди землі (державна реєстрація від 13.02.2008 в книзі 4АА002016 за № 01) на 10 (десять) років, строком до - 13.02.2028.

2. Всі інші умови Договору, не відображені даною угодою, залишаються незмінними.

3. Ця додаткова угода є невід'ємною частиною Договору оренди землі (державна реєстрація від 13.02.2008 в книзі 4АА002016 за №01) і набирає чинності після підписання Сторонами та її державної реєстрації.

4. Додаткова угода укладена у трьох автентичних примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться у Орендодавця, другий у - Орендаря, третій - в органі, який провів державну реєстрацію Додаткової угоди."

Також, 12.11.2018 року до канцелярії суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача.

В судове засіданні 13.11.2018 року представники позивача, відповідача-1, відповідача-2 та третьої особи не з'явилися, про час та місце розгляд справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 13.11.2018 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.02.2008 року між Закритим акціонерним товариством "Таврійська будівельна компанія" (в подальшому перейменовано на Публічне акціонерне товариство "Таврійська будівельна компанія") далі по тексту - позивач, орендар) та Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області (далі по тексту - відповідач-1, орендодавець) укладено Договір оренди землі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 13.02.2008 в книзі 4АА002016 за № 01 (далі по тексту - Договір), за умовою якого (п.1.) Орендодавець надає згідно розпорядження голови районної державної адміністрації вія 26.12..2007р. №1161, голови обласної державної адміністрації від 25.01.2008 року №51, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Токарівської сільської ради. Білозєрськоґо району. Херсонської області.

Відповідно до п.2 Договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 5,00га, у тому числі пасовища - 5,00га.

Кадастровий номер земельної ділянки - :05:014:0004.

Договір укладається на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п.8 Договору).

Пунктом 43 Договору передбачено, що цей договір набирає чинності після його підписання сторонами та його державної реєстрації.

Таким чином, враховуючи, що Договір було зареєстровано 13.02.2008 року то строк його дії спливає 13.02.2018 року.

08.12.2017 року позивач звернувся до Херсонської обласної державної адміністрації (далі по тексту - відповідач-2) з листом-повідомленням вих. №606/03-2 від 07.12.2017 року, в якому просив поновити договір оренди землі площею 5,00 га (державна реєстрація від 11.02.2008 №1), яка заходиться на території Токарівської сільської ради Білозерського району Херсонської області на 10 років. До листа були додані наступні документи:

1) копія витягу з ЄДРПОУ;

2) копія довідки про реєстрацію та присвоєння ідентифікаційного коду статуправління;

3) копія договору оренди земельної ділянки;

4) копія витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку;

5) копія наказу про призначення в.о. Генерального директора ПАТ "ТБК" Малоока О.В.;

6) копія свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ;

7) копія спеціального дозволу на користування надрами № 3804;

8) витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку;

9) копія довіреності представника;

10) копія паспорта та ідентифікаційного коду (РНОКПП);

11) проект додаткової угоди у трьох примірниках.

Позивач звернувся з приводу поновлення Договору саме до відповідача-2, виходячи з наступного.

Договір був укладений 11.02.2008 (зареєстрований 13.02.2008) з Білозерською районною державною адміністрацією Херсонської області (відповідач-1) як розпорядником земельної ділянки, що знаходиться на території Токарівської сільської ради.

На момент укладення Договору відповідач був розпорядником даної землі на підставі п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу в редакції Закону України від 20.12.2005 № 3235-IV: до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, та земель, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Позов обґрунтовано порушенням Херсонською обласною державною адміністрацією ст. 33 Закону України "Про оренду землі". При цьому, позивач наголосив, що після закінчення терміну дії вищевказаного договору останній (як орендар) продовжував користуватись обумовленою ним земельною ділянкою, а від відповідача-2 (як розпорядника земель) протягом одного місяця з моменту закінчення строку дії договору не надходив лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди, а тому, за твердженням позивача, в силу положень ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а за статтею 16 цього ж Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу. Отже, підставою звернення до суду є наявність порушеного, не визнаного або оспорюваного права та інтересу.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Орендодавцем за договором оренди землі від 11.02.2008 року станом на дату його укладення була Білозерська районна державна адміністрація, що узгоджувалось з пунктом 12 Перехідних положень Земельного кодексу України в редакції, чинній на дату укладення договору.

Згідно із Законом України №5245-VI від 06.09.2012р. "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", з 1 січня 2013 року розмежовано землі державної та комунальної власності.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України, обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Таким чином, повноваженнями щодо передачі у власність або в користування земельної ділянки, що визначена у Договорі оренди землі від 11.02.2008р., станом на момент спливу строку дії договору, наділена Херсонська обласна державна адміністрація.

Таким чином, позивач правомірно звертався саме до відповідача-2 з листами про поновлення договору оренди, вважаючи укладеною додаткову угоду.

За приписами ст. 31 Закону України "Про оренду землі" та пункту 37 Договору оренди землі від 11.02.2008р., договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Договір оренди землі від 11.02.2008р. укладено сторонами строком на десять років.

Порядок, умови і правові конструкції поновлення договору оренди землі визначені статтею 33 Закону України "Про оренду землі".

При цьому, в постанові Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011р. "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" роз'яснено, що судам слід враховувати, що до спірних правовідносин має застосовуватися саме та редакція закону, яка була чинною на дату, з якої виникло переважне право на поновлення договору оренди земельної ділянки.

Так, ч. 1 - ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Стаття 33 Закону України "Про оренду землі" об'єднує два випадки пролонгації договору оренди.

Так, у частині першій статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Реалізація зазначеного переважного права на поновлення договору оренди можлива лише за умови дотримання встановлених цією нормою певної процедури і строків (частини 2 - 5 цієї статті).

Так, для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити наступні юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Системний аналіз частин першої-п'ятої статті 33 Закону України "Про оренду землі" свідчить також про те, що умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, передбачених статтею 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом України у постановах від 25.02.2015 у справах № 6-219цс14 та № 6-10цс15, у постановах від 18.03.2015 у справах № 6-3цс15 та № 6-4цс15).

Частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачена інша підстава поновлення договору оренди, а саме у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв'язку з належним виконанням договору оренди землі.

Відсутність такого заперечення щодо поновлення договору оренди може мати прояв у "мовчазній згоді".

Таким чином, стаття 33 Закону України "Про оренду землі", у тому числі частина 1 регламентує переважне право орендаря перед іншими особами на укладення договору оренди землі, а частина 6 - підстави поновлення договору оренди, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду України від 25.05.2016 р. у справі №911/1707/15, від 13.04.2016 р. у справі №6-2027цс15, від 25.02.2015 р. у справі №6-219цс14.

Отже, ст. 33 Закону України "Про оренду землі" містить дві різні правові конструкції, а зміст права, підстави та обставини для захисту переважного права орендаря, яке виникає відповідно до частин першої-п'ятої зазначеної статті, не є тотожними змісту та підставам захисту його права, яке виникає за частиною шостою наведеної вище статті.

Як слідує з поданого позову та пояснень позивача, матеріально-правовою підставою позовних вимог позивач визначив, зокрема, ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", яка передбачає умови поновлення Договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Між тим, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою; орендар належним чином виконує свої обов'язки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди. Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016р. № 3-312гс16.

Суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази наявності заборгованості у позивача по сплаті орендних платежів за Договором.

Таким чином, позивачем доведено належними та допустимими доказами в розумінні процесуального закону обставини користування орендованою земельною ділянкою та належного виконання обов'язків Орендаря за Договором в частині своєчасної та в повному обсязі сплати орендної плати.

Як визначено Вищим господарським судом України у постанові пленуму ВГСУ 17.05.2011р. №6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою і за відсутності протягом місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі.

Відтак господарським судам у вирішенні відповідних спорів необхідно з'ясовувати, зокрема, чи повідомляв орендар орендодавця у встановленому порядку про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк та чи заперечував орендодавець у строк, визначений законом, проти поновлення договору.

Судом встановлено, як слідує із змісту листа вих. №606/03-2 від 07.12.2017р. позивач звернувся до відповідача з листом-повідомленням про поновленням договору оренди земельної ділянки від 11.02.2008 року з доданням до зазначеного листа проекту відповідної додаткової угоди. Вказаний лист отримано відповідаечм-2 08.12.2017 року.

Тобто, з наведеного вбачається, що позивач належним чином повідомив відповідача-2 про свій намір продовжувавти орендні правовідносини. Однак, зазначений лист залишено відповідачем-2 без реагування, підписаний примірник Додаткової угоди позивачу не повернуто, рішення у місячний термін про відмову в поновленні дії Договору оренди на новий строк/чи про поновлення договору не прийнято. Наведене відповідачем-2 доказами не спростовано та не заперечено.

Відтак, відповідачем-2 не надані докази того, що ним у місячний термін (з 08.12.2017 по 08.01.20168 розглянуто надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, вчинялись дії щодо узгодження з орендарем істотних умов договору при його поновленні на новий строк та недосягнення згоди сторін щодо орендної плати та інших істотних умов договору, що виключає можливість зробити висновок припинення переважного права позивача на укладення договору оренди (ч. 5 ст.33 Закону).

Відповідач-2 посилається на те, що Листом №5614-01-6/0/17/013.2.1-190 від 19.01.2018р. ним повідомлено відповідача, про те, що: «18 січня 2018 року під час розгляду клопотання ПАТ «Таврійська будівельна компанія» на засіданні комісії обласної державної адміністрації з питань регулювання земельних відносин встановлено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :05:014:0004 згідно частини другої статті 18 Закону України «Про оцінку земель» потребує оновлення.

Враховуючи зазначене, для поновлення договору оренди землі щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером :05:014:0004, обласною державною адміністрацією пропонується ПАТ «Таврійська будівельна компанія» забезпечити оновлення нормативної грошової оцінки земельної ділянки».

Зміст вказаного листа стосується встановлення (оновлення) нормативно грошової оцінки земельної ділянки як наслідок зміни розміру орендної плати, а не відмови у вимозі про поновлення договору

Оцінивши лист відповідача-2 (листом №5614-01-6/0/17/013.2.1-190 від 19.01.2018р.) суд дійшов висновку, що він не може розцінюватись, як належне повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди, оскільки по-перше: вказаний лист надіслано з порушенням місячного строку, передбаченого частиною 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі", по-друге: сам по собі лист не може розцінюватись, як належне повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди, оскільки зазначеною частиною Закону визначено, що за наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

В свою чергу, відповідачем-2 не прийнято рішення про відмову у поновленні договору оренди землі.

Також судом враховано, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» надає право орендарю вимагати укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі на тих самих умовах, які були передбачені договором, а орендодавець зобов'язаний до укладення такої додаткової угоди.

Таким чином, в спірному випадку укладенням додаткової угоди умови договору оренди землі не можуть змінюватися.

У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Такий підхід не позбавляє сторони права в подальшому узгоджувати на свій розсуд згідно закону умови договору, який був укладений та поновлення якого вимагає позивач. Закон імперативно визначає, що поновлення договору відбувається на тих самих умовах, тому після встановлення обставин, які є підставою поновити раніше укладений договір, останній продовжує діяти на тих самих умовах.

Відтак, відповідач-2 не позбавлений права звернутись до позивача, та в разі необхідності скористатись своїм правом звернення до суду, з метою внесення відповідних змін до договору оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 1 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов'язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 ст. 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.12 року «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Отже, встановивши під час розгляду справи обставини щодо користування ПАТ «Таврійська будівельна компанія» спірною земельною ділянкою після 13.02.2018 року, належне виконання останнім умов договору оренди землі від 11.02.2008р., а також відсутність письмового повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі (з 13.02.2018 р. по 13.03.2018р.), колегія суддів дійшла висновку щодо задоволення позову на підставі частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», визнати поновленим договір оренди землі від 11.02.2008р., вважаючи укладеною Додаткову угоду про поновлення строку дії Договору оренди землі на той самий строк, і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором із здійсненням заміни сторони цього договору - орендодавця - Білозерську районну державну адміністрацію Херсонської області на Херсонську обласну державну адміністрацію.

При цьому, судом враховано, що поновлення договору оренди на підставі частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» відбувається на тих самих умовах та на той самий строк. Однак, із прийняттям Закону України №5245-VI від 06.09.2012р. "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", з 1 січня 2013 року розмежовано землі державної і комунальної власності. Внаслідок чого повноваженнями щодо передачі у власність або у користування земель, що є предметом спірного договору, наділена саме Херсонська обласна державна адміністрація (відповідач-2). Договір оренди землі від 11.02.2006р. укладено сторонами строком на десять років, та сплинув - 13.02.2018. Таким чином, у відповідності до внесених законодавчих змін, суд вважає за необхідне замінити сторону цього договору - орендодавця - Білозерську районну державну адміністрацію Херсонської області на Херсонську обласну державну адміністрацію.

Враховуючи викладене, враховуючи вищезазначені зміни земельного законодавства, у задоволенні позову до Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області (відповідач-1) слід відмовити.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача-2.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 73-80, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 255, 256 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати поновленим договір оренди землі загальною площею 5,00 га, яка знаходиться на території Токарівської сільської ради (кадастровий номер :05:014:0004) Білозерського району Херсонської області, укладений 11.02.2008 між Білозерською районною державною адміністрацією Херсонської області і Публічним акціонерним товариством "Таврійська будівельна компанія" та зареєстрований у Білозерському районному відділі Херсонської регіональної філії Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 13.02.2008 в книзі 4АА002016 за № 01, вважаючи укладеною Додаткову угоду про поновлення строку дії Договору оренди землі на той самий строк, і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, із здійсненням заміни сторони цього договору - орендодавця - Білозерську районну державну адміністрацію Херсонської області (75000, Херсонська обл., смт. Білозерка, вул. Свободи, 87, код 04059993) на Херсонську обласну державну адміністрацію (73003, м. Херсон, пл. Свободи, 1, код 00022645), у наступній редакції:

"Орендодавець: (уповноважена ним особа): Херсонська обласна державна адміністрація, з однієї сторони, і

Орендар: Публічне акціонерне товариство «Таврійська будівельна компанія» в особі виконуючого обов'язки Генерального директора Малоока Олексія Валерійовича, діючого на підставі Статуту, з іншої сторони, уклали дану додаткову угоду про наступне:

1. Поновити строк дії Договору оренди землі (державна реєстрація від 13.02.2008 в книзі 4АА002016 за № 01) на 10 (десять) років, строком до - 13.02.2028.

2. Всі інші умови Договору, не відображені даною угодою, залишаються незмінними.

3. Ця додаткова угода є невід'ємною частиною Договору оренди землі (державна реєстрація від 13.02.2008 в книзі 4АА002016 за №01) і набирає чинності після підписання Сторонами та її державної реєстрації.

4. Додаткова угода укладена у трьох автентичних примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться у Орендодавця, другий у - Орендаря, третій - в органі, який провів державну реєстрацію Додаткової угоди."

3. Стягнути з Херсонської обласної державної адміністрації (73000, Херсонська область, місто Херсон, Площа Свободи, будинок; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія" (73011, Херсонська область, місто Херсон, вул. Адмірала Макарова, буд. 203; ) 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» та ст. 256 Господарського процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.М. Якименко

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 04.01.2019 року.