ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2018 р. м. Київ Справа № 911/312/17

Розглянувши матеріали справи за позовом Керівника Бориспільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі:

1. Бориспільської районної державної адміністрації

2. Вишеньківської сільської ради

до Громадської організації садівницьке товариство «Бичаки»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Головного управління державної фіскальної служби у Київській області

про стягнення 3318,64 грн. та розірвання договору

Суддя А.Ю.Кошик

За участю представників:

Прокурор: Набок Ю.В.

Позивача1: ОСОБА_1

Позивача2: не зявився

Відповідача: ОСОБА_2

Третьої особа на стороні позивача: ОСОБА_3

Обставини справи:

Рішенням Господарського суду Київської області від 30.03.2017 року у справі № 911/312/17 позовні вимоги Керівника Бориспільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Бориспільської районної державної адміністрації та Вишеньківської сільської ради задоволено частково. Стягнуто з Громадської організації садівницьке товариство «Бичаки» на користь Вишеньківської сільської ради 2814,07 грн. заборгованості. Стягнуто з Громадської організації садівницьке товариство «Бичаки» на користь прокуратури Київської області 1600 грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного Господарського суду від 22.06.2017 року у справі № 911/312/17 апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області на рішення Господарського суду Київської області від 30.03.2017 року у справі № 911/312/17 задоволено. Рішення Господарського суду Київської області від 30.03.2017 року у справі № 911/312/17 скасовано в частині відмови у розірвані договору оренди від 02.12.2004 року та прийнято в цій частині нове рішення. Позовні вимоги про розірвання договору оренди земельної ділянки від 02.12.2004 року, укладеного між Бориспільською державною адміністрацією та Громадською організацією садівницьке товариство «Бичаки», посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 02.12.2004 року та зареєстрованого в реєстрі за № 7268, задоволено. В іншій частині рішення Господарського суду Київської області від 30.03.2017 року у справі № 911/312/17 залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 18.06.2018 року у справі № 911/312/17 касаційну скаргу Громадської організації садівницьке товариство «Бичаки» задоволено. Постанову Київського апеляційного Господарського суду від 22.06.2017 року та рішення Господарського суду Київської області від 30.03.2017 року у справі № 911/312/17 скасовано, справу № 911/312/17 передано на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

Відповідно до п. 5.5. розділу 5 Засад використання автоматизованої системи документообігу Господарського суду Київської області затверджених рішенням зборів суддів Господарського суду Київської області від 23.06.2017 № 18 розподіл судових справ, рішення в яких скасовувались апеляційною чи касаційною інстанціями з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, здійснюється у порядку, передбаченому для позовних заяв, за виключенням судді, колегії суддів, судове рішення яких скасоване.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 911/312/17 визначено суддю Кошика А.Ю.

15.12.2017 року набрали чинності зміни до Господарського процесуального кодексу України, внесені Законом України № 2147VIII від 03.10.2017 року, відповідно до підпункту 9 пункту 1 Перехідних положень якого справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

За таких обставин, справа № 911/312/17 прийнята до провадження в порядку нового розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі № 911/312/17 призначено на 11.09.2018 року.

До канцелярії суду 07.09.2018 року представником відповідача подано відзив б/н від 07.09.2018 року на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.09.2018 року підготовче засідання відкладено на 09.10.2018 року.

До канцелярії суду 24.09.2018 року прокурором подано відповідь на відзив № 34-12583вих18 від 20.09.2018 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.10.2018 року підготовче засідання відкладено на 22.11.2018 року.

До канцелярії суду 10.10.2018 року прокурором подано клопотання про доручення доказів № 34-13340вих18 від 08.10.2018 року.

До канцелярії суду 11.10.2018 року від прокурора надійшла заява про закриття провадження в частині стягнення заборгованості з орендної плати № 34-13348вих18 від 08.10.2018 року.

До канцелярії суду 22.10.2018 року від прокурора надійшло клопотання № 34-13736вих18 від 18.10.2018 року про залучення Головного управління державної фіскальної служби у Київській області в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, яке задоволено судом.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.11.2018 року закрито підготовче провадження у справі № 911/312/17 та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.12.2018 року.

До канцелярії суду 06.12.2018 року, перед судовим засіданням, представником третьої особи подано лист про надання інформації б/н від 05.12.2018 року.

У судовому засіданні 06.12.2018 року прокурор підтримав позовні вимоги. Представник позивача1 підтримав позовні вимоги. Представник відповідача проти позову заперечував.

Позивач2, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання 06.12.2018 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Третя особа, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання 06.12.2018 року не зявилася, про причини неявки суд не повідомила.

У судовому засіданні 06.12.2018 року оголошувалась перерва на 13.12.2018 року.

У судовому засіданні 13.12.2018 року оголошено про перехід до судових дебатів та призначено судове засідання на 18.12.2018 року.

В судовому засіданні 18.12.2018 року року прокурор підтрим клопотання спро закриття провадження у справі в частині стягнення заборгованості з орендної плати у звязку з її погашенням відповідачем. В частині решти позовних вимог про розірвання договору оредни позов підтримав. Відповідач в судовому засіданні 18.12.2018 року проти позову заперечував.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У звязку з чим, в судовому засіданні 18.12.2018 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд ВСТАНОВИВ:

Як встановлено під час попереднього розгляду спору у справі № 911/312/17 та підтверджено в постанові Верховного Суду України від 18.06.2018 року, керівник Бориспільської місцевої прокуратури звернувся до Господарського суду Київської області в інтересах держави в особі Бориспільської районної державної адміністрації (далі Бориспільська РДА) та Вишеньківської сільської ради з позовом до Громадської організації садівницьке товариство «Бичаки» (далі ГО СТ «Бичаки») про стягнення заборгованості у розмірі 2 814,07 грн. (після уточнення) та розірвання договору оренди земельної ділянки б/н від 02.12.2004 року, укладеного між Бориспільською районною державною адміністрацією та Громадською організацією садівницьке товариство «Бичаки».

Рішенням Господарського суду Київської області від 30.03.2017 року позов задоволено частково, стягнуто з ГО СТ «Бичаки» на користь Вишеньківської сільської ради 2 814,07 грн заборгованості. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення в частині стягнення заборгованості мотивовано доведеністю позовних вимог. В частині відмови в позові рішення обґрунтовано тим, що керівник Бориспільської місцевої прокуратури не є стороною договору оренди земельної ділянки від 02.12.2004 року та приймаючи до уваги, що в матеріалах справи відсутня письмова позиція Бориспільської районної державної адміністрації з приводу заявлених прокурором вимог, прокурор позбавлений права самостійно заявляти вимогу про розірвання договору оренди.

Постановою колегії суддів Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2017 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови у розірванні договору оренди від 02.12.2004 року та прийнято в цій частині нове рішення. Позовні вимоги про розірвання договору оренди земельної ділянки від 02.12.2004 року задоволено, розірвано договір оренди земельної ділянки від 02.12.2004 року площею 4,244 гектарів пісків, укладений між Бориспільською районною державною адміністрацією та ГО СТ «Бичаки», посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 02.12.2004 року та зареєстрований в реєстрі за № 7268. В іншій частині рішення Господарського суду Київської області залишено без змін.

Постанова мотивована тим, що прокурор користується в суді правами органів державної влади та органів місцевого самоврядування, в інтересах яких подано позовну заяву, а з урахуванням невжиття Бориспільською районною державною адміністрацією та отримувачем орендної плати Вишеньківською сільською радою своєчасних та належних заходів реагування на порушенням відповідачем умов договору щодо своєчасної сплати орендних платежів, прокурор підставно звернувся до суду з даним позовом.

За наслідками касаційного перегляду згідно з постановою Верховного суду від 18.06.2018 року у справі № 911/312/17 касаційну скаргу Громадської організації садівницьке товариство «Бичаки» задоволено, постанову Київського апеляційного Господарського суду від 22.06.2017 року та рішення Господарського суду Київської області від 30.03.2017 року у справі № 911/312/17 скасовано, справу № 911/312/17 передано на новий розгляд до Господарського суду Київської області, з підстав неналежного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанцій.

Під час нового розгляду спору судом встановлено, що 02.12.2004 року між Бориспільською районною державною адміністрацією Київської області (Орендодавець) та Громадською організацією садівницьке товариство «Бичаки» (Орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки (далі Договір оренди), відповідно до пункту 1.1. якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове, платне володіння і користування земельну ділянку, яка знаходиться в адміністративних межах Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, відповідно до плану, що додається.

Пунктами 1.2. і 1.3. Договору встановлено, що земельна ділянка виділена в натурі (на місцевості) у встановленому законом порядку. В оренду передається земельна ділянка для розширення садівницького товариства загальною площею 4,244 гектарів пісків, за рахунок земель державної власності в адмінмежах Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області за межами населеного пункту.

Згідно з п. 1.4. Договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 12470,40 грн.

Відповідно до п. 2.7.1. Договору орендна плата встановлюється та справляється в грошовій формі в розмірі 10% (десяти відсотків) від грошової оцінки земельної ділянки, визначеної у п. 1.4. цього договору, за рік: 1 247,04 грн. Орендна плата вноситься на поточний рахунок Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області.

Орендна плата сплачується щомісячно в терміни, встановлені законодавством. Якщо законодавством такі терміни не будуть встановлені, орендна плата сплачується Орендарем за базовий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця. Орендар має право сплатити орендну плату на майбутнє, але не більш ніж за один рік. Орендна плата справляється також і у випадках, якщо Орендар з поважних причин тимчасово не використовує Земельну ділянку за умовами Договору (пункти 2.7.2., 2.7.3. Договору).

Згідно з п.п. (б) п. 4.2.3. Договору Орендар зобовязаний у відповідності із п.2.7.2 цього Договору своєчасно вносити орендну плату.

Відповідно до п.п. 2.3.1., 2.3.2.Договору Договір укладається на термін 49 (сорок дев'ять) років, починаючи з дати його державної реєстрації. Якщо за два місяці до закінчення строку Договору жодна із Сторін не повідомить іншу про припинення дії Договору, цей Договір вважається поновленим на новий строк на цих же умовах. По закінченні терміну Договору, якщо його не було автоматично поновлено, Орендар має переважне право на поновлення Договору на новий термін, а Орендодавець Зобов'язаний поновити Договір на цих же умовах, якщо немає прямої законодавчої заборони на оренду Земельної ділянки.

Як стверджує прокурор, відповідач свої зобовязання щодо сплати орендних платежів за Договором оренди землі належним чином не виконував, у звязку з чим за ним утворилась заборгованість в сумі 2814,07 грн.

Також, прокурором заявлено в позові вимогу про розірвання Договору оренди землі б/н від 02.12.2004 року у звязку з порушенням відповідачем його умов, а саме несвоєчасною та не в повному обсязі сплатою орендних платежів.

В обґрунтування та підтвердження позовних вимог прокурор зазначає, що у відповідності до статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, зазначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Положеннями частин 1,4 статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача земельних ділянок в оренду, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно їх повноважень, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною першою статті 96 Земельного кодексу України встановлено, що землекористувачі зобовязані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із пунктом 3 статті 287 Податкового кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцем знаходження земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2.23 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011 року «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» доводи про наявність заборгованості з орендної плати мають підтверджуватися належними доказами, наприклад, довідкою, виданою державною податковою інспекцією про наявність (або відсутність) заборгованості за земельним податком та орендною платою.

Згідно витягу, наданого Бориспільським відділенням Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, станом на 02.03.2017 за Громадською організацією садівницьке товариство «Бичаки» рахується заборгованість з орендної плати за землю ІКП 18010600 у сумі 2814,07 грн.

З приводу вимоги про розірвання договору оренди земельної ділянки б/н від 02.12.2004 року прокурор зазначає, що ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України передбачено, що розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина друга статті 651 Цивільного кодексу України передбачає, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом.

Відповідно до статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Статтею 782 Цивільного кодексу України передбачено, що наймодавець має право відмовитись від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Під час нового розгляду спору у справі прокуратурою подано заяву про закриття провадження у справі в частині стягнення заборгованості з орендної плати у звязку з її погашенням протягом 2018 року (під час перебування справи в суді). В решті позовних вимог щодо розірвання Договору оренди землі прокурором позов підтримано.

В ході розгляду заяви про закриття провадження у справі в частині стягнення заборгованості з орендної плати судом встановлено, що про наявність підстав для закриття провадження у справі прокуратурі стало відомо з наданої на її запит інформації ГУ ДФС у Київській області щодо стану заборгованості ГО СТ «Бичаки» за спірним Договором оренди землі.

Зокрема, з листа ГУ ДФС у Київській області від 05.10.2018 року № 11417/9/10-36 вбачається погашення відповідачем заборгованості протягом 2018 року.

Як вбачається з наданого прокуратурою доказу в підтвердження факту сплати заборгованості з орендної плати листа ГУ ДФС у Київській області від 05.10.2018 року № 11417/9/10-36 «Про надання інформації», згідно даних інтегрованих карток платника ГО СТ «Бичаки» з 30.01.2016 року рахувалась заборгованість за кодом бюджетної класифікації 18010600 «орендна плата з юридичних осіб», яка виникла та збільшувалась за рахунок нарахувань, згідно самостійно поданої платником податкової декларації з плати за землю за 2016 рік № від 26.02.2016 року в сумі 2426,08 грн. та за донарахованими штрафними санкціями відповідно до ст.126 ПКУ за несвоєчасну сплату орендної плати в порушення п.287.3 ст.287 ПКУ в сумі 1313,29 грн. Сплата податкових зобовязань протягом 2016 року платником податків ГО СТ «Бичаки» не здійснювалась.

Станом на 01.01.2017 року заборгованість з орендної плати складала 3722,98 грн. та збільшувалась протягом 2017 року за рахунок нарахувань згідно самостійно поданої платником податкової декларації з плати за землю за 2017 рік № від 23.02.2017 року в сумі 2426,08 грн. Протягом 2017 року ГО СТ «Бичаки» сплачено податку з орендної плати в сумі 4852,30 грн. Станом на 31.12.2017 року за платником рахувалась загальна заборгованість в сумі 2248,97 грн.

У 2018 році платником сплачено орендної плати в сумі 3486,26 грн. Також, платником подано уточнюючу податкову декларацію з плати за землю за 2017 рік №5125 від 20.02.2018 року, згідно якої суму податкового зобов'язання за 2017 рік зменшено на 1213,60 грн. Станом на 01.10.2018 року заборгованість по сплаті орендної плати за ГО СТ «Бичаки» відсутня.

Також, як вбачається з наданої ГУ ДФС у Київській області на виконання вимог суду інформації, що підтверджено копіями облікової картки з орендної плати за 2018 рік, борг по орендній платі за землю в рамках позовних вимог відповідачем погашено і станом на 05.12.2018 року за відповідачем обліковується переплата в сумі 465,45 грн.

Як визначено п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, у звязку з самостійним врегулюванням сторонами заявленої до стягнення у справі заборгованості шляхом її сплати, перестав існувати предмет спору у справі № 911/312/17, що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України є підставою для закриття провадження у справі.

Також, відповідач в ході розгляду справи проти позову заперечував, зазначив, що обставини щодо виникнення заборгованості та її погашення не свідчать про істотне та систематичне порушення умов Договору оренди землі і не можуть бути безумовною підставою для його розірвання. В запереченнях проти позову відповідач надав пояснення та розрахунок нарахування та сплати орендних платежів.

Також відповідач наголошує, що відсутність заборгованості відповідача підтверджується даними ГУ ДФС у Київській області, з яких не можливо встановити факту систематичного умисного невиконання зобовязань за Договором ореди землі.

Дослідивши викладені у позові ообставини з врахуванням заперечень відповідача та наданої ГУ ДФС у Київській області інформації суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Обєктом плати за землю є земельна ділянка.

У відповідності до ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України передбачено, що землекористувачі зобов'язані, зокрема, своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для здійснення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Згідно із п. 288.7 ст. 288 Податкового кодексу України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Статтею 285 Податкового кодексу України визначено, що базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Відповідно до п. 286.2. ст. 286 Податкового кодексу України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому ст. 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

Згідно із ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В підтвердження факту порушення зобовязань за Договором оренди землі прокуратура посилається на інформацію ГУ ДФС у Київській області щодо існування заборгованості орендаря за 2016-2017 роки, яка на момент подання позову складала 2814,907 грн.

Щодо вимоги про розірвання Договору оренди, суд зазначає, що землекористувачі зобовязані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату (п. «в» ч.1 ст.96 Земельного кодексу України).

Підставами припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати (п. «д» ч.1 ст.141 Земельного кодексу України).

Припинення права користування земельною ділянкою є самостійною мірою юридичної відповідальності за порушення земельного законодавства.

Як визначено ст. 141 Земельного кодексу України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є

а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою;

б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом;

в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій;

г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам;

ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;

д) систематична несплата земельного податку або орендної плати;

е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці;

є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Таким чином, п. «д» ч.І ст.141 Земельного кодексу України передбачено, що однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати, на підставі чого прокурор звернувся до суду з даним позовом.

В той же час, підстави для примусового припинення прав на земельну ділянку у судовому порядку визначені ст. 143 Земельного кодексу України, яка передбачає, що примусове припинення прав на земельну ділянку у судовому порядку здійснюється у разі:

а) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;

б) неусунення допущених порушень законодавства (забруднення земель радіоактивними і хімічними речовинами, відходами, стічними водами, забруднення земель бактеріально-паразитичними і карантинно-шкідливими організмами, засмічення земель забороненими рослинами, пошкодження і знищення родючого шару ґрунту, об'єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем, порушення встановленого режиму використання земель, що особливо охороняються, а також використання земель способами, які завдають шкоди здоров'ю населення) в строки, встановлені вказівками (приписами) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі;

в) конфіскації земельної ділянки;

г) примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності;

ґ) примусового звернення стягнень на земельну ділянку по зобов'язаннях власника цієї земельної ділянки;

д) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Таким чином, з підстав, визначених п. «д» ст. 141 Земельного кодексу України у звязку з систематичною несплатою земельного податку або орендної плати, не передбачено примусового припинення прав на земельну ділянку у судовому порядку.

Відповідні питання відносяться до використання земельної ділянки з порушенням земельного законодавства, для яких порядок припинення права користування врегульовано ст. 144 Земельного кодексу України.

Статтею 144 Земельного кодексу України передбачено, що у разі виявлення порушення земельного законодавства державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля складає протокол про порушення та видає особі, яка допустила порушення, вказівку про його усунення у 30-денний строк. Якщо особа, яка допустила порушення земельного законодавства, не виконала протягом зазначеного строку вказівки державного інспектора щодо припинення порушення земельного законодавства, державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля відповідно до закону накладає на таку особу адміністративне стягнення та повторно видає вказівку про припинення правопорушення чи усунення його наслідків у 30-денний строк.

У разі неусунення порушення земельного законодавства у 30-денний строк державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля звертається до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про припинення права користування земельною ділянкою.

Рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про припинення права користування земельною ділянкою може бути оскаржене землекористувачем у судовому порядку.

Однак, органом місцевого самоврядування відповідного рішення не приймалось і в ході розгляду спору сільрада не підтримала позовну вимогу про розірвання Договору оренди.

Таким чином, оскільки з підстав, визначених п. «д» ст. 141 Земельного кодексу України не передбачено примусового припинення прав на земельну ділянку у судовому порядку, відповідне питання мало вирішуватись у відповідності до ст. 144 Земельного кодексу України шляхом винесення відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Крім того, наведені в п. «д» ч.1 ст. 141 Земельного кодексу України підстави припинення права користування земельною ділянкою - систематична несплата земельного податку або орендної плати, є відносним та оціночним поняттям і відповідне питання має розглядатись в контексті наведених в ст. 651 Цивільного кодексу України умов припинення договору, таких як істотність порушення, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Таким чином, з огляду на норму ст. ст. 24, 25, 32 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати сплати орендної плати, в тому числі примусово в судовому порядку і така орендна плата безумовно має сплачуватись. В той же час, сама по собі несплата, яка не має ознак істотного порушення і не завдає значної шкоди іншій стороні, не є безумовною підставою для розірвання договору оренди землі.

Відповідний Договір може бути розірваний в загальному порядку на підставі ст. 651 Цивільного кодексу України в разі доведеності істотності порушення.

Як вбачається з наданих відповідачем пояснень та підтверджується матеріалами справи, розмір річної орендної плати за тспірну земельну ділянку, виходячи з нормативно-грошової оцінки землі, складав 1247,04 грн. на рік.

Відповідач зазначає, що в жовтні 2015 року ним було сплачено орендну плату на майбутнє за 2015-2016 роки, чого не відображено в розрахунку позову.

Крім того, нарахування відповідних податкових зобовязань відбувалось за даними самого платника податків відповідача, який розраховував плату за землю з врахуванням індексації, що призвело до перевищення погоджених Договором оренди платежів. Однак, відповідні податкові зобовязання всупереч положенням ст.ст. 75-81, 86 ПК України не були перевірені податковим органом.

Крім того, як вбачається з доданих до позову доказів, заборгованість відповідача формувалась з врахуванням штрафних санкцій, частково погашалась і в кінцевому пісумку була визначена становм на певну дату внаслідок непорозумінь щодо правильного розміру орендних платежів, що не відображає систематичності та умисності несплати.

Крім того, прокуратурою не обґрунтовано всіх обставин щодо визнання боргу відповідача погашеним з посиланням на чітко визначені платежі, за даними фіскальної служби визначено лише про відсутність заборгованості без визначення обставин її погашення.

Також, як вбачається з наданих відповідачем доказів, згідно з платіжним дорученням № 1 від 05.10.2015 року на рахунок Вишеньківської сільської ради сплачено наперед 11 297,15 грн., що включає оплату 2015-го та 2016-го років, чого не враховано в розрахунку позову.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині вимоги про стягнення 2814,07 грн. заборгованості з орендної плати за землю. В частині вимоги про розірвання Договору оренди землі позовні вимоги не обґрунтовані та не доведені, тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, п.2 ч.1, ч.4 ст.231, ст.ст. 233, 236-241, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі № 911/312/17 в частині позовних вимог Керівника Бориспільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Вишеньківської сільської ради про стягнення з Громадської організації садівницьке товариство «Бичаки» на користь Вишеньківської сільської ради 2814,07 грн. заборгованості з орендної плати за землю.

2. В задоволенні позовних вимог Керівника Бориспільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Бориспільської районної державної адміністрації та Вишеньківської сільської ради до Громадської організації садівницьке товариство «Бичаки» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Головного управління державної фіскальної служби у Київській області про розірвання договору оренди землі відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу XI Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик