УХВАЛА

про забезпечення позову

м. Київ

26.12.2018Справа № 910/16709/18

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ТММ-Будкомплект"
доВідділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні:
відповідача:1. Акціонерного товариства "Укрсоцбанк"
2. Державного підприємства "СЕТАМ"
3. Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Інни Леонідівни
провизнання недійсними акту, свідоцтва та скасування державної реєстрації
Суддя Бойко Р.В.

Представників сторін:

не викликалися

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТММ-Будкомплект" звернулося до господарського суду міста Києва із позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій просить: визнати недійсним акт №55614508 від 27.11.2018 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки - майнового комплексу, загальною площею 8 526,3 кв.м., реєстраційний номер 00, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Жмеринська, 22; визнати недійсним свідоцтво про право власності серія та №1408, видане 27.11.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л.; скасувати державну реєстрацію про право власності номер запису про право власності 29136420.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що передача відповідачем згідно акту №55614508 від 27.11.2018 у власність Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" належного позивачу майнового комплексу, загальною площею 8 526,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Жмеринська, 22, в межах виконавчого провадження №55614508 в порядку, визначеному ст. 49 Закону України "Про іпотеку", була здійснена всупереч встановленої ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.09.2018 у справі №826/12872/18 заборони та за відсутності факту того, що відповідні торги з реалізації такого майна не відбулися.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.12.2018 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/16709/18, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі Акціонерне товариство "Укрсоцбанк", Державне підприємство "СЕТАМ", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Інну Леонтіївну в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, призначено проведення підготовчого засідання на 22.01.2019.

21.12.2018 через відділ діловодства суду представником позивача було подано заяву про забезпечення позову, за змістом якої просить: накласти арешт на нерухоме майно - майновий комплекс, загальною площею 8 526,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Жмеринська, 22; заборонити державним реєстраторам та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, а саме: майнового комплексу, загальною площею 8 526,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Жмеринська, 22; заборонити Акціонерному товариству "Укрсоцбанк" володіти, користуватися та розпоряджатися спірним нерухомим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких вона ґрунтується, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для її часткового задоволення з огляду на наступне.

Обґрунтовуючи звернення з даною заявою до суду позивач зазначає, що станом на сьогоднішній день за наслідками вчинення оскаржуваних в межах даного спору дій Акціонерним товариством "Укрсоцбанк" зареєстровано за собою право власності на спірне майно, у зв'язку з чим захист порушених прав та інтересів позивача в межах даної справи може бути знівельовано внаслідок незаконного подальшого відчуження такого майна, обтяження його зобов'язаннями (передачею в іпотеку) чи знищення за час вирішення відповідного спору.

У відповідності до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Як зазначено в п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Предметом вирішення спору у даній справі є оскарження позивачем передачі у власність Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" належного позивачу майнового комплексу, загальною площею 8 526,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Жмеринська, 22, в межах виконавчого провадження №55614508 в порядку, визначеному ст. 49 Закону України "Про іпотеку".

При цьому, наявними в матеріалах справи документами підтверджується, що за наслідками видачі відповідачем акту №55614508 від 27.11.2018 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки - майнового комплексу, загальною площею 8 526,3 кв.м., реєстраційний номер 00, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Жмеринська, 22, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. було видано Акціонерному товариству "Укрсоцбанк" свідоцтво про право власності №1408 від 27.11.2018 та зареєстровано за останнім право власності на спірне майно.

Отже, реєстрація за Акціонерним товариством "Укрсоцбанк" права власності на спірне нерухоме майно станом на сьогоднішній день свідчить про виникнення в останнього повноцінних правомочностей щодо розпорядження таким майном, в тому числі можливість його відчуження на користь третіх осіб, передання у користування, іпотеку тощо, як частинами, так і єдиним об'єктом.

Тобто, наявними в матеріалах справи документами підтверджується існування обставин можливості вчинення третьою особою наведених дій, що у випадку задоволення позову нівелює мету звернення позивача з ним, адже зумовить уже необхідність з метою відновлення порушених прав власника на відповідне майно звертатися до набувачів такого майна за інших підстав з новими позовами.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Перший протокол/Конвенція) встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

З огляду на закріплені в наведених положеннях принципи з урахуванням практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування (рішення від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України", від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії", від 17.07.2008 у справі "Каіч та інші проти Хорватії") вбчається, що Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

З огляду на викладене, суд вбачає наявність зв'язку між заявленими позивачем заходами забезпечення позову в частині накладення арешту на спірне майно (майновий комплекс) та забороною проведення будь-яких реєстраційних дій щодо нього і предметом спору, співмірність та адекватність заходів із позивними вимогами, адже існує спір щодо законності вибуття спірного майна із власності позивача та набуття його у власність Акціонерним товариством "Укрсоцбанк", який передано на вирішення в судовому порядку, і тому до вирішення такого спору подальше відчуження спірного майна чи його обтяження зобов'язаннями може (у випадку задоволення позову) призвести до суттєвого порушення прав власності позивача, нанесення йому значних збитків та зумовлення необхідності понесення додаткових витрат для відновлення в подальшому права власності на таке майно.

Тобто, вжиття наведених заходів унеможливить необхідність понесення позивачем додаткових витрат (як коштів, так і додаткового часу) задля захисту в судовому порядку своїх порушених прав і інтересів в обраний спосіб, адже в іншому випадку, наприклад, відчуження спірного майна під час розгляду даного спору, існуватиме необхідність у залученні нових учасників і, можливо, зміні предмету позову (зумовить збільшення строків розгляду такого спору), що в силу приписів чинного Господарського процесуального кодексу України можливе лише на стадії підготовчого провадження, а у випадку такого відчуження вже на стадії розгляду справи по суті - зумовить необхідність звернення вже з новими позовами до нових учасників спірних правовідносин, чим фактично буде знівельовано ефективність судового захисту в межах даної справи (у випадку визнання доводів позивача обґрунтованими та задоволення його позову).

При цьому, суд враховує, що вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно та забороною вчинення реєстраційних дій щодо нього жодним чином не обмежить права та законні інтереси Акціонерного товариства "Укрсоцбанк", адже такі заходи мають тимчасовий характер та не позбавляють останнього його конституційних прав на підприємницьку діяльність, отримання доходів, а також не перешкоджають займатись господарською діяльністю як такою взагалі, в той час, як їх вжиття забезпечить збереження балансу інтересів сторін та узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

Що стосується вимоги позивача про заборону Акціонерному товариству "Укрсоцбанк" володіти, користуватися та розпоряджатися спірним нерухомим майном, то суд відзначає, що: по-перше, накладення арешту та заборона вчинення реєстраційних дій щодо спірного майна вже встановлює обмеження в розпорядженні таким майном, а тому необхідність у вжитті додаткових заходів у вигляді прямої заборони третій особі розпоряджатися таким майном відсутня; по-друге, доказів фізичного отримання у користування спірного майнового комплексу третьою особою матеріали справи не містять, а посилання в позові на випадковість встановлення обставин набуття останньою прав власності на спірне майно підтверджують те, що станом на сьогоднішній день таке майно у фактичне користування Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" не передано, що нівелює можливість фактичного володіння та користування таким майном, а відтак і можливості його знищення.

Тобто, вимоги позивача про встановлення заборони Акціонерному товариству "Укрсоцбанк" володіти та користуватися спірним нерухомим майном, обґрунтовані в т.ч. загрозою знищення ним такого майна, є передчасними, адже матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження фактичного отримання у користування третьою особою такого майна та виселення з нього позивача.

Відтак, в частині заяви позивача про забезпечення позову шляхом заборони Акціонерному товариству "Укрсоцбанк" володіти, користуватися та розпоряджатися спірним нерухомим майном необхідно відмовити.

Згідно із ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення заяви позивача та вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на відповідне майно та забороною здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нього.

На підставі викладеного та керуючись статтями 136, 137, 140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТММ-Будкомплект" про забезпечення позову задовольнити частково.

2. До набрання законної сили рішенням господарського суду міста Києва у даній справі накласти арешт на майновий комплекс, загальною площею 8 526,3 кв.м., реєстраційний номер 00, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Жмеринська, 22, та складається з: побутове приміщення двоповерхове, будівля виробнича багатоповерхова, будівля головного корпусу, площею 7 569,80 кв.м., Й, Й1-Й2; галерея подачі бетону, будівля спецтехпризначення, площею 37,00 кв.м., Л; склад цемента, площею 110,80 кв.м., М; будівля котельні двоповерхова, площею 451,00 кв.м., О; бетонний вузол, будівля спецтехпризначення, площею 213,40 кв.м., П; підсобне приміщення, площею 144,30 кв.м., Х.

3. До набрання законної сили рішенням господарського суду міста Києва у даній справі заборонити Міністерству юстиції України, його територіальним органам, суб'єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, які утворені та діють у відповідності до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо майнового комплексу, загальною площею 8 526,3 кв.м., реєстраційний номер 00, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Жмеринська, 22, та складається з: побутове приміщення двоповерхове, будівля виробнича багатоповерхова, будівля головного корпусу, площею 7 569,80 кв.м., Й, Й1-Й2; галерея подачі бетону, будівля спецтехпризначення, площею 37,00 кв.м., Л; склад цемента, площею 110,80 кв.м., М; будівля котельні двоповерхова, площею 451,00 кв.м., О; бетонний вузол, будівля спецтехпризначення, площею 213,40 кв.м., П; підсобне приміщення, площею 144,30 кв.м., Х.

4. В іншій частині в задоволенні заяви відмовити.

5. Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з 26.12.2018, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження відповідно до ч. 1 ст. 144 Господарського процесуального кодексу України.

6. Ухвала про забезпечення позову може бути пред'явлена до виконання в порядку передбаченому Законом України "Про виконавче провадження" протягом 3 (трьох) років з наступного дня після набрання ухвалою законної сили.

7. Стягувачем за даною ухвалою є - Товариство з обмеженою відповідальністю "ТММ-Будкомплект" (03148, м. Київ, вул. Жмеринська, буд. 22; ідентифікаційний код 31481857).

8. Боржником за п. 2 резолютивної частини даної ухвали є - Акціонерне товариство "Укрсоцбанк" (03150, м. Київ, вул. Ковпака, буд. 29; ідентифікаційний код 00039019).

9. Боржником за п. 3 резолютивної частини даної ухвали є - Міністерство юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13; ідентифікаційний код 00015622).

10. Ухвала може бути оскаржена в порядку і строки, визначені положеннями ст.ст. 253-259 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Суддя Р.В. Бойко