ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2018 р. Справа №909/438/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого (судді-доповідача) М.І. Хабіб,

суддів: Н.А. Галушко,

Б.Д. Плотніцького,

секретар судового засідання Карнидал Л.Ю.,

за участю представників учасників справи:

позивача -не з'явився,

відповідача -не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Біо-тек» б/н від 13.08.2018 року (вх. суду № 01-05/112/18 від 12.10.2018),

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 26.07.2018

у справі № 909/438/18 (суддя Кобецька С.М., повний текст рішення складено 30.07.2018)

за позовом: фізичної особи-підприємця Перегінець Любов Степанівни, с. Завій Калуського району Івано-Франківської області

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «Біо-тек», м. Калуш Івано-Франківської області

про стягнення 324 980,37 грн заборгованості

ВСТАНОВИВ:

24.05.2018 ФОП Перегінець Л.С. звернулася до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ТОВ «Біо-тек» про стягнення 324 980,37 грн заборгованості, з яких 203 639,00 грн основний борг за товар, 74 987,29 грн пеня, 38 186,20 грн інфляційні втрати, 8 167,88 грн відсотки річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторонами були укладені договори №2 від 29.10.2016 та № 01 від 10.10.2017 купівлі - продажу дров паливних, на виконання умов яких позивач передав відповідачу дрова, які відповідач оплатив частково, його заборгованість за період з 01.12.2016 по 02.04.2018 становить 203 639,00грн. Претензію від 23.04.2018 №5 про погашення заборгованості відповідач залишив без відповіді та без задоволення.

За період з 01.12.2016 по 02.04.2018 позивачем заявлені до стягнення пеня в сумі 74 987,29грн, 3% річних в сумі 8 167,88грн та інфляційні втрати в сумі 38 186,20грн.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 26.07.2018 у справі № 909/938/18 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 171 160,00 грн заборгованості та 2 567,40 грн судового збору В частині стягнення 32 479,00 грн боргу відмовлено, в частині стягнення 74 987,29 грн пені, 38 186,20 грн інфляційних втрат та 8 167,88 грн відсотків річних провадження у справі закрито.

При частковому задоволенні позову в частині стягнення суми основного боргу суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав суму видаткові накладні на суму 171 160,00грн, підписані двома сторонами та скріплені їх печатками, їх оригінали оглянуті в судовому засіданні, які підтверджують факт поставки відповідачу товару. В актах звірки взаєморозрахунків містяться посилання на накладні, які наявні в матеріалах справи на суму 171 160,00 грн. З огляду на відсутність доказів оплати відповідачем вартості товару суд дійшов висновку про задоволення позову в сумі 171 160,00 грн. У стягненні решти боргу в сумі 32 479,00грн суд відмовив у зв'язку з недоведеністю поставки товару на цю суму.

В частині стягнення пені , інфляційних втрат та 3% річних суд закрив провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову в цій частині, поданою суду 26.07.2018.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції від 26.07.2018 в частині стягнення 171 160,00грн боргу та 2 567,40 грн судового збору, оскаржив його в апеляційному порядку, просить в цій частині скасувати рішення, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В решті рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Скаржник вказує, що накладні не містять жодних посилань на укладені сторонами договори, накладні містять підписи осіб, які видали та прийняли продукцію, однак неможливо встановити чиї це підписи і кому належать. Зазначає, що у відповідача немає жодної уповноваженої особи на прийом продукції, крім директора, який не видавав довіреностей іншим особам на прийняття товару. Також вказує, що відповідно до п.3.2 договору продавець зобов'язується передати покупцю товар після проведення оплати згідно виставлених рахунків, однак позивач не надав суду рахунків на оплату.

Крім того, вважає, що порушені вимоги cт. 173 ГПК України щодо об'єднання вимог, оскільки вимоги позивача базуються на двох договорах купівлі-продажу: №2 від 29.10.2016 та № 01 від 10.10.2017.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 17.09.2018(колегія у складі: головуючого судді Данко Л.С., суддів Бойко С.М.,Малех І.Б.) відкрито апеляційне провадження у справі.

У зв'язку з ліквідацією Львівського апеляційного господарського суду та утворенням Західного апеляційного господарського суду, який розпочав свою роботу з 03.10.2018, справи, які перебували у провадженні Львівського апеляційного господарського суду, були передані до Західного апеляційного господарського суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2018, справу № 909/438/18 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Хабіб М.І., суддів Галушко Н.А., Плотніцького Б.Д.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17.10.2018 справу № 909/438/18 прийнято до провадження колегією суддів Західного апеляційного господарського суду, розгляд справи призначено на 13.11.2018.

Судове засідання 13.11.2018 не відбулося у зв'язку з перебуванням судді Галушко Н.А. у відрядженні. Ухвалою від 15.11.2018 судове засідання призначено на 11.12.2018.

В судове засідання 11.12.2018 сторони не забезпечили явки своїх представників, хоча належним чином були повідомлені про дату час та місце розгляду справи, що підтверджено повідомленнями про вручення їм ухвали суду від 15.11.2018.

Від представника скаржника Галайського О.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з його участю у розгляді іншої справи Залізничним районним судом м. Львова.

Апеляційний суд відхиляє клопотання представника скаржника про відкладення розгляду справи з огляду на те, що причини його неявки в судове засідання ( надання переваги розгляду однієї справи судом над розглядом іншої справи) не можна вважати поважними. Крім того, відкладення розгляду справи матиме наслідок порушення строків розгляду справи, встановлених процесуальним законом.

За приписами ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив наступне.

29.10.2016 ФОП Перегінець Л.С. (продавець) та ТОВ "БІО-ТЕК" (покупець) уклали договір купівлі - продажу №2, за умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти й оплатити дрова паливні( тверда та м'яка порода у співвідношенні не менше 60/40%). Сторони встановили вартість товару: 370 грн/м.куб. - дрова паливні хвойної та м'якої породи ; 440 грн/м.куб. - дрова паливні твердої породи.

30.01.2017 сторони уклали додаткову угоду №1 до вказаного договору №2, якою змінили вартість товару та встановили: 400 грн/м.куб. - дрова паливні хвойної та м'якої породи; 470 грн/м.куб. - дрова паливні твердої породи. Строк дії угоди визначено до 15 квітня 2017 (а.с. 12).

10.10.2017 сторони уклали договір купівлі - продажу №01, за умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти й оплатити дрова паливні (тверда та м'яка порода у співвідношенні не менше 60/40%). Вартість товару встановлена у розмірі: 480 грн/м.куб. - дрова паливні хвойної та м'якої породи; 570 грн/м.куб. - дрова паливні твердої породи (а.с. 13).

За умовами пунктів 3.2. договорів №2 та №01 продавець зобов'язується передати покупцю товар після проведення оплати згідно виставлених рахунків.

Право власності на товар, купівля - продаж якого здійснюється відповідно до даних договорів, переходить від продавця до покупця в момент отримання продавцем товару (пункти 4.1. договорів).

В матеріалах справи наявні накладні, згідно з якими позивач поставив відповідачу дрова на загальну суму 171 160,00 грн , а саме: № 04/10 від 07.10.2016 на суму 8052,00 грн.; № 15/10 від 24.10.2016 на суму 8052,00 грн.; № 19/10 від 27.10.2016 на суму 8052,00 грн.; № 11/12 від 26.12.2016 на суму 7912,00 грн.; № 05/12 від 06.12.2016 на суму 7961,00 грн.; № 01/01 від 02.01.2017 на суму 6771,00 грн.; № 02/01 від 05.01.2017 на суму 6771,00 грн.; № 03/01 від 05.01.2017 на суму 6771,00 грн.; № 04/01 від 11.01.2017 на суму 6771,00 грн.; № 03/02 від 10.02.2017 на суму 8041,00 грн.; № 04/02 від 16.02.2017 на суму 7320,00 грн.; № 05/02 від 22.02.2017 на суму 8510,00 грн.; № 08/02 від 28.02.2017 на суму 7670,00 грн.; № 07/02 від 28.02.2017 на суму 7460,00 грн.; № 02/10 від 31.10.2017 на суму 9684,00 грн.; № 03/10 від 31.10.2017 на суму 9324,00 грн.; № 01/11 від 13.11.2017 на суму 9144,00 грн.; № 02/11 від 13.11.2017 на суму 9054,00 грн.; № 04/11 від 14.11.2017 на суму 9684,00 грн.; № 05/11 від 15.11.2017 на суму 9324,00 грн.; № 07/01 від 25.01.2018 на суму 8832,00 грн (а.с. 22-42).

Накладні підписані двома сторонами.

Сторони проводили звірки взаєморозрахунків за договорами №2 від 29.10.2016 та № 01 від 10.10.2017, результати яких оформлені актами станом на 31.12.2016, 31.01.2017, 28.02.2017, 31.03.2017, 31.10.2017, 30.11.2017, 31.12.2017, 31.01.2018, які підписані двома сторонами та скріплені їх печатками. Згідно з актом звірки станом на 31.01.2018 заборгованість відповідача становить 203 639,00грн.

Позивач звернувся до відповідача з претензією № 5 від 23.04.2018 про сплату заборгованості в сумі 203 639,00грн, яка залишена відповідачем без відповіді та без задоволення.

Дослідивши обставини справи, доводи скаржника, Західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

З умов договорів № 2 та №01 ( пункти 3.2) вбачається, що відповідач повинен був здійснювати попередню оплату товару, однак свого обов'язку відповідач не виконав. Поряд з тим, судом першої інстанції встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними,підписаними двома сторонами, на підставі договорів №2 від 29.10.2016 та № 01 від 10.10.2017 позивач поставив відповідачу за період з жовтня 2016 року по січень 2018року дрова паливні на загальну суму 171 160,00 грн.

За приписами ч.1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1 та 4 ст. 538 ЦК України виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. Якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Отже, відповідач зобов'язаний оплатити поставлений позивачем товар.

В акті звірки станом на 31.01.2018 вказано, що заборгованість відповідача становить 203 639,00грн. З актів звірки станом на 31.12.2016, 31.01.2017, 28.02.2017, 31.03.2017, 31.10.2017, 30.11.2017, 31.12.2017, 31.01.2018 вбачається, що така сума заборгованості визначена за двома договорами №2 від 29.10.2016 та № 01 від 10.10.2017, оскільки заборгованість за договором №2 від 29.10.2016 в сумі 81 398,00грн станом на 31.03.2017, включена в акт звірки розрахунків за договором № 01 від 10.10.2017 станом на 31.10.2017.

Тобто вимоги позивача за двома договорами пов'язані поданими докази, відтак апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про порушення вимог ст.173 ГПК України щодо об'єднання вимог.

Акти звірки взаєморозрахунків підписані двома сторонами та скріплені печатками ФОП Перегінець Л.С. та ТОВ «Біо-Тек». При їх дослідженні судом встановлено, що в них відображена поставка товару на загальну суму 293 639,00грн та часткова оплата товару відповідачем, у тому числі відображена поставка товару по накладних, які надані суду та наявні в матеріалах справи на суму 171 160,00грн, а також відображена поставка товару у березні та у грудні 2017 року. Однак суду не надано накладних на поставку товару у березні та у грудні 2017року, які є первинними бухгалтерськими документами, що фіксують факт здійснення господарської операції.

Щодо посилань скаржника на те, що накладні не містять посилань на укладені сторонами договори, судова колегія вважає їх безпідставними, оскільки в договорах вказано який саме товар ( дрова паливні) має поставлятися за цими договорами, і саме цей товар згідно з накладними був поставлений відповідачу. В актах звірки розрахунків, в яких відображена поставка товару по накладних, які надані суду та наявні в матеріалах справи, є посилання на договори №2 від 29.10.2016 та № 01 від 10.10.2017.

З огляду на викладене, апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані доводи скаржника та вважає, що суд першої інстанції правомірно задоволив позов частково в сумі 171 160,00 грн та відмовив у стягненні решти боргу в сумі 32 479,00грн у зв'язку з недоведеністю поставки товару на цю суму.

За приписами п. 4 ч.1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Отже, суд правомірно закрив проваджену справі в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних у зв'язку з відмовою позивача від позову в цій частині.

Згідно з ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Скаржником не доведено, а апеляційним судом не встановлено наявності підстав, визначених ст..277 ГПК України, для скасування чи зміни рішення та для задоволення апеляційної скарги.

Отже, рішення суду першої інстанції належить залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір, сплачений скаржником при поданні апеляційної скарги, покладається на скаржника.

Датою ухвалення даної постанови, ухваленої за відсутності представників сторін, відповідно до ч.5 ст.240 ГПК України є дата складання повного тексту постанови.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 236, 240, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 26.07.2018 у справі № 909/438/18 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Судовий збір за перегляд рішення апеляційним судом покладається на скаржника.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку у строки та в порядку, визначені ст. 288-291 ГПК України.

4. Справу повернути до місцевого господарського суду.

Головуючий-суддя М.І. Хабіб

Судді Н.А. Галушко

Б.Д. Плотніцький