ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/1887/18

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання Г.С. Граматик

за участю представників:

від позивача - Бондар А.Г.,

від відповідача - Лобас К.І., Гречко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до фізичної особи-підприємця Лобас Каріни Ігорівни про розірвання договору оренди та виселення з нежитлового приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Лобас Каріни Ігорівни про:

- стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди № 15/51 від 16.01.2015 р. в сумі 20979,53 грн. та пені за несвоєчасну сплату орендної плати в сумі 3001,09 грн.;

- розірвання укладеного між сторонами договору оренди нежилого приміщення № 15/51 від 16.01.2015 р.;

- виселення відповідача з нежитлового приміщення підвалу загальною площею 49,5 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 30.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

16.01.2015 р. між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та фізичною особою-підприємцем Лобас Каріною Ігорівною був укладений договір оренди № 15/51, відповідно до якого орендарю надано у строкове платне користування об'єкт комунальної власності у вигляді нежитлового приміщення підвалу загальною площею 49,5 кв.м, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 30.

Додатковим договором № 1 від 20.03.2018 р. були внесені зміни до договору оренди № 15/51 від 16.01.2015 р., відповідно до яких строк дії договору продовжено до 20.02.2021 року.

Як вказує позивач, згідно п. 2.2, п. 2.4 договору, ст. 762 ЦК України, ч. 3 ст. 18 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" відповідач зобов'язаний сплачувати встановлену орендну плату своєчасно та у повному обсязі. Проте, за ствердженнями позивача, відповідач не виконує вказані вимоги та систематично не сплачує орендну плату протягом семи місяців поспіль, у зв'язку з чим станом на 30.08.2018 р. у нього існує заборгованість в розмірі 20979,53 грн.

Наразі позивач зазначає, що Департамент надсилав на адресу відповідача повідомлення про відмову від договору від 14.05.2018 року № 01-13/2081, в якому Департамент просив у 15-денний строк з моменту отримання повідомлення сплатити заборгованість з орендної плати та пені та здійснити фактичну передачу об'єкту орендованого майна. Проте повідомлення повернулось на адресу Департаменту з відміткою про „сплив терміну зберігання".

Відтак, оскільки відповідачем не було сплачено орендну плату, Департамент звернувся до суду із вимогою про стягнення заборгованості в судовому порядку, посилаючись на ст. 526 ЦК України, ст. 19 Закону України „Про оренду державного та комунального майна".

При цьому позивачем згідно п. 5.2. договору, ст. 193 Господарського кодексу України, Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", здійснено нарахування відповідачу пені за несвоєчасне внесення орендної плати, яка за період з 16.12.2017 р. по 28.08.2018 р. становить 3101,09 грн., яка заявлена до стягнення.

Поряд з цим позивач вважає, що договір оренди підлягає розірванню, оскільки відповідачем систематично істотно порушуються умови договору у зв'язку з невнесенням орендної плати понад 8 місяців. Так, за період з грудня 2017 р. по серпень 2018 р., тобто протягом 8 місяців, відповідач сплачував частково або взагалі не вносив орендну плату, тобто не виконував свої обов'язки по своєчасній і повній сплаті орендної плати, що призвело до утворення істотної заборгованості у розмірі 20979,53 грн.

За ствердженнями позивача, несплата та несвоєчасна оплата ФОП Лобас К.І. орендної плати призводить до того, що до місцевого бюджету не надходять належні кошти, чим порушуються права територіальної громади міста Одеси та значною мірою позбавляє департамент того, на що він розраховував при укладенні договору оренди.

Також позивач зазначає, що відповідно до ст. 785 ЦК України відповідач зобов'язаний повернути позивачу орендоване приміщення, а тому відповідача необхідно виселити з нежилих приміщень, що належать територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.09.2018 р. позовну заяву Департаменту комунальної власності Одеської міської ради прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1887/18, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, при цьому підготовче засідання призначено на 01 жовтня 2018 р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.10.2018 р. у справі № 916/1887/18 підготовче засідання відкладено на 19.10.2018 р.

У підготовчому засіданні 19.10.2018 р. представник відповідача просив суд надати додатковий час для врегулювання спору мирним шляхом.

Так, у підготовчому засіданні господарського суду 19 жовтня 2018 року по справі № 916/1887/18 було протокольно оголошено перерву до 06 листопада 2018 року, про що під розписку повідомлено представників сторін.

В ході підготовчого засідання 06.11.2018 р. відповідачем разом з клопотанням про залучення доказів надано квитанції про сплату боргу. В свою чергу у підготовчому засіданні 06.11.2018 р. представником позивача було заявлено клопотання про продовження строку підготовчого провадження у зв'язку з необхідністю перевірки інформації щодо надходження коштів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.11.2018 р. у справі № 916/1887/18 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, при цьому підготовче засідання відкладено на 29 листопада 2018 р.

В підготовчому засіданні 29.11.2018 р. позивач зазначив, що у зв'язку зі сплатою відповідачем суми боргу, відсутні істотні порушення умов спірного договору оренди № 15/51 від 16.01.2015 р.

Так, в ході підготовчого провадження судом було з'ясовано, що відповідачем сплачено в якості орендної плати суму в розмірі 31766,00 грн., що підтверджується квитанціями банку від 05.11.2018 р. на суму 10000,00 грн., платіжними дорученнями № 8 від 10.10.2018 р. на суму 6000,00 грн., № 11 від 05.11.2018 р. на суму 4471,00 грн. та № 10 від 05.11.2018 р. на суму 11925,00 грн., копії яких надано відповідачем до суду. При цьому судом з'ясовано, що сплачена відповідачем вищезазначена сума заборгованості фактично є частиною суми заявленого позову про стягнення заборгованості по орендній платі. Між тим, враховуючи те, що внаслідок сплати відповідачем спірної заборгованості, що підтверджується платіжними документами, вимоги позивача про стягнення заборгованості в сумі 24080,62 грн. фактично задоволені, суд дійшов до висновку про відсутність предмета спору в цій частині позову.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 29.11.2018 р. провадження у справі № 916/1887/18 в частині позовних вимог Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до фізичної особи-підприємця Лобас Каріни Ігорівни про стягнення заборгованості в загальній сумі 24080,62 грн. закрито у зв'язку з відсутністю предмета спору, а також закрито підготовче провадження у справі в частині позову Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до фізичної особи-підприємця Лобас Каріни Ігорівни про розірвання договору оренди та виселення з нежитлового приміщення; справу у вказаній частині призначено до судового розгляду по суті в засіданні суду на 17 грудня 2018 р.

Під час розгляду справи по суті позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі.

Відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не надав, однак представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог про розірвання укладеного між сторонами договору оренди нежилого приміщення № 15/51 від 16.01.2015 р. та виселення відповідача з нежитлового приміщення підвалу загальною площею 49,5 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 30, заперечував, посилаючись на те, що фізичною особою-підприємцем Лобас Каріною Ігорівною повністю сплачено заборгованість з орендної плати за спірним договором. Відтак, представник відповідача просив суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

16 січня 2015 р. між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Лобас Каріною Ігорівною (орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення № 15/51, відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення підвалу загальною площею 49,5 (сорок девять цілих та п'ять десятих) кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 30. Характеристика об'єкта оренди наводиться у технічному паспорті, який виданий КП „БТІ"ОМР 05 червня 2013 року. Експертна оцінка об'єкта оренди становить 187728 (сто вісімдесят сім тисяч сімсот двадцять вісім) гривень 00 копійок (без урахування податку на додану вартість). Звіт про незалежну оцінку вартості об'єкта оренди складений ТОВ „ЕОС" (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 16141/14, виданий 11 березня 2014 року Фондом державного майна України).

В п. 1.3 договору встановлено термін його дії, а саме: з 16 січня 2015 р. до 16 грудня 2017 року.

За умовами п. 2.1 договору орендна плата визначається на підставі ст. 19 Закону України „Про оренду державного та комунального майна", Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої Постановою Кабінету міністрів України 04.10.1995 року зі змінами та доповненнями; рішень Одеської міської ради та виконкому Одеської міської ради; протоколу засідання комісії з проведення конкурсів на право укладання договору оренди будівель (споруд, приміщень), які є комунальною власністю територіальної громади міста Одеси від 16.01.2015 р.

Пунктом 2.2 договору встановлено, що за орендоване приміщення орендар зобов'язується оплачувати орендну плату, що становить за перший після підписання договору оренди місяць 1510 (одна тисяча п'ятсот десять) гривень 00 копійок (без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції) та є базовою ставкою орендної плати за місяць. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції, що друкується Мінстатом України. Податок на додану вартість розраховується відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 2.3 договору до орендної плати не входить плата за комунальні послуги, вартість експлуатаційних витрат, плата за користування земельною ділянкою та інші послуги, які надаються спеціалізованими організаціями.

Згідно п. 2.4 договору орендар зобов'язаний вносити орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності.

В пункті 3.3 договору передбачено, що орендодавець має право виступати з ініціативою розірвання договору оренди у разі невиконання або неналежного виконання орендарем обов'язків, передбачених цим договором, у тому числі несплати орендної плати своєчасно та в повному обсязі.

За положеннями п. 3.4. договору сторони погодили, що орендодавець зобов'язується передати орендарю в оренду приміщення згідно п. 1.1 цього договору за актом приймання-передачі, який підписується обома сторонами.

За умовами п. 4.1 договору вказані у п. 1.1 приміщення орендодавцем передаються орендарю виключно для використання під розміщення ремонту інших побутових виробів.

Пунктом 4.7 договору встановлено, що після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання, орендар зобов'язаний у 15-денний термін передати орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі їх в оренду та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об'єкта оренди.

Згідно п. 7.11 договору дія договору оренди припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; продажу об'єкта оренди за участю орендаря; загибелі об'єкта оренди; достроково за згодою сторін або за рішенням господарського суду; банкрутства або ліквідації орендаря; в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

В пункті 7.13 договору передбачено, що вступ орендаря у користування приміщеннями настає одночасно з підписанням акту приймання-передачі вказаних приміщень.

За умовами п. 7.14 договору передача приміщення в оренду не спричиняє передачу орендарю права власності на це приміщення. Власником об'єкта залишається територіальна громада міста Одеси.

16.01.2015 р. Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Лобас Каріною Ігорівною підписано акт прийому-передачі нежитлового приміщення, відповідно до якого відповідачу було фактично передано в оренду нежитлове приміщення загальною площею 49,5 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 30.

Сторонами 20.03.2018 р. підписано додатковий договір № 1 про внесення змін до договору оренди нежитлового приміщення № 15/51 від 16.01.2015 р., за яким сторони за взаємною згодою домовилися внести наступні зміни: 1.1. - пункт 1.3. розділу 1 „Предмет договору" доповнити наступним: „1.3. Продовжити термін дії цього договору на 2 роки 11 місяців, а саме з 20 березня 2018 року до 20 лютого 2021 року (до двадцятого лютого дві тисячі двадцять першого року)"; 1.2. Перший абзац пункту 2.2. розділу 2 „Порядок розрахунків" договору оренди викласти в новій редакції: „2.2. За орендоване приміщення орендар зобов'язується оплачувати орендну плату з 20 березня 2018 року, що становить 2832,76 (дві тисячі вісімсот тридцять дві гривні) 76 копійок (без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції) та є базовою ставкою орендної плати за місяць". Інші умови договору залишаються незмінними.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ст. 759 ЦК України).

Ст. 2 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" визначає, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

В силу п. 1 ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно п. 6 названої статті до відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно приписів п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Ч. 3 ст. 285 ГК України визначено, що орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Так, за ствердженнями позивача, відповідач не виконував вказані вимоги з грудня 2017 року по серпень 2018 року, у зв'язку з чим станом на 30.08.2018 р. у відповідача існувала заборгованість в розмірі 20979,53 грн.

При цьому Департаментом комунальної власності Одеської міської ради здійснено нарахування пені за період з 16.11.2017 р. по 28.08.2018 р. в розмірі 3101,09 грн. з огляду на наявність у відповідача заборгованості з орендної плати. Як передбачено п. 5.2 вказаного договору оренди, за несвоєчасне внесення орендної плати орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочки.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складала 24080,62 грн.

Як встановлено судом, відповідачем під час підготовчого провадження було сплачено в якості орендної плати суму в розмірі 31766,00 грн., що підтверджується квитанціями банку від 05.11.2018 р. на суму 10000,00 грн., платіжними дорученнями № 8 від 10.10.2018 р. на суму 6000,00 грн., № 11 від 05.11.2018 р. на суму 4471,00 грн. та № 10 від 05.11.2018 р. на суму 11925,00 грн., копії яких надано відповідачем до суду. Враховуючи те, що внаслідок сплати відповідачем спірної заборгованості, що підтверджується платіжними документами, вимоги позивача про стягнення заборгованості в сумі 24080,62 грн. фактично задоволені, провадження у справі в частині позовних вимог Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до фізичної особи-підприємця Лобас Каріни Ігорівни про стягнення заборгованості в загальній сумі 24080,62 грн. було закрито у зв'язку з відсутністю предмета спору згідно ухвали суду від 29.11.2018 р.

Відтак, предметом розгляду є вимоги позивача про розірвання спірного договору оренди та виселення з орендованого нежитлового приміщення.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно ч. 1, 3 ст. 291 Господарського кодексу України одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 188 Господарського кодексу України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлене договором або законом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Частинами 1, 3 ст. 18 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Згідно п. 7.11 спірного договору дія договору оренди припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; продажу об'єкта оренди за участю орендаря; загибелі об'єкта оренди; достроково за згодою сторін або за рішенням господарського суду; банкрутства або ліквідації орендаря; в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

В п. 3.3 договору передбачено, що орендодавець має право виступати з ініціативою розірвання договору оренди у разі невиконання або неналежного виконання орендарем обов'язків, передбачених цим договором, у тому числі несплати орендної плати своєчасно та в повному обсязі.

Виходячи за наведеного, умовами спірного договору та чинним законодавством передбачена можливість розірвання договору саме у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань, у тому числі несплати орендної плати своєчасно та в повному обсязі.

Так, підставою для розірвання спірного договору оренди нежилого приміщення від 16.01.2015 р. позивачем визначено невиконання відповідачем зобов'язання щодо внесення орендної плати.

Між тим, як зазначалось вище, відповідачем сплачена сума спірної заборгованості, в тому числі й пеня, що підтверджується платіжними документами. Також матеріали справи свідчать саме про несвоєчасну сплату відповідачем орендної плати, внаслідок чого відповідач може нести відповідальність у вигляді сплати пені, яка вже сплачена відповідачем (п. 5.2 договору). Тим самим з боку відповідача усунені порушення, внаслідок яких повивачем ініційовано розірвання спірного договору. Наразі, на думку суду, такі обставини не є підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди.

Як вбачається зі змісту ч. 2 ст. 651 ЦК України, чинним законодавством України під істотним розуміється таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Проте, несвоєчасна сплата орендної плати не є таким істотним порушенням, внаслідок якого позивач був позбавлений того, на що розраховував при укладенні договору оренди, зокрема отримання орендної плати. Адже, орендна плата була отримана позивачем з нарахованою пенею, що у даному випадку є способом компенсації затримання платежів. Несвоєчасність сплати орендної плати тягне в більшій мірі негативні наслідки для відповідача у вигляді сплати пені, а не для позивача.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для розірвання договору оренди нежилого приміщення від 16.01.2015 р., укладеного між позивачем та відповідачем.

Враховуючи те, що вимоги позивача про виселення відповідача з нежитлового приміщення підвалу загальною площею 49,5 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 30, є похідними від вимог про розірвання договору, відповідно відсутні підстави для їх задоволення.

Так, в ч. 1 ст. 27 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" визначено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини.

Згідно п. 4.7 договору оренди після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання, орендар зобов'язаний у 15-денний термін передати орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі їх в оренду та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об'єкта оренди.

В свою чергу оскільки спірний договір оренди земельної ділянки не розірвано судом, відповідно відсутні правові підстави для покладення на відповідача обов'язку повернення вказаного нежитлового приміщення у стані не гіршому порівняно з тим, у якому було його одержано в оренду.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про розірвання укладеного між сторонами договору оренди нежилого приміщення № 15/51 від 16.01.2015 р. та виселення відповідача з нежитлового приміщення підвалу загальною площею 49,5 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 30, не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У зв'язку з тим, що рішення відбулось не на користь позивача, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, відносяться за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 238-240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до фізичної особи-підприємця Лобас Каріни Ігорівни про розірвання договору оренди та виселення з нежитлового приміщення відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26 грудня 2018 р.

Суддя В.С. Петров