ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року

м. Київ

Справа № 910/8682/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Львова Б.Ю. (головуючий), Булгакової І.В. і Селіваненка В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Укрфармгруп" (далі - ТОВ "Укрфармгруп")

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2018 (колегія суддів: Сотніков С.В. (головуючий), судді Зубець Л.П., Остапенко О.М.)

зі справи № 910/8682/18

за заявою ТОВ "Укрфармгруп"

про вжиття заходів забезпечення позову до його пред'явлення

до акціонерного товариства "Калцекс" (далі - АТ "Калцекс"),

товариства з обмеженою відповідальністю "Діатом" (далі - ТОВ "Діатом")

про визнання недійсним контракту,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Укрфармгруп" звернулося до господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову до його пред'явлення, у якій просило суд до пред'явлення позову до АТ "Калцекс" і ТОВ "Діатом" про визнання недійсним контракту від 01.02.2018 № 01 забезпечити позов шляхом:

- заборони ТОВ "Діатом" здійснювати ввезення та реалізацію на території України лікарських препаратів виробництва АТ "Калцекс" на підставі контракту від 01.02.2018 № 01, ексклюзивні права на ввезення та продаж яких має ТОВ "Укрфармгруп", а саме: "Морфін Калцекс", розчин для ін'єкцій, 10 мг/мл, по 1 мл в ампулах № 5; "Фентаніл Калцекс", розчин для ін'єкцій, по 0,05 мг/мл , по 2 мл в ампулах № 5; "Промедол Калцекс", розчин для ін'єкцій, по 20 мг/мл, по 1 мл в ампулах № 5; "Диазепекс", розчин для ін'єкцій, по 5 мг/мл, по 2 мл в ампулах № 10; "Диазепекс", таблетки по 5 мг № 20;

- зупинення митного оформлення ТОВ "Діатом" зазначених лікарських препаратів.

Заяву обґрунтовано тим, що здійснення імпорту зазначеного товару в Україну ТОВ "Діатом" призводить до порушення ексклюзивних прав ТОВ "Укрфармгруп" на ввезення та реалізацію на території України до 31.12.2020 цього самого товару, наданих йому за контрактом від 21.12.2015 № 1, укладеним з АТ "Калцекс". Заявник вважає, що у випадку, якщо позов не буде забезпечено, то існує реальна загроза постачання та продажу на території України ТОВ "Діатом" (на виконання оспорюваного правочину) товару, ексклюзивним постачальником якого на території України є заявник. За твердженнями ТОВ "Укрфармгруп", невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити ефективний захист його прав судом у межах даної справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.07.2018 заяву ТОВ "Укрфармгруп" про забезпечення позову до його пред'явлення задоволено; вжито заявлені заходи забезпечення позову до його пред'явлення з підстав правомірності та обґрунтованості мотивів їх заявлення.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2018 зазначену ухвалу місцевого господарського суду зі справи скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволенні названої заяви ТОВ "Укрфармгруп".

Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що вимоги, викладені в заяві про вжиття заходів забезпечення позову, про заборону ТОВ "Діатом" (покупцю за оспорюваним контрактом) здійснювати ввезення та реалізацію на території України лікарських препаратів фактично вирішують спір по суті в частині наслідків визнання правочину недійсним, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову та прямо заборонено приписами частини одинадцятої статті 137 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). За висновками суду апеляційної інстанції, заявлені ТОВ "Укрфармгруп" заходи забезпечення позову підлягають застосуванню виключно щодо товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності, тобто за заявою відповідного правовласника, тоді як заявником не надано доказів на підтвердження належності йому прав інтелектуальної власності на лікарські препарати виробництва АТ "Калцекс".

ТОВ "Укрфармгруп" у касаційній скарзі просить скасувати зазначену постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції від 05.07.2018 зі справи. Касаційну скаргу обґрунтовано посиланнями на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи. За твердженнями скаржника, суд апеляційної інстанцій, приймаючи оскаржуване судове рішення, дійшов помилкових висновків щодо тотожності заявлених заходів забезпечення позову з вирішенням спору по суті.

АТ "Калцекс" подало відзив на касаційну скаргу, в якому зазначило про безпідставність її доводів та просило постанову апеляційного господарського суду зі справи залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

Від ТОВ "Діатом" відзив на касаційну скаргу не надходив.

Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі встановлено, що:

- 21.12.2015 АТ "Калцекс" (продавець) і ТОВ "Укрфармгруп" (покупець) укладено контракт № 1 (далі - Контракт), відповідно до якого покупець отримав ексклюзивні права придбання, ввезення та продажу на території України продукції будь-якого виду, яка вироблена АТ "Калцекс" до 31.12.2020;

- листом від 25.01.2018 № 48 АТ "Калцекс" повідомило ТОВ "Укрфармгруп" про те, що згідно з пунктом 5.3.2 Контракту з 2018 року покупець не буде єдиним дистриб'ютором на території України, який має право на поширення продукції АТ "Калцекс";

- 01.02.2018 АТ "Калцекс" (продавець) і ТОВ "Діатом" (покупець) укладено контракт № 1 (далі - Контракт від 01.02.2018) на поставку лікарських препаратів виробництва АТ "Калцекс": "Морфін Калцекс", розчин для ін'єкцій, 10 мг/мл, по 1 мл в ампулах № 5 - 31 190 уп., "Фентаніл Калцекс", розчин для ін'єкцій, по 0,05 мг/мл, по 2 мл в ампулах № 5 - 30 628 уп., "Промедол Калцекс", розчин для ін'єкцій, по 20 мг/мл, по 1 мл в ампулах № 5 - 29 800 уп., "Диазепекс", розчин для ін'єкцій, по 5 мг/мл, по 2 мл в ампулах № 10 - 23 406 уп., "Диазепекс", таблетки по 5 мг № 20 - 5000 уп.;

- ТОВ "Діатом" отримало від Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками дозвіл на ввезення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів на територію України - лікарських засобів, отриманих за Контрактом від 01.02.2018.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За приписами статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших учасників (акціонерів) юридичної особи. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов'язані з предметом спору.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

При цьому обґрунтування необхідності забезпечення позову покладається саме на позивача та полягає у доказуванні обставин, з якими пов'язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення його законних вимог.

Із поданої заяви про забезпечення позову вбачається, що ТОВ "Укрфармгруп" вважає за необхідне забезпечити визнання недійсним Контракту від 01.02.2018, укладеного відповідачами. ТОВ "Укрфармгруп" не є стороною цього контракту, однак вважає, що спірний правочин порушує його ексклюзивні права на ввезення і реалізацію на території України до 31.12.2020 тотожних лікарських засобів за Контрактом.

Однак, як було з'ясовано судом апеляційної інстанції, ТОВ "Укрфармгруп" не навело будь-яких обставин, які свідчили б про ймовірність ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту порушених прав позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду в разі задоволення такого позову та обставин, які б підтверджували, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду по суті спору.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд апеляційної інстанції також дійшов висновку про те, що таким чином ТОВ "Укрфармгруп" фактично прагне застосувати наслідки недійсності оспорюваного правочину.

Водночас статтею 204 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що правомірність правочину презюмується.

Закріплена зазначеною статтею ЦК України презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили; у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

Згідно з частинами першою і третьою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Оскільки позов зі справи, до подання якого ТОВ "Укрфармгруп" просить застосувати заходи забезпечення, подаватиметься особою, яка не є стороною оспорюваного правочину, то з'ясування обставин наявності порушеного права позивача у зв'язку з його укладенням (у тому числі й обсягу та змісту ексклюзивних прав ТОВ "Укрфармгруп" за Контрактом) входитиме до предмета доказування у справі під час її розгляду судом по суті спору.

Натомість застосування такого заходу забезпечення позову, як заборона відповідачу здійснювати ввезення та реалізацію на території України лікарських препаратів, фактично призводить до блокування господарської діяльності відповідачів і за умови недоведеності наявності порушення прав заявника у зв'язку з укладенням спірного правочину свідчить про його неспіврозмірність та порушуватиме збалансованість інтересів сторін справи.

Статтею 13 Цивільного кодексу України встановлені межі здійснення цивільних прав. У відповідності із зазначеною статтею Кодексу цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція.

Крім того, як вірно наголошено судом апеляційної інстанції, такий захід забезпечення позову, як зупинення митного оформлення товару, підлягає застосуванню виключно щодо товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності, тобто за заявою відповідного правовласника. Однак ТОВ "Укрфармгруп" не надало доказів на підтвердження належності йому прав інтелектуальної власності на лікарські препарати виробництва АТ "Калцекс".

Таким чином, апеляційний господарський суд, надавши повну та всебічну оцінку обґрунтованості доводів ТОВ "Укрфармгруп" щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову до його пред'явлення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, навівши в судовому рішенні зі справи необхідне мотивування, встановивши факт того, що ТОВ "Укрфармгруп" не доведено дійсної необхідності вжиття заявлених заходів забезпечення позову, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для їх застосування, у зв'язку з чим правомірно відмовив у задоволенні згаданої заяви ТОВ "Укрфармгруп".

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не впливають на них. Твердження скаржника про те, що ГПК України не містить виключного переліку заходів забезпечення, які можуть бути застосовані судом для ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, не спростовують того, що зупинення митного оформлення товарів чи предметів на підставі пункту 8 частини першої статті 137 ГПК України підлягає застосуванню саме щодо об'єктів інтелектуальної власності за заявою відповідного правовласника.

Відповідно до частин першої та другої статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З огляду на наведене Касаційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення касаційної скарги ТОВ "Укрфармгруп" без задоволення, а оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанцій без змін як такої, що ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У зв'язку з тим, що суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалене судове рішення, а також враховуючи те, що учасники справи не подавали заяв про розподіл судових витрат, пов'язаних з переглядом справи в суді касаційної інстанції, суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 300, 308, 309, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2018 зі справи № 910/8682/18 залишити без змін, а касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Укрфармгруп" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Б. Львов

Суддя І. Булгакова

Суддя В. Селіваненко