ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"17" грудня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/1944/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.

секретар судового засідання Шейнцис О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1);

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОБСОН ФЛІТ МЕНЕДЖМЕНТ УКРАЇНА" (65101, м. Одеса, вул. Інглезі (25-ї Чапаєвської дивізії), буд. 6-в);

про зобов'язання вчинити певні дії

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - без належних повноважень;

від відповідача: Грицюк О.О. - ордер ОД №399534 від 28.11.2018р.

ВСТАНОВИВ:

11.09.2018р. ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОБСОН ФЛІТ МЕНЕДЖМЕНТ УКРАЇНА", в якій просить суд зобов'язати відповідача надати йому, як учаснику ТОВ "ДОБСОН ФЛІТ МЕНЕДЖМЕНТ УКРАЇНА", річні баланси та звіти про фінансово-господарську діяльність товариства, за період з 05 липня 2016 року по день ухвалення рішення по справі, а також зобов'язати відповідача виплатити позивачу дивіденди у розмірі його частки (50% статутного капіталу), за період з 05 липня 2016 року по день ухвалення рішення.

Так позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОБСОН ФЛІТ МЕНЕДЖМЕНТ УКРАЇНА" та володіє часткою, яка становить 50% статутного капіталу.

Як зазначає позивач, іншим учасником зазначеного товариства є ОСОБА_4, який володіє часткою у розмірі 50% статутного капіталу та виконує обов'язки директора товариства. Позивач зазначає, що на його вимогу директор ухиляється від надання та забороняє бухгалтеру надати йому звіт про фінансову діяльність та баланс щодо діяльності товариства за період з липня 2016 по січень 2018 року.

Також позивач наводить, що йому не виплачуються дивіденди пропорційно його частці у статутному капіталі, оскільки для такої виплати необхідно прийняття відповідного рішення загальних зборів учасників товариства. Проте відповідне рішення не приймалось жодного разу з моменту купівлі ним частки у статутному капіталі товариства. Вважаючи, що відповідачем порушені його права, передбачені статутом, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.09.2018р. позовну заяву ОСОБА_1 на підставі ч.1 ст.174 ГПК України залишено без руху.

Вказаною ухвалою позивачу встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 1762 грн. за другу вимогу немайнового характеру, доказів направлення відповідачу копії позовної заяви від 11.09.2018р. з додатками до 03.10.2018р.

01.10.2018р. до канцелярії суду від представника ОСОБА_1 надійшла заява з додатками, згідно якої позивач на виконання вимог вищевказаної ухвали суду такі недоліки усунув та просив суд відкрити провадження у справі, надавши при цьому квитанцію №69-14411/1 від 01.10.2018р., що підтверджує сплату судового збору у сумі 1762 грн.

Ухвалою суду від 08.10.2018р. відкрито провадження у справі № 916/1944/18, справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на "07" листопада 2018 р. о 10:30.

Ухвалою суду від 07.11.2018р. підготовче засідання у справі №916/1944/18 за клопотанням відповідача відкладено на "28" листопада 2018 р. о 12:45.

12.11.2018р. від відповідача до канцелярії Господарського суду Одеської області за вх.№ 23116/18 надійшов відзив на позов з додатковими доказами (а.с.64-78), в якому він просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.

З вищевказаного відзиву вбачається, що відповідач свої заперечення обґрунтовує тим, що позивач не звертався до товариства за отриманням інформації про фінансово-господарську діяльність товариства, не повідомляв про своє місцезнаходження, відбув з території України, засоби зв'язку з ним були втрачені.

Крім того, як зазначає відповідач, розподілити прибуток та визначити розміри дивідендів можливо лише на загальних зборах учасників товариства, що не були проведені у зв'язку з відсутністю відомостей про місцезнаходження позивача.

При цьому, до відзиву на позов відповідачем було долучено спрощені фінансові звіти суб'єкта малого підприємництва - ТОВ "ДОБСОН ФЛІТ МЕНЕДЖМЕНТ УКРАЇНА" за 2016, 2017 роки та 6 місяців 2018р.

Також, у судовому засіданні 28.11.2018р. представником відповідача було надано клопотання про долучення до матеріалів справи бухгалтерської довідки Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОБСОН ФЛІТ МЕНЕДЖМЕНТ УКРАЇНА" від 25.10.2018р. (а.с.82).

Ухвалою суду від 28.11.2018р. строк підготовчого провадження у справі №916/1944/18 продовжено на 30 днів, підготовче засідання у справі №916/1944/18 відкладено на "10" грудня 2018 р. о 17:00.

Ухвалою суду від 10.12.2018р. закрито підготовче провадження у справі №916/1944/18, справу призначено до розгляду по суті в засіданні суду на "17" грудня 2018 р. о 14:45.

17.12.2018р. у судове засідання з'явився представник позивача, який, станом на вказану дату, не мав належних повноважень для представництва ОСОБА_1, з огляду на закінчення терміну довіреності, що міститься в матеріалах справи. Разом з тим, представник позивача пояснив суду, що у нього наявна додаткова угода до договору з позивачем про надання правової допомоги, проте у судове засідання він її надати не може.

Крім того, представник позивача зазначив, що наразі заявлені позивачем вимоги не є актуальними, з огляду на долучення відповідачем до матеріалів справи фінансових звітів підприємства, при цьому, питання щодо виплати дивідендів ОСОБА_1 вважає за необхідне вирішити в позасудовому порядку.

Водночас, представник позивача виявив намір подати до суду заяву про відмову від позову, однак суд зазначив про відсутність у нього такої можливості, у зв'язку із відсутністю станом на 17.12.2018р. належних повноважень.

Представник відповідача, в свою чергу, під час розгляду справи по суті проти позову заперечував в повному обсязі, зазначаючи, зокрема, про відсутність порушеного права позивача станом на день подання позову до суду.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення сторін, надані в процесі розгляду справи, та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, відповідно до договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 05.07.2016р. позивач прийняв у власність частку у розмірі 50% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОБСОН ФЛІТ МЕНЕДЖМЕНТ Україна» (а.с. 20).

Рішенням загальних зборів товариства, оформленим протоколом №01/16 від 05.07.2016р., позивача включено до складу учасників ТОВ «ДОБСОН ФЛІТ МЕНЕДЖМЕНТ Україна», розподілені частки в статутному капіталі та затверджено нову редакцію статуту товариства (а.с.21).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань № станом на 11.09.2018р. (а.с.46-51) відповідач за своєю організаційно-правовою формою є товариством з обмеженою відповідальністю. Учасниками товариства є ОСОБА_4 та ОСОБА_1. Орган управління відповідача - загальні збори.

Відповідно до ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Таким чином, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають з корпоративних прав позивача.

Встановивши фактичні обставини, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини регулюються наступними нормами права.

Відповідно до ч.2 ст.3 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 1 Закону України «Про господарські товариства» (чинного на момент виникнення правовідносин між сторонами) визначено, що до господарських товариств окрім інших належать товариства з обмеженою відповідальністю.

Згідно з ст. 10 наведеного Закону учасники товариства мають право: брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів; одержувати інформацію про діяльність товариства. На вимогу учасника товариство зобов'язане надавати йому для ознайомлення річні баланси, звіти товариства про його діяльність, протоколи зборів.

Відповідно до пункту "д" частини п'ятої та частини шостої статті 41, статті 59 Закону України "Про господарські товариства" затвердження річних результатів діяльності юридичної особи, порядку розподілу прибутку, строку та порядку виплати частки прибутку (дивідендів) належить до виключної компетенції загальних зборів.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у позивача наявне суб'єктивне право в корпоративних правовідносинах з відповідачем на отримання інформації про діяльність товариства (річних балансів та звітів про фінансову діяльність товариства), на захист якого подано позов.

Відповідно до ч.3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Проте, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази позивача, якими він обґрунтовує заявлені вимоги, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо його звернення до ТОВ "ДОБСОН ФЛІТ МЕНЕДЖМЕНТ УКРАЇНА" про отримання відповідної інформації, а також не надано належних доказів, що відповідач не виконав таку вимогу та ухиляється від відповіді на звернення позивача. Наявна в матеріалах справи роздруківка електронних листів (а.с.27) не береться судом до уваги, оскільки відповідно до ст.78, 96 ГПК України суд на підставі наведеного доказу не може встановити дійсні обставини справи щодо звернення позивача до відповідача з вимогою про надання інформації про діяльність товариства.

Отже, позивач не довів наявність факту порушення, невизнання чи оспорення відповідачем прав позивача на отримання інформації про діяльність товариства.

За таких обставин, суд дійшов висновку про передчасність та відсутність підстав для задоволення позову в частині зобов'язання відповідача надати річні баланси, звіти про фінансово-господарську діяльність відповідача за період з 5 липня 2016 року по день ухвалення рішення по справі.

Враховуючи наведені норми права суд також не може ухвалити рішення з питань, віднесених до виключної компетенції загальних зборів товариства, у тому числі про зобов'язання відповідача виплатити дивіденди позивачу.

Так, суд має право прийняти рішення про стягнення дивідендів лише за наявності рішення загальних зборів юридичної особи про спрямування прибутку на виплату дивідендів, на підставі якого визначаються розмір належних позивачу - учаснику дивідендів, строки та порядок їх виплати.

Аналогічна правова позиція суду наведена в Постанові Пленуму Вищого господарського суду України №4 від 25.02.2016р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» (п. 3.1).

При цьому, з урахуванням положення ст. 58 Конституції України, судом не було застосовано норми права, викладені в Законі України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», на які посилались сторони у своїх заявах по суті справи, оскільки наведений закон набрав чинності 17.06.2018р., а отже він не може бути застосований до спірних правовідносин між сторонами, оскільки такі правовідносини виникли до набрання чинності зазначеним законом.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Приймаючи до уваги відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, судові витрати покладаються на позивача та відшкодуванню, згідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, не підлягають.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Повне рішення складено 27 грудня 2018 р.

Суддя Ю.М. Щавинська