ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2018 р. Справа №909/675/18

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Матущака О.І.,

суддів: Мирутенка О.Л.

Якімець Г.Г.

без виклику сторін.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокомерц-Україна», м. Київ

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 18.09.2018 (суддя Шіляк М.А.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокомерц-Україна», м. Київ

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Капітал», м. Київ

до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Серком Лімітед», м. Київ

про визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 18.09.2018 в задоволенні заяви ПАТ «Банк Петрокомерц-Україна» про зменшення розміру сплати судового збору відмовлено та повернуто позовну заяву разом з доданими до неї документами.

Ухвала суду мотивована тим, що позивачем не усунуто недоліки в повному обсязі, зазначені в ухвалі Господарського суду Івано-Франківської області від 16.08.2018 про залишення позовної заяви без руху, а саме: не сплачено судовий збір у повному розмірі в сумі 56 962,80 грн та не подано доказів про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

В частині відмови у зменшенні судового збору за подання позовної заяви ухвала суду мотивована тим, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України «Про судовий збір» є врахування ним майнового стану сторін, а враховуючи даний принцип, господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні в тому числі й у питанні зменшенні розміру сплати судового збору. Окрім цього, позивачем до заяви про зменшення розміру сплати судового збору не додано жодних належних та допустимих доказів, окрім виписки з кореспондентського рахунку НБУ від 23.08.2018, якими підтверджуються обставини, викладенні у заяві, зокрема, кошторису витрат банку на здійснення ліквідації, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду, в межах якого Уповноважена особа Фонду здійснює заходи з забезпечення процедури ліквідації.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, прийняти нове рішення та справу направити для розгляду по суті. У своїй апеляційній скарзі скаржник зазначає, що місцевий господарський суд не врахував, що банк був змушений сформулювати позовні вимоги шляхом визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння, оскільки згідно ч.9 ст.27 Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили. Водночас органи державної реєстраційної служби відмовляються реєструвати право власності на підставі рішення суду про витребування майна із чужого незаконного володіння, а тільки на підставі рішення, в якому прописано визнання права власності на майна. Окрім цього апелянт стверджує, що сама по собі процедура ліквідації банку, яка здійснюється щодо позивача, вже є достатнім доказом скрутного фінансового становища суб'єкта господарювання.

Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Інших клопотань, заяв в порядку ст.207 ГПК України сторонами заявлено не було.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 11.12.2018 ухвалено призначити справу до розгляду на 22.12.2018 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

На адресу Західного апеляційного господарського суду надійшло повторне клопотання позивача (вх.№ЗАГС 01-04/1625/18 від 20.12.2018) про призначення засідання в режимі відеоконференції.

Розглянувши вказане клопотання, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст. 197 ГПК України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов'язковою.

Згідно ч.2 ст. 197 ГПК України учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.

Статтею 170 Господарського процесуального кодексу України встановлено загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення.

Частиною ч.4 ст. 170 ГПК України, передбачено, що суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Враховуючи те, що згідно ч.1 ст. 197 ГПК України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов'язковою, а також те, що відповідно до ст. 270 ГПК України судове засідання призначене в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, подане клопотання не відповідає вимогам ч.1 ст. 197 ГПК України.

З огляду на вищевикладене та на відсутність доказів надсилання копії клопотання ПАТ «Банк Петрокомерц-Україна», м. Київ б/н від 12.12.2018 про розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні в режимі відеоконференції іншим учасникам справи, колегія суддів вважає, що вказане клопотання підлягає поверненню заявнику без розгляду на підставі ч.4 ст.170 ГПК України.

Фактичні обставини справи.

Як підтверджується матеріалами справи, ПАТ «Банк Петрокомерц-Україна» звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» та ТОВ «Серком Лімітед» про визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 16.08.2018 позовну заяву ПАТ «Банк Петрокомерц-Україна» залишено без руху та встановлено строк на усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення даної ухвали та спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом: подання документу в підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, а також докази сплати судового збору в розмірі 56 962,80 грн.

03.09.2018 ПАТ «Банк Петрокомерц-Україна» подано до Господарського суду Івано-Франківської області заяву про усунення недоліків (вих. № б/н від 29.08.2018; вх. № 13288/18 від 03.09.2018) з доданою до неї заявою про зменшення розміру сплати судового збору (вих. № б/н від 29.08.2018; вх. № 13308/18 від 03.09.2018).

В обґрунтування заяви про зменшення розміру сплати судового збору зазначено, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 21.04.2016 № 280 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Петрокомерц-Україна» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 22.04.2016 № 561 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокомерц-Україна» та делегування повноважень ліквідатора банку». Станом на 29.08.2018 ПАТ «Банк Петрокомерц-Україна» не отримує прибутки та не має грошові кошти у розмірі 56 962,80 грн для сплати судового збору, що підтверджується випискою з кореспондентського рахунку НБУ. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 28 481,40 грн, що підтверджується платіжним дорученням № від 20.08.2018. Враховуючи вищевикладене, просив зменшити розмір судового збору за подання позовної заяви з 56 962,80 грн до 28 481,40 грн.

Як зазначено вище, ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 18.09.2018 в задоволенні заяви ПАТ «Банк Петрокомерц-Україна» про зменшення розміру сплати судового збору відмовлено та повернуто позовну заяву ПАТ «Банк Петрокомерц-Україна» разом з доданими до неї документами.

Оцінка суду.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що статтею 8 вищезазначеного Закону передбачено можливість відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, однак лише за вичерпних умов. Водночас приписами цієї статті визначено суб'єктів оскарження щодо яких можна здійснити, зокрема, зменшення сплати судового збору.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що здійснюючи свої конституційні обов'язки, господарські суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи згаданий принцип, господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні в тому числі й у питанні зменшення сплати судового збору. Таким чином, як органи державної влади, що утримуються за рахунок держбюджету, так і суб'єктів господарювання та громадян, законодавець поставив у рівні умови в частині обов'язку сплачувати судовий збір.

За таких обставин, вибіркове надання господарським судом суб'єктивних переваг одним учасникам процесу перед іншими учасниками судового процесу шляхом, зокрема, зменшення сплати судового збору, окрім випадків, встановлених ст. 8 Закону України «Про судовий збір», призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що на апелянта не поширюються приписи статті 8 Закону України «Про судовий збір», а тому місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про те, що клопотання про зменшення сплати судового збору не підлягає задоволенню.

Апеляційний господарський суд також зазначає, що відмова у клопотанні про зменшення сплати судового збору у цій справі не може вважатися обмеженням доступу до суду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Щодо покликань скаржника про те, що банк був змушений сформулювати позовні вимоги таким чином, оскільки органи державної реєстраційної служби відмовляються реєструвати право власності на підставі рішення суду про витребування майна із чужого незаконного володіння, а лише на підставі рішення, в якому прописано визнання права власності на майна, то такі є безпідставними та не спростовують імперативної норми законодавства щодо сплати судового збору за кожну позовну вимогу.

Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, ухвала місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч.14 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням вище, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про необхідність залишення судового збору за подання апеляційної скарги за апелянтом (позивачем).

Керуючись ст. ст. 11, 13, 74, 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281- 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 18.09.2018 у справі № 909/675/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу ПАТ «Банк Петрокомерц-Україна» - без задоволення.

2. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на позивача.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо або через Західний апеляційний господарський суд до Верховного Суду (п.17.5 Перехідних положень ГПК України).

Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 28.12.2018

Головуючий суддя О.І. Матущак

Судді О.Л. Мирутенко

Г.Г. Якімець