ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.12.2018 Справа № 905/2224/18

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Чернової О.В.

при секретарі судового засідання Шакуровій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ

до відповідача Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська», м. Покровськ Донецької області

про стягнення штрафу у розмірі 31630,00 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився ;

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", м. Київ звернулось із позовом до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська»,м. Покровськ Донецької області про стягнення штрафу у розмірі 31630,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у травні 2018 року зі станції Родинська Донецької залізниці відповідач згідно залізничної накладної №49955396 у вагоні №68716638 відправив вантаж на станцію Світлодарське Донецької залізниці. На попутній станції Синельникове-1 Придніпровської залізниці проведено перевірку маси вантажу, під час якої залізницею виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, у зв'язку з чим позивачем нарахований штраф у розмірі 31630,00 грн., який він просить стягнути з відповідача.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст. 3, 10 Закону України Про залізничний транспорт, ст.ст. 2, 5, 6, 23, 24, 37, 52, 118, 122, 129 Статуту залізниць України, ст. ст. 4, 162-164 Господарського процесуального кодексу України.

З дотриманням приписів ст.6 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/2224/18 визначено суддю Чернову О.В.

Ухвалою судді господарського суду Донецької області від 03.12.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено на 28.12.2018р.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 20.12.2018р. через канцелярію господарського суду Донецької області надав відзив на позовну заяву №01/11-241/4 від 18.12.2018р., в якому позовні вимоги не визнав, зазначивши, що згідно накладної №49955396 від 28.05.2018р. у вагоні №68716638 маса вантажу відноситься до опису предмета застави у відповідності до ч.1 ст. 584 ЦК України, отже, прийнявши вантаж до перевезення за накладною, залізниця визнала наявність вантажу у кількості, передбаченій накладною для цілей договору застави. Тобто, прийнявши вантаж до перевезення перевізник визнав масу, зазначену в накладній частиною опису предмета застави. Крім того, вважав, що має місце суперечливість відомостей комерційного акту та актів загальної форми, отже, позивачем не надано доказів матеріальної відповідальності відповідача, оскільки прибуття вантажу у справному вагоні свідчить про те, що допуску до вантажу у процесі перевезення не було, тобто залізниця взяла на себе відповідальність за його збереження. Просив у задоволенні позову відмовити.

Крім того, 20.12.2018р. через канцелярію господарського суду Донецької області від відповідача надійшло клопотання №01/11-241/3 від 18.12.2018р., у якому він просив зменшити штраф до розміру однієї провізної плати у розмірі 6626,00 грн. В обгрунтування зазначив, що заявлений позивачем розмір штрафу є непомірно великим у порівнянні з вартістю послуг перевезення, просив врахувати той факт, що відповідачем самостійно, шляхом самовивозу, врегульовано питання щодо надлишку вантажу. Вважав, що позивачу не завдано матеріальної шкоди в результаті порушення, інші шкідливі наслідки виконання договору перевезення для позивача не настали.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази в порядку ст. 210 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд встановив таке.

28.05.2018р. зі станції Родинська Донецької залізниці на станцію Світлодарське Донецької залізниці Державне підприємство «Вугільна компанія «Краснолиманська» відвантажило на адресу ПАТ «Центренерго» (вантажоодержувач) за залізничною накладною №49955396, зокрема, у вагоні №68716638 вантаж вугілля кам`яне, марки г- газовий, нижче бортів, навалом.

При оформленні залізничної накладної №49955396 від 28.05.2018р. відповідачем вказано масу вантажу-71000 кг.

В накладній також відображено, що вантаж у вагон завантажено вантажовідправником.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Під час перевезення на попутній станції Синельникове-1 Придніпровської залізниці проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу не відповідає масі, вказаній відправником у накладній: а саме у вагоні №68716638 зазначено 71000кг, натомість складає 73750кг, що на 2750кг більше за вказану вантажовідправником.

За результатами контрольного переважування станцією Синельникове-1 Придніпровської залізниці складений комерційний акт №433603/50/33 від 30.05.2018р., відповідно до якого за результатами переважування вагону №68716638 на справних 150т. тензометричних вагонних вагах №010 станції Синельникове-1 Придніпровської залізниці (держ. повірка 22.05.2018р.) виявилось: у вагоні №68716638 при переваженні вага брутто складає 94650кг, тара за документом 20900кг, вага нетто 73750 кг, що більше ваги зазначеної в документі на 2750 кг. У комерційному акті також містяться відомості про те, що при комерційному огляді вагону було виявлено навантаження нижче рівня бортів вагона на 0,1м, трапецевидне, вантаж ущільнений катком, маркування не значиться. Вагон цільнометалевий, технічно справний, без виїмок та поглиблень, течі вантажу не має.

Згідно технічного паспорту вагонних тензометричних ваг №010 станції Синельникове-1 Придніпровської залізниці, дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію 29.09.2006 р., міжпровірочний інтервал ЗВВТ становить 6 місяців, інтервал між оглядами-перевірками - 3 місяці, відміткою у паспорті підтверджено, що остання державна повірка ваг здійснена 22.05.2018р.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002р. N 334, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Суд встановив, що комерційний акт №476906/836 від 24.07.2018р. підписаний належними особами (трьома особами працівниками станції) у відповідності до п. 10 Правил складання актів, отже, невідповідність маси вантажу з даними, зазначеними у накладній, підтверджується матеріалами справи.

Статтею 74 ГПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність. Допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. (ст. 86 ГПК України).

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного позову полягає у примусовому спонуканні відповідача до сплати штрафу, нарахованого позивачем у звязку з невірним зазначенням маси вантажу.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Як встановлено ч.3 ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно ч.5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Відповідно до ч.1 ст. 909 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч.2 ст. 908 ЦК України та ч. 5 ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 863/5084, а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п. 2.1 та п. 2.2, графи "Маса вантажу, визначена відправником, кг" та "Спосіб визначення маси" заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч. 1 ст.129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст.129 Статуту визначено складання комерційного акту.

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

З огляду на вищевикладене, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належними та допустимими доказами - комерційним актом №433603/50/33 від 30.05.2018р., який є підставою для покладання відповідальності на відправника, передбаченої ст.122 Статуту.

Вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.

Суд відзначає, що спірний вантаж прибув у завантаженому засобами відправника вагоні, навантаження нижче рівня бортів вагона на 0,1м, трапецевидне, вантаж ущільнений катком, маркування не значиться. Вагон цільнометалевий, технічно справний, без виїмок та поглиблень, течі вантажу не має.

Викладені обставини підтверджують факт неправильного зазначення маси вантажу відправником в накладній. В матеріалах справи відсутні та сторонами не надано жодних доказів, які б свідчили про намагання оскаржити відомості викладені у комерційному акті.

Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. за № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 № 863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п'ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Провізна плата за перевезення вантажу у спірному вагоні №68716638 складає 6326,00 грн., заявлений штраф до стягнення в розмірі 31630,00 грн.

Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним, та відповідає ст.ст. 118, 122 Статут залізниць України.

Відповідно до п.27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Оскільки саме відповідач, як вантажовідправник, визначає масу вантажу, заповнює і підписує накладну, яка є основним перевізним документом, який надається залізниці відправником разом з вантажем, і є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, а згідно статті 24 Статуту саме вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Таким чином, твердження відповідача про суперечливість відомостей комерційного акту та актів загальної форми спростовуються матеріалами справи, оскільки зазначений комерційний акт складений та підписаний належними особами без будь-яких зауважень щодо його оформлення на підставі відомостей, зазначених у накладній саме вантажовідправником, у відповідності до п.9,10 Правил складання актів.

Крім того, як вбачається з акту загальної форми №2079 від 31.05.2018р., підписаного представником відповідача ОСОБА_1, на станції Синельникове-1 надлишок вантажу у кількості 2750 кг був перевантажений на автотранспорт відповідача (автомобіль НОМЕР_1) та вивезений представником відповідача з території станції, що свідчить про порушення вимог статті 122 Статуту залізниць відповідачем. Викладені обставини підтверджуються і довідкою ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» від 31.05.2018р.

Відтак, доводи відповідача, на які він посилається у відзиві на позов, є хибними та залишаються судом поза увагою, оскільки факт невідповідності маси вантажу зазначеної вантажовідправником у накладній, фактичній масі та завантаження спірного вагону понад його вантажопідйомність знайшов підтвердження в ході судового розгляду справи.

Щодо наданого відповідачем клопотання про зменшення розміру штрафу до однієї провізної плати у розмірі 6326,00 грн. суд зазначає наступне.

Частина 1 статті 550 Цивільного кодексу України встановлює загальне правило про те, що кредитор має право на стягнення неустойки у всіх випадках порушення боржником зобов'язання, незалежно від того, виникли чи ні у зв'язку з цим порушенням збитки на стороні кредитора.

Так, відповідно до ч.1 ст.233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 2 Вступу Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 № 411, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.02.1997 за № 50/1854 (далі Правила), виконання Правил забезпечує злагодженість усіх ланок залізничного транспорту, чітку та безперебійну роботу залізниць і безпеку руху. Відповідно до п. 15.27 Правил забороняється ставити в поїзди, зокрема, вагони, що завантажені понад їх вантажопідйомність.

Тобто, невиконання вимог вказаних Правил, зокрема, завантаження вагонів понад їх вантажопідйомність, загрожує безпеці руху поїздів, а відтак, створює умови для виникнення аварійних ситуацій на залізниці.

Ст.122 Статуту залізниць України не пов'язує стягнення штрафу з наявністю (відсутністю) наслідків у перевізника від неправильності відомостей, зазначених у накладній, чи з наявністю вини вантажоодержувача; розмір штрафу за дане правопорушення визначений Кабінетом Міністрів України і підстав вважати його надмірно великим у порівнянні з допущеним правопорушенням у суду не має.

Отже, при вирішенні питання щодо можливості зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню, слід враховувати не лише майнові інтереси відповідача, але й інтереси позивача, які полягають у належному виконанні покладених законодавством завдань, у тому числі забезпечення безпеки усіх учасників залізничного перевезення та їх майнових інтересів, які, в силу специфіки правовідносин, були поставлені відповідачем під загрозу через свою неправомірну поведінку, тому відсутні підстави для зменшення розміру штрафу.

У зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати у відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України стягуються з відповідача на користь позивача.

На підставі ст.ст. 7, 13, 42, 86, 123, 127, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» м. Покровськ Донецька область про стягнення штрафу у розмірі 31630,00 гр. - задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» (85310, Донецька область, м. Покровськ, м. Родинське, вул. Перемоги, 9, код ЄДРПОУ 3ё1599557) на користь Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ (03680, м.Київ, вул. Тверська, 5, ) суму штрафу в розмірі 31630,00 грн., витрати на оплату судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення через господарський суд Донецької області.

Суддя О.В. Чернова

Повний текст рішення складено та підписано 28.12.2018р.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/