ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2018 Справа № 917/1066/18

За позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, Полтавська область, 36022 (адреса для листування : пр-т Свободи, 8, м. Кременчук, 39600)

до відповідача Комунального підприємства "Міськсвітло" Кременчуцької міської ради, пр-т Свободи, 150, м. Кременчук, Полтавська область, 39617

про стягнення 47 223,41 грн. заборгованості

Суддя О.М. Тимощенко

Секретар судового засідання А.С. Стельмах

Без повідомлення (виклику) учасників справи

Обставини справи: розглядається позовна заява Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" про стягнення з Комунального підприємства "Міськсвітло" Кременчуцької міської ради 47 223,41 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між сторонами 01.08.2007 року Договору № 199 про постачання електричної енергії, з яких :

- за несвоєчасну оплату активної електроенергії у період з лютого 2017 р. по лютий 2018 р. : пеня в сумі 47 132,89 грн. та 3 % річних в сумі 79,39 грн.;

- за несвоєчасну оплату реактивної електроенергії у період з червня по вересень 2017 р. : пеня в сумі 9,93 грн. та 3 % річних в сумі 1,20 грн..

03.09.2018 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" про стягнення з Комунального підприємства "Міськсвітло" Кременчуцької міської ради 47 223,41 грн. заборгованості.

Суд ухвалою від 05.09.2018 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 917/1066/18 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 247 ГПК України суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду даної справи в порядку спрощеного позовного провадження у зв'язку з її малозначністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Сторони були належним чином та завчасно повідомлені за місцем їх реєстрації про покладені на них обов'язки, про що свідчать матеріали справи (поштові повідомлення про вручення даної ухвали наявні у матеріалах справи). Крім того, ухвала суду у даній справі була своєчасно розміщена судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 05.09.2018 року була надіслана відповідачу 06.09.2018 року рекомендованим листом, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали, на адресу місцезнаходження відповідача, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

27.09.2018 р. до Господарського суду Полтавської області надійшло клопотання відповідача № 01-05/544 від 19.09.2018 р. (вх. № 9014) про зобов'язання позивача надіслати на його адресу копію позовної заяви з додатками та продовжити строк для подання відзиву на позов. В обґрунтування даного клопотання відповідач посилається на те, що ним 17.09.2018 р. було отримано ухвалу Господарського суду Полтавської області від 05.09.2018 р. про відкриття провадження у даній справі, проте відповідачем не отримано копію позовної заяви з додатками, що унеможливлює подання відзиву на позовну заяву у строки встановлені судом.

Суд прийшов до висновку, що дане клопотання задоволенню не підлягає за наступного обґрунтування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Частиною 1 статті 172 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов'язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Відповідно до пункту 61 "Правил надання послуг поштового зв'язку", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, передбачено, що у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

Таким чином, належними доказами виконання позивачем обов'язку, покладеного на нього ст. 172 ГПК України, є опис вкладення до цінного листа із зазначенням у ньому кількості відправлених документів та їх назви, і касовий чек РРО про оплату поштового відправлення.

В якості доказів направлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів позивачем надано суду копію фіскального чеку "Укрпошти" від 17.05.2018 року та опис вкладення в цінний лист, з яких вбачається, що в дотримання чинних процесуальних норм позивачем на адресу відповідача було направлено копію позовної заяви і доданих до неї документів.

Отже, суд приходить до висновку, що клопотання відповідача задоволенню не підлягає як таке, що є необґрунтованим.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані документальні докази, суд, встановив:

01.08.2007 року між Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" в особі Кременчуцької філії (далі -постачальник електричної енергії) та КП "Міськсвітло" Кременчуцької міської ради (далі - споживач) було укладено Договір № 199 про постачання електричної енергії (далі -Договір, копія наявна у матеріалах справи, том справи 1, а.с. 54-57).

При цьому сторони у Договорі узгодили, що постачальник електричної енергії зобовязується постачати споживачу електричну енергію, як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього Договору (додаток "Обсяги постачання (договірної величини) електричної енергії споживачу та субспоживачу") а споживач, відповідно до п. 2.3.3. Договору зобов'язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами Додатків № 2 та № 3 "Порядок розрахунків" та "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії".

До Договору між сторонами було укладено, зокрема, наступні Додаткові угоди :

- Додаткова угода № 98 від 30.05.2017 р., якою змінили Порядок розрахунків (Додаток № 2 до Договору) з оплати за фактом споживання на попередню оплату (копія наявна у матеріалах справи, том справи 1, а.с. 62);

- Додаткова угода № 100 від 28.11.2017 р., згідно якої, сторони узгодили, що у зв'язку з переходом Відповідача на двозонні тарифи диференційовані за періодами часу Додаток № 2 було викладено в новій редакції, але в частині Порядку розрахунків він не змінився діючою залишається система оплати - попередня оплата (копія наявна у матеріалах справи, том справи 1, а.с. 61, 63-64)

Пунктом 1 Додатку № 2 визначено, що Розрахунковим вважається період з 0-00 годин 1-го числа розрахункового місяця до 0-00 годин такого ж числа місяця, наступного за розрахунковим.

У відповідності до п. 2 Додатку № 2 - Споживач здійснює повну оплату вартості обсягу споживання електричної енергії заявленого на наступний розрахунковий період за формою попередньої оплати.

Попередня оплата здійснюється до останнього числа включно місяця, що передує розрахунковому періоду, у розмірі повної вартості договірної величини споживання електричної енергії згідно з Додатком № 1 до цього Договору, на підставі отриманого у Постачальника рахунка, в якому зазначається кінцева дата його оплати.

Остаточний розрахунок за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, Споживач здійснює на підставі виставленого Постачальником рахунка, відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені цим Договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених цим Договором.

Пунктом 4.2.1 Договору та п. 9. Додатку № 2 "Порядок розрахунків" передбачена відповідальність Споживача за невиконання зобов'язань з оплати електричної енергії встановлених Договором - За внесення платежів, передбачених пунктом 2.3.3, 2.3.4 цього Договору з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, Споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, компенсаційні нарахування встановленого індексу інфляції та три проценти річних.

Позивачем у період з лютого 2017 р. по лютий 2018 р. було виконано договірні зобов'язання з надання послуг по постачанню споживачу електричної енергії.

Позивачем в дотримання умов Договору було надіслано відповідачеві акти приймання-передачі електроенергії, складені відомості та були пред'явлені відповідні рахунки на оплату отриманої ним енергії (копії наявні у матеріалах справи, том справи 1, а.с. 67-250).

За даними позивача в порушення умов Договору відповідачем проведено оплату вартості спожитої електричної енергії (активної та реактивної ) у період з лютого 2017 р. по лютий 2018 р., з порушенням строків, що підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком заборгованості відповідача.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 47 223,41 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між сторонами 01.08.2007 року Договору № 199 про постачання електричної енергії, з яких :

- за несвоєчасну оплату активної електроенергії у період з лютого 2017 р. по лютий 2018 р. : пеня в сумі 47 132,89 грн. та 3 % річних в сумі 79,39 грн.;

- за несвоєчасну оплату реактивної електроенергії у період з червня по вересень 2017 р. : пеня в сумі 9,93 грн. та 3 % річних в сумі 1,20 грн..

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин за приписами ст. 204 Цивільного кодексу України є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами частини 1 статті 67 Господарського кодексу України унормовано, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини за договором енергопостачання.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого законом режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Частиною 6 ст. 276 Господарського кодексу України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав зобов'язання за вищезазначеним Договором про постачання електричної енергії. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов'язань за Договором та приписів ст. 903 Цивільного кодексу України надані позивачем послуги оплатив з порушенням встановлених строків. Дана обставина відповідачем не спростована.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 80,59 грн. (в т.ч. 79,39 грн. та 1,20 грн.) за несвоєчасну оплату активної та реактивної електроенергії у період з лютого 2017 р. по лютий 2018 р. (з урахуванням моменту виникнення зобов'язань щодо оплати за отриману електроенергію за кожний окремий місяць), суд прийшов до висновку, що вимоги позивача відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України є правомірними, а тому підлягають задоволенню (розрахунок здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.1.3").

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Пунктом 4.2.1 Договору та п. 9. Додатку № 2 "Порядок розрахунків" передбачена відповідальність Споживача за невиконання зобов'язань з оплати електричної енергії встановлених Договором - за внесення платежів, передбачених пунктом 2.3.3, 2.3.4 цього Договору з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, Споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, компенсаційні нарахування встановленого індексу інфляції та три проценти річних.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 47 142,82 грн. пені (в тому числі 47 132,89 грн. та 9,93 грн.) за період з 01.02.2017 р. по 21.01.2018 р. (з урахуванням моменту виникнення зобов'язань щодо оплати за отриману електричну енергію за кожний окремий місяць), суд прийшов до висновку, що вимоги позивача в цій частині відповідно до п. 4 та п. 6 ст. 231, п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України є правомірними, а тому підлягають задоволенню (розрахунок суми пені здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.1.3").

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пені за несвоєчасну оплату активної електроенергії в сумі 47 132,89 грн., 3 % річних за несвоєчасну оплату активної електроенергії в сумі 79,39 грн.; пені за несвоєчасну оплату реактивної електроенергії в сумі 9,93 грн. та 3 % річних за несвоєчасну оплату реактивної електроенергії в сумі 1,20 грн., підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

У разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Керуючись статтями 129, 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Міськсвітло" Кременчуцької міської ради (пр-т Свободи, 150, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) на користь ПАТ "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, Полтавська область, 36022, , розрахунковий рахунок № 7001, АТ "ТАСКОМБАНК", МФО: 339500, код 25717118) - пеню за несвоєчасну оплату активної електроенергії в сумі 47 132,89 грн.; 3 % річних за несвоєчасну оплату активної електроенергії в сумі 79,39 грн.; пеню за несвоєчасну оплату реактивної електроенергії в сумі 9,93 грн.; 3 % річних за несвоєчасну оплату реактивної електроенергії в сумі 1,20 грн. та 1 762,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 23.10.2018 року

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.М.Тимощенко