ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2018 р. Справа№ 910/6648/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Руденко М.А.

Дідиченко М.А.

при секретарі судового засідання Мовчан А.Б.,

за участю представників:

від позивача - Соловей Ю.А., адвокат, довіреність № б/н від 20.08.2018;

від відповідача - Вакуленко Є.В., адвокат, ордер №443634 від 13.12.2018; Скрицька Н.А., адвокат, довіреність № 378165 від 13.12.2018,

розглянувши апеляційну скаргу Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2018 у справі №910/6648/18 (суддя Кирилюк Т.Ю., повний текст складено - 21.09.2018) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Юнайтед" до Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" про стягнення 42 024 065, 07 грн.

встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" про стягнення 42 024 065,07 грн., з яких: 31 028 400,92 грн. основної заборгованості, 4 277 183,03 грн. процентів за користування кредитними коштами, та 6 718 481,12 грн. пені.

Також, позивач просив звернути стягнення на нерухоме майно відповідача в рахунок часткового погашення боргу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.08.2018 у справі №910/6648/18 клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" про заміну позивача його правонаступником у справі №910/6648/18 задоволено; замінено позивача у справі № 910/6648/18 - товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" (01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 31, ідентифікаційний код 37881514) на його правонаступника - товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Юнайтед" (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 33, приміщення 40, ідентифікаційний код 41884207).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.09.2018 у справі №910/6648/18 позов задоволено частково; вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 31 028 400 грн. 92 коп. основного боргу; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з наявності у товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Юнайтед" права на отримання від відповідача 31 028 400,92 грн. заборгованості за кредитними договорами.

Відмова у задоволенні вимог про стягнення відсотків та пені мотивована тим, що позивач не отримав право на нарахування та стягнення відсотків за користування кредитом та пені за порушення грошових зобов'язань після 22.09.2017.

Стосовно вимоги про звернення стягнення на нерухоме майно відповідача в рахунок часткового погашення боргу, то місцевий господарський суд виходив з того, що вирішення питання необхідності вчинення такої дії можливе лише на стадії виконавчого провадження за судовим рішенням і не може бути вирішено під час розгляду даної справи по суті до набуття судовим рішенням законної сили відповідно до правил господарського процесуального законодавства.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Вищий навчальний заклад "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що внаслідок звернення стягнення іншим кредитором на предмет іпотеки, що забезпечувало виконання зобов'язань в повному обсязі, будь - які наступні вимоги, а саме вимоги позивача щодо виконання боржником кредитного зобов'язання, є недійсними.

Також, скаржник вказує на безпідставність визначення позивачем суми заборгованості саме у розмірі 31 028 400,92 грн., а не в сумі 34 588 353,56 грн.

В ході здійснення апеляційного провадження апелянтом заявлено до суду клопотання про зупинення провадження у даній справі до прийняття рішення Північним апеляційним господарським судом у справі №910/974/18 за позовом Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" та товариства з обмеженою відповідальністю "Офіс сервіс люкс" про визнання недійсними Договору № 02/10-17/2 про відступлення частини прав вимоги від 02.10.2017 та Договору № 02/10-17/3 від 02.10.2017 про відступлення прав вимоги за Договором іпотеки №24-47/1-08/04 від 12.06.2008.

Обґрунтування необхідності зупинення провадження, вказане клопотання не містить.

Розглянувши подане клопотання колегія суддів дійшла висновку про відмову у його задоволенні, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадку об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарського суду слід у кожному конкретному випадку з'ясувати, як пов'язана справа, що розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом, та чим обумовлюється неможливість розгляду справи. При цьому, наявність одночасно двох цих обставин є необхідною процесуальною підставою для застосування пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України. Сама по собі взаємопов'язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду справи до прийняття рішення у іншій справі.

Так, заявником клопотання не визначено, яким чином розгляд справи №910/974/18 унеможливлює розгляд заявлених у даній справі позовних вимог, не зазначено, які саме обставини не можуть бути встановлені судом самостійно при вирішенні спору у цій справі (з огляду на належність спору у справі №910/974/18 до господарської юрисдикції) та яким чином встановлені в іншій справі обставини вплинуть на подання і оцінку доказів у даній справі.

Отже, у даному випадку відсутня така необхідна умова для зупинення провадження у справі, як неможливість її розгляду до прийняття рішення у іншій справі.

Таким чином, відсутні підстави для зупинення провадження у даній справі.

Представники апелянта - відповідача у справі в судовому засіданні підтримали вимоги за апеляційною скаргою.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, проте просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом та пені за порушення грошових зобов'язань та прийняти нове, яким вказані вимоги задовольнити.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк "Хрещатик" (кредитор) та Вищим навчальним закладом "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" (позичальник) 04.06.2008 укладено Генеральний договір №24-47/1-08/G.

Крім цього, 04.06.2008 між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк "Хрещатик" (кредитор) та Вищим навчальним закладом "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" (позичальник) укладено Кредитний договір № 24-47/1-08/1.

Між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк "Хрещатик" (кредитор) та Вищим навчальним закладом "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" (позичальник) 26.06.2007 укладено Кредитний договір № 40-47/4-07.

Також, між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк "Хрещатик" (кредитор) та Вищим навчальним закладом "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" (позичальник) 10.08.2007 укладено Кредитний договір № 54-47/4-07.

Згодом, а саме 24.12.2013 між публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик", яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк "Хрещатик" (кредитор) та Вищим навчальним закладом "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" (позичальник) укладено Кредитний договір № 58-47/1-13.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язань, що випливають з Генерального договору № 24-47/1-08/G від 04.06.2008, Кредитного договору № 54-47/4-07 від 10.08.2007, Кредитного договору № 40-47/4-07 від 26.06.2007, Кредитного договору № 225-34-01 від 28.07.2005, 12.06.2008 між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк "Хрещатик" (іпотекодержатель) та Вищим навчальним закладом "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" (іпотекодавець) укладено Договір іпотеки № 24-47/1-08/04.

Між публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик" (Банк) та товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" (Новий кредитор) 22.09.2017 укладено Договір № 2017/2-Ю про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, згідно з п.2.1 якого Банк відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених Договором, права вимоги Банку до Позичальника - Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" (боржник) за кредитними договорами № 24-47/1-08/1 від 04.06.2008, №58-47/1-13 від 24.12.2013, що укладені в рамках Генерального договору №24-47/1-08/G від 04.06.2008, кредитними договорами №40-47/4-07 від 26.06.2007, №54-47/4-07 від 10.08.2007, та/або Договором іпотеки №24-47/1-08/04 від 12.06.2008 та/або Договором №58-47/1-13/02 застави рухомого майна (у т.ч. основних засобів) від 25.03.2015, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього договору (далі - Основні договори).

Пунктом 2.1 договору №2017/2-Ю від 22.09.2017 та додатком №1 визначено, що розмір переданих ТОВ "Фінансова компанія "Фактор плюс" грошових вимог складає 60 600 353,56 грн., у тому числі 49 731 715, 95 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 10 266 229, 14 грн. простроченої заборгованості зі сплати процентів, 589 408, 47 грн. нарахованих процентів, 12 000 грн. простроченої комісії та 1 000 грн. нарахованої комісії.

За визначеною пунктом 4.1 договору №2017/2-Ю від 22.09.2017 умовою ТОВ "Фінансова компанія "Фактор плюс" сплачує первісному кредитору за відступлені права 31 013 111, 00 грн.

Сторони домовились, що відступлення Банком Новому кредитору прав вимоги за договорами іпотеки/застави, що були укладені в забезпечення виконання зобов'язань боржників за Основними Договорами та були посвідчені нотаріально, відбувається за окремим договором, який укладається між Сторонами одночасно із укладенням цього Договору та підлягає нотаріальному посвідченню (п.2.1).

Вищий навчальний заклад "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" було повідомлено про укладення між публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик" (Банк) та товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" Договору № 2017/2-Ю про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги 22.09.2017, що підтверджується списком поштових відправлень (т.1, а.с.232-234).

Крім цього, 22.09.2017 між публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик" (Первісний іпотекодержатель) та товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" (Новий іпотекодержатель) укладено Договір № 2017/2-Ю-1 про відступлення прав вимоги за Договором іпотеки № 24-47/1-08/04 від 12.06.2008, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельником Р.П. за реєстровим номером № 1664, за умовами якого первісний іпотекодержатель відступає новому іпотекодержателю права за Договором іпотеки, визначеним в пункті 1.2 цього Договору, а новий іпотекодержатель приймає це відступлення.

Згодом, а саме 02.10.2017 між товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" (Первісний кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю "Офіс сервіс люкс" (Новий кредитор) укладено Договір № 02/10-17/2 про відступлення частини прав вимоги, за умовами якого Первісний кредитор відступає Новому кредитору, а Новий кредитор набуває частину права вимоги Первісного кредитора до Позичальника - Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна", в розмірі зазначеному у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржник, включаючи права вимоги до правонаступників Боржника, спадкоємців Боржника або інших осіб, до яких перейшли обов'язки боржника за Кредитними договорами: №24-47/1-08/G - Генеральний договір та Кредитними договорами в рамках Генерального №24-47/1-08/1 від 04.06.2008 та №58-47/1-13 від 24.12.2013, а також №40-47/4-07 від 26.06.2007 та №54-47/4-07 від 10.08.2907, Договором іпотеки №24-47/1-08/04 від 12.06.2008 з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору (Основні договори), що були укладені між боржником та публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик".

Згідно Додатку № 1 до вказаного договору Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор набуває право вимоги кредитора за Основними договорами в загальному розмірі 26 000 000, 00 грн.

Також, 02.10.2017 між товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" (Первісний іпотекодержатель) та товариством з обмеженою відповідальністю "Офіс сервіс люкс" (Новий іпотекодержатель) укладено Договір № 02/10-17/3 про відступлення прав вимоги за Договором іпотеки №24-47/1-08/04 від 12.06.2008, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельником Р.П. за реєстровим номером № 1664, за умовами якого первісний іпотекодержатель відступає новому іпотекодержателю права за Договором іпотеки, визначеним в пункті 1.2 цього Договору, а новий іпотекодержатель приймає це відступлення.

Інша частина прав вимоги була передана товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" на підставі договору факторингу №1/08 від 14.08.2018 товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Юнайтед".

Так, 14.08.2018 між товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" (клієнт) та товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Юнайтед" (фактор) було укладено договір факторингу №1/08, за умовами п.2.1 якого Фактор зобов'язується передати (сплатити) Клієнту суму фінансування за плату згідно п. 3.4 цього Договору, а Клієнт зобов'язується відступити Факторові права вимоги за Кредитним договором в повному обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення.

При цьому, згідно п.п. 1 п.1 договору "Кредитний договір" означає у сукупності наступні договори (разом з усіма додатковими угодами до них та/або договорами забезпечення) укладені між Банком та Позичальником:

1) Генеральний договір №24-47/1-08/G від 04.06.2008 та кредитні договори в рамках Генерального договору, а саме: Кредитний договір №24-47/1-08/1 від 04.06.2008 та Кредитний договір №58-47/1-13 від 24.12.2013;

2) Кредитний договір №40-47/4-07 від 26.06.2007;

3) Кредитний договір №54-47/4-07 від 10.08.2007.

Згідно Акту прийому - передачі документів від 14.08.2018 (т.2, а.с.185-188) Клієнт передав Фактору наступні кредитні договори, а також договори про внесення змін до них: Кредитний договір №54-47/4-07 від 10.08.2007, Генеральний договір №24-47/1-08/G від 04.06.2008, Кредитний договір №24-47/1-08/1 від 04.06.2008, Кредитний договір №40-47/4-07 від 26.06.2007 та Кредитний договір №58-47/1-13 від 24.12.2013.

Предметом даного позову є вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Юнайтед" (з урахуванням заміни позивача - товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" його правонаступником) про стягнення з відповідача 31 028 400,92 грн. заборгованості за кредитними договорами №24-47/1-08/1 від 04.06.2008, №58-47/1-13 від 24.12.2013 та №40-47/4-07 від 26.06.2007; 4 277 183,03 грн. нарахованих за період з 23.09.2017 по 21.05.2018 процентів за користування кредитними коштами та 6 718 481,12 грн. пені за прострочення виконання зобов'язання за період з 23.09.2017 по 21.05.2018.

Колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду щодо часткового задоволення позову, з огляду на наступне.

За ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 Цивільного кодексу України).

Так, за приписами ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Як вже вказувалося, між публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик" (Банк) та товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" (Новий кредитор) 22.09.2017 укладено Договір № 2017/2-Ю про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, згідно з п.2.1 якого Банк відступає, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до Позичальника - Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" (боржник) за кредитними договорами № 24-47/1-08/1 від 04.06.2008, №58-47/1-13 від 24.12.2013, що укладені в рамках Генерального договору №24-47/1-08/G від 04.06.2008, кредитними договорами №40-47/4-07 від 26.06.2007, №54-47/4-07 від 10.08.2007, та/або Договором іпотеки №24-47/1-08/04 від 12.06.2008 та/або Договором №58-47/1-13/02 застави рухомого майна (у т.ч. основних засобів) від 25.03.2015, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього договору.

Згодом, частину отриманих від ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК" прав вимоги грошових коштів у розмірі 26 000 000,00 грн. ТОВ "Фінансова компанія "Фактор плюс" передало товариству з обмеженою відповідальністю "Офіс сервіс люкс" за договором №02/10-17/2 від 02.10.2017.

При цьому, також були передані права за договором іпотеки.

Інша частина прав вимоги була передана позивачу ТОВ "Фінансова компанія "Фактор плюс" на підставі договору факторингу №1/08 від 14.08.2018.

Відповідно до ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором.

Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Сам же договір факторингу у нормі згаданої статті ЦК України визначено як фінансування під відступлення права грошової вимоги та вже передбачає, що відступлення права вимоги є наслідком та лише складовою частиною цієї господарської операції, що полягає в забезпеченні виконання зобов'язання під фінансування.

Згідно Акту прийому - передачі документів від 14.08.2018 (т.2, а.с.185-188) Клієнт передав Фактору наступні кредитні договори, а також договори про внесення змін до них: Кредитний договір №54-47/4-07 від 10.08.2007, Генеральний договір №24-47/1-08/G від 04.06.2008, Кредитний договір №24-47/1-08/1 від 04.06.2008, Кредитний договір №40-47/4-07 від 26.06.2007 та Кредитний договір №58-47/1-13 від 24.12.2013.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивач набув права вимоги до боржника на належній правовій підставі.

Згідно статті 1049 цього ж Кодексу позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Також приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги містяться в статті 193 ГК України.

Згідно статті 530 цього ж Кодексу якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Вказані норми кореспондуються з положеннями статті 193 Господарського кодексу України.

Також стаття 629 Цивільного кодексу України встановлює обов'язковість виконання сторонами умов договору.

Разом з тим, в порушення вищезазначених норм, відповідачем не виконано обов'язку щодо повернення позивачу 31 028 400,92 грн. кредитних коштів у встановлений строк.

Отже, суд першої інстанції, встановивши факт безпідставного невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договорами щодо повернення кредитних коштів, дійшов вірного висновку про відсутність обставин, за яких можливе звільнення відповідача від виконання договірних зобов'язань.

Доводи апелянта про те, що внаслідок звернення стягнення іншим кредитором на предмет іпотеки, що забезпечувало виконання зобов'язань в повному обсязі, будь - які наступні вимоги позивача щодо виконання боржником кредитного зобов'язання, є недійсними, колегією суддів відхиляються, з огляду на наступне.

Так, обґрунтовуючи вказані доводи апелянт посилається положення ст. 36 Закону України "Про іпотеку", якими передбачено, що після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

Стосовно вказаного колегія суддів зазначає, що зобов'язання відповідача, права вимоги до якого за договорами були передані ТОВ "Фінансова компанія "Фактор плюс", а в подальшому ТОВ "Фінансова компанія "Юнайтед" не забезпечені іпотекою, оскільки до позивача на підставі договору факторингу №1/08 від 14.08.2018 перейшло право вимоги за частиною кредитних договорів, а право вимоги за іпотечним договором №24-47/1-08/04 від 12.06.2008 та відповідними кредитними договорами, ТОВ "Фінансова компанія "Фактор плюс" було передано товариству з обмеженою відповідальністю "Офіс сервіс люкс" за договором про відступлення частини прав вимоги №02/10-17/2 від 02.10.2017 та договором № 02/10-17/3 про відступлення прав вимоги за Договором іпотеки №24-47/1-08/04 від 12.06.2008.

Вказані договори відступлення права вимоги та факторингу на момент, як прийняття судом першої інстанції оскаржуваного рішення, так і на момент винесення апеляційним судом даної постанови, в судовому порядку недійсними не визнані.

Отже, відповідно позивач не є іпотекодержателем, а тому його вимоги до відповідача не можуть вважатися недійсними.

Крім цього, навіть якщо вважати, що зобов'язання відповідача, права вимоги до якого за договорами були передані ТОВ "Фінансова компанія "Фактор плюс", а в подальшому ТОВ "Фінансова компанія "Юнайтед" забезпечені іпотекою, то у випадку передачі іпотечного майна відповідача на користь ТОВ "Офіс сервіс люкс" за вартістю більшою аніж розмір його боргових зобов'язань перед ТОВ "Офіс сервіс люкс" (у розмірі 26 000 000, 00 грн.), різниця такої суми підлягає поверненню набувачем майна боржнику - Вищому навчальному закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна", яке в свою чергу, за її рахунок може задовольнити вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Юнайтед".

Таким чином, вказані доводи апелянта не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Враховуючи наведене, підстави для відмови у задоволені вимог позивача про стягнення з відповідача 31 028 400,92 грн. кредитної заборгованості, відсутні.

Стосовно посилань апелянта на безпідставність визначення позивачем суми заборгованості саме у розмірі 31 028 400,92 грн., а не в сумі 34 588 353,56 грн., слід зазначити, що до позивача на підставі договору факторингу №1/08 від 14.08.2018 перейшло право вимоги до відповідача по сплаті заборгованості за чотирма кредитними договорами у загальному розмірі 34 588 353,56 грн.

Разом з тим, позивачем заявлено до стягнення суму заборгованості лише за трьома договорами, що і складає 31 028 400,92 грн., а заборгованість за четвертим договором №54-47/4-07 від 10.08.2007 не була включена до позовних вимог у даній справі.

Підстави для виходу за межі позовних вимог у суду відсутні.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 31 028 400,92 грн. кредитної заборгованості.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача 4 277 183,03 грн. процентів за користування кредитними коштами, нарахованими за період з 23.09.2017 по 21.05.2018, а також 6 718 481,12 грн. пені, нарахованої за період з 23.09.2017 по 21.05.2018, слід зазначити наступне.

Так, відповідно до умов пункту 2.2 договору №2017/2-Ю від 22.09.2017 товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" отримано права кредитора виключно у визначеному додатком №1 розмірі.

Отже, Новий кредитор отримав право вимагати погашення існуючого на момент відступлення боргу, проте не став стороною укладених між відповідачем та ПАТ "КБ "Хрещатик" кредитних договорів з усіма відповідними правами кредитора.

Відповідний обсяг прав отримав і позивач у даній справі після укладення договору факторингу №1/08 від 14.08.2018.

Таким чином, позивач не отримав право на нарахування відсотків за користування кредитом та пені за порушення грошових зобов'язань після 22.09.2017, тобто після укладення договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №2017/2-Ю від 22.09.2017.

Враховуючи викладене, заперечення позивача у наведеній частині відхиляються колегією суддів.

Стосовно вимоги про звернення стягнення на нерухоме майно відповідача в рахунок часткового погашення боргу, слід зазначити, що ТОВ "Фінансова компанія "Юнайтед" були передані права вимоги до відповідача, що не забезпечені іпотекою, а також, що вирішення питання необхідності вчинення такої дії можливе лише на стадії виконавчого провадження у разі відсутності можливості виконати рішення суду шляхом оплати грошових коштів і не може бути вирішено під час розгляду даної справи по суті.

З огляду на викладене, вказана вимога обґрунтовано залишена місцевим господарським судом без задоволення.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2018 у справі №910/6648/18 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 22.12.2018 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Руденко

М.А. Дідиченко