УХВАЛА

м. Київ

19.12.2018Справа № 910/11048/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрлізинг"

про визнання права власності

В межах справи № 910/11048/14

За заявою Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Агрогаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі"

про банкрутство

Суддя Чеберяк П.П.

Представники:

Від заявника Огейчук Т.В. - ліквідатор

Від відповідача Тимофеєва О.А. - ліквідатор

Від ФОП Петровської О.А. ОСОБА_4 - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа № 910/11048/14 за заявою Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Агрогаз" про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі" на стадії ліквідаційної процедури, введеної постановою Господарського суду м. Києва від 24.10.2010.

29.08.2018 до Господарського суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Огейчук Т.В. з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрлізинг" про визнання за позивачем права власності на нерухоме майно по АДРЕСА_1, яке складається з: арочної споруди відділення № 1, площею 501,5 кв.м.; складу металевого тракторної бригади, площею 303,4 кв.м.; газоскладу, площею 47,4 кв.м.; будинку садоводів, площею 220,9 кв.м.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.09.2018 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Огейчук Т.В. з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрлізинг" про визнання за позивачем права власності на нерухоме майно прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання на 03.10.2018.

03.10.2018 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрлізинг" про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 03.10.2018 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрлізинг" та відкладено розгляд справи на 29.10.2018.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 29.10.2018 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 19.11.2018.

У судовому засіданні 19.11.2018 оголошено перерву до 19.12.2018.

У судовому засіданні 19.12.2018 представник позивача надав пояснення по суті заявлених вимог.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що керуючим санацією Товариства з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі" було прийнято рішення про відмову від договору купівлі-продажу нерухомого майна від 2012 року, у зв'язку з чим позивач залишився власником нерухомого майна у м. Бориспіль, а правові підстави для набуття права власності на вказане майно відповідачем відпали.

Однією з підстав для відмови від договору купівлі-продажу нерухомого майна від 2012 року позивач вказує на відсутність факту розрахунку за вказаним договором з боку відповідача у порядку, передбаченому Законом.

Заперечуючи щодо вимог позивача, відповідач, у відзиві на поданий позов, зазначає про те, що оплата за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 2012 року була проведена належним чином у готівковій формі.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Наведена норма кореспондується з положеннями п. 8 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України згідно якого господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрлізинг" про визнання права власності, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.

23.12.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Аптека", як продавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі", як покупцем, було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна, за умовами якого позивач набув у власність нерухоме майно по АДРЕСА_1. Дане нерухоме майно

Нерухоме майно складалося з:

- Арочної споруди відділення №1, площею 501,5 кв.м.;

- Складу металевого тракторної бригади, площею 303,4 кв.м.;

- Газоскладу, площею 47,4 кв.м.;

- Будинку садоводів, площею 220,9 кв.м.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Право власності позивача на нерухоме майно було зареєстровано 26 червня 2012 року у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджується доданою до позову інформаційною довідкою.

17.07.2012 між позивачем, як продавцем, та відповідачем, як покупцем, було укладено два договори купівлі-продажу, зокрема:

договір купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер :03:001:0049, на якій розташовувалося нерухоме майно;

договір купівлі-продажу, за яким відчужувалося нерухоме майно.

Право власності на нерухоме майно у порядку, встановленому законом, за відповідачем не реєструвалося.

Постановою Відділу примусового виконання рішень ДВС України від 16.06.2014 на нерухоме майно, як власність позивача, було накладено арешт, про що 20.06.2015 було внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У серпні 2014 року, тобто більше ніж через два роки з моменту укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна від 2012 року, відповідач звернувся з заявою про реєстрацію права власності на вказане майно.

З огляду на існування обтяження, накладеного на вказане нерухоме майно, у реєстрації права власності за відповідачем було відмовлено.

В подальшому, ухвалою Господарського суду м. Києва від 28.03.2016 у справі № 910/11048/14 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі" у відношенні позивача було відкрито процедуру санації, керуючим санацією призначено арбітражного керуючого Огейчук Т.В.

Відповідно до ч. 10 ст. 28 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", керуючий санацією у тримісячний строк з дня прийняття рішення про санацію має право відмовитися від правочинів (договорів) боржника, вчинених до порушення провадження у справі про банкрутство, не виконаних повністю або частково, якщо:

- виконання правочину (договору) завдає збитків боржнику;

- правочин (договір) є довгостроковим (понад один рік) або розрахованим на одержання позитивних результатів для боржника в довгостроковій перспективі, крім випадків випуску продукції з технологічним циклом, більшим за строки санації боржника;

- виконання правочину (договору) створює умови, що перешкоджають відновленню платоспроможності боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 1087 Цивільного кодексу України, розрахунки між юридичними особами, а також розрахунки за участю фізичних осіб, пов'язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, провадяться в безготівковій формі. Розрахунки між цими особами можуть провадитися також готівкою, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 3 ст.1087 Цивільного кодексу України встановлено, що граничні суми розрахунків готівкою для фізичних та юридичних осіб, а також для фізичних осіб - підприємців відповідно до цієї статті встановлюються Національним банком України.

Національний банк України, відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 09.02.2005 № 32 "Про встановлення граничної суми готівкового розрахунку", яка діяла на момент вчинення договору купівлі-продажу нерухомого майна від 2012 року, встановив граничну суму готівкового розрахунку одного підприємства (підприємця) з іншим підприємством (підприємцем) протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

Відповідно до п. 2.3. Постанови Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні", гранична сума готівкового розрахунку одного підприємства (підприємця) з іншим підприємством (підприємцем) протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами встановлюється відповідною постановою Правління Національного банку України. Платежі понад зазначену граничну суму проводяться виключно в безготівковій формі.

Згідно з п. 2.1. Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 2012 року, за згодою Сторін продаж вчинено за ціною 402 700,00 грн., які Покупець, тобто Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрлізинг", сплачує Продавцю до моменту підписання цього договору

Як вбачається з викладеного, ціна продажу Нерухомого майна значно перевищувала граничну суму готівкового розрахунку одного підприємства з іншим у розмірі 10 000,00 грн., яка встановлювалася Національним банком України.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Текст договору купівлі-продажу нерухомого майна від 2012 року взагалі не містив реквізитів Товариства з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі" для здійснення розрахунків у безготівковому порядку.

У відзив на даний позов відповідача зазначив, що оплата за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 2012 року була проведена відповідачем у готівковій формі, у підтвердження чого додано копії квитанцій до прибуткового касового ордера № 55 від 17.07.2012 та № 56 від 17.07.2012, які отримані відповідачем під час ознайомлення з матеріалами адміністративної справи № 826/3597/15.

Водночас, сума в розмірі 402 700 грн. 00 коп., яка, як стверджує відповідач, була сплачена ним на користь позивача, значно перевищувала гранично допустиму для розрахунків між підприємствами протягом одного дня.

Як встановлено судом, одночасно з укладенням договору купівлі-продажу від 17.07.2012 між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки від 17.07.2012.

У межах даної справи судом розглядався позов одного із кредиторів боржника - Адвокатського об'єднання «Адвокатська компанія «Верум» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технік Енерджі» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрлізинг» про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17 липня 2012 року.

Задовольняючи вказаний позов Адвокатського об'єднання "Адвокатська компанія "Верум", в ухвалі від 29.03.2017, залишеній без змін постановою Касаційного господарського суду у складі Верхового Суду від 29.03.2018, Господарський суд м. Києва прийшов до висновку про незаконність положення вказаного Договору про здійснення розрахунків між позивачем та відповідачем у готівковій формі

Таким чином, зважаючи на те, що оплата за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 2012 року у безготівковому порядку не здійснювалася, враховуючи, що право власності на нерухоме майно за відповідачем так і не було зареєстровано ні у БТІ, ні у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, а також виходячи з того, що виконання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 2012 року завдає збитків позивачу та створює умови, які перешкоджають відновленню його платоспроможності, керуючим санацією у межах тримісячного строку, а саме 27.03.2017, було прийнято рішення про відмову від вказаного договору, про що у письмовому вигляді проінформовано відповідача та його ліквідатора, що підтверджується доданими до позовної заяви копіями повідомлення за № 43/02-04 від 12.07.2016, опису вкладення у цінний лист та квитанції про сплату вартості поштових послуг, а також повідомлення від 31.08.2016, опису вкладення у цінний лист та квитанції про сплату вартості поштових послуг.

Відповідно до абз. 2 ч. 10 ст. 28 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", сторона правочину (договору), щодо якого прийнято рішення керуючим санацією про відмову від його виконання, має право в тридцятиденний строк з дня прийняття рішення керуючим санацією вимагати в установленому порядку відшкодування збитків, які виникли через відмову від виконання договору, в процедурі провадження у справі про банкрутство.

Як зазначає позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрлізинг» не зверталося до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технік Енерджі» у порядку, встановленому законом, з заявою про відшкодування збитків, які виникли через відмову від договору купівлі-продажу нерухомого майна від 2012 року.

У розумінні ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, відмова керуючого санацією Товариства з обмеженою відповідальністю «Технік Енерджі» від договору купівлі-продажу нерухомого майна вважається правочином, адже є дією, спрямованою на припинення цивільних прав та обов'язків за вказаним договором.

Частиною 3 ст. 651 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч.2 ст. 653 Цивільного кодексу України, у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Таким чином, з моменту прийняття керуючим санацією Товариства з обмеженою відповідальністю «Технік Енерджі» рішення про відмову від Договору купівлі-продажу Нерухомого майна від 2012 року, а саме з 27 червня 2017 року, зобов'язання за вказаним Договором є припиненими.

Водночас, як вбачається з матеріалів позовної заяви, відповідачем надалі вчиняються дії щодо реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень права власності на нерухоме майно.

Зокрема, листом від 20.09.2016 № 02-06/43 відповідач повідомив позивача про невизнання відмови від договору купівлі-продажу нерухомого майна від 2012 року.

03 квітня 2017 року за заявою відповідача державним реєстратором КП "Бориспільське БТІ" було прийнято рішення за № 34598037 про реєстрацію права власності на нерухоме майно за Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрлізинг».

В подальшому, наказом Міністерства юстиції України від 26.05.2017 за № 1736/5 "Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" дане рішення про державну реєстрацію за відповідачем права власності на нерухоме майно було скасовано та вилучено з державного реєстру відповідні записи.

Відповідно до Висновку Комісії Міністерства юстиції України з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 26.05.2017, рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно за Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрлізинг» було прийнято з грубими порушеннями профільного Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127.

Зокрема, Комісією було встановлено, що реєстрація відбулася всупереч існуючому обтяженню, а також за наявності суперечності між заявленими та вже зареєстрованими за позивачем речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

В подальшому, відповідач оскаржив наведений наказ Міністерства юстиції України до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Рішенням суду від 18.04.2018 у справі № 826/11270/17 позов було задоволено та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 26.05.2017 за № 1736/5 "Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень".

Суд першої виходив з того, що Міністерством юстиції України не було належним чином поінформовано Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрлізинг» про дату та час розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Технік Енерджі» на дії державного реєстратора.

Одночасно Окружний адміністративний суд міста Києва прийшов до висновку про законність дій державного реєстратора з реєстрації за Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрлізинг" права власності на нерухоме майно.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.08.2018 апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Технік Енерджі» та Міністерства юстиції України задоволено частково, рішення суду першої інстанції змінено в мотивувальній частині, а в іншій частині залишено без змін.

Зокрема, в постанові від 06.08.2018 суд апеляційної інстанції вказав, що висновки суду першої інстанції про законність дій державного реєстратора під час реєстрації за Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрлізинг" права власності на нерухоме майно є передчасними та зроблені судом першої інстанції при неповному з'ясуванні обставин справи.

Окрім цього, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрлізинг" звернулося до Господарського суду м. Києва у межах справи № 910/11048/14 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Технік Енерджі» з позовом до останнього про визнання незаконним правочину керуючого санацією боржника про відмову від договору купівлі-продажу нерухомого майна від 2012 року.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 01.08.2018 відмовлено в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрлізинг".

Таким чином, з наведеного вбачається, що право власності позивача на нерухоме майно заперечується та не визнається відповідачем.

Пунктом 2 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України встановлено, що однією з загальних засад цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Статтею 392 Цивільного кодексу України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному зверненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 129, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд м. Києва ,

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі" (03038, м. Київ, вул. Ямська, буд. 28-а; ідентифікаційний код 35076670) право власності на нерухоме майно по АДРЕСА_1, яке складається з:

- Арочної споруди відділення №1, площею 501,5 кв.м.;

- Складу металевого тракторної бригади, площею 303,4 кв.м.;

- Газоскладу, площею 47,4 кв.м.;

- Будинку садоводів, площею 220,9 кв.м.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрлізинг" (08131, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Толстого, буд. 1-А; ідентифікаційний код 34564930) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі" (03038, м. Київ, вул. Ямська, буд. 28-а; ідентифікаційний код 35076670) витрати зі сплати судового збору в розмірі 5 231 (п'ять тисяч двісті тридцять одна) грн. 80 коп.

4. Видати наказ.

5. Копію ухвали направити сторонам та кредиторам банкрута.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя П.П. Чеберяк