ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2018 р., м. Київ Справа№ 910/13366/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Пашкіної С.А.

Мартюк А.І.

за участю секретаря судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: Стусова Ю.М.

від відповідача: Волько А.І.

розглянув апеляційну скаргу Evciler Kimya Madencilik Ve Deg Met.San.Tic.A.S на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2018р., м. Київ (повний текст складено 23.11.2018р.) у справі №910/13366/18 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Evciler Kimya Madencilik Ve Deg Met.San.Tic.A.S

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Драгпром"

про визнання недійсним договору про переробку брухту

1. Зміст позовних вимог та заперечень

1.1. Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про визнання недійсним договору про переробку брухту, що містить дорогоцінні метали №001 від 09.03.2016р.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що укладений між сторонами договір №001 від 09.03.2016р. був підписаний з боку Позивача ОСОБА_2, який ніколи не займав посаду директора Позивача, не міг діяти від його імені на підставі статуту та відомості про якого ніколи не вносились до торгового реєстру, який ведеться Торгово-промисловою палатою м. Анкара. Таким чином, за твердженням Позивача, існують підстави для визнання недійсною арбітражної угоди, укладеної у вигляді арбітражного застереження, що міститься в п.8.3. розділу 8 договору №001 від 09.03.2016р. та, безпосередньо, самого договору.

1.3. Відповідач проти позову заперечив, мотивуючи тим, що п.8.3. договору №001 від 09.03.2016р. передбачено, що якщо сторони не можуть дійти згоди шляхом переговорів протягом 30 календарних днів від дня перших переговорів, то всі спори та непорозуміння належать передачі на розгляд Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України.

Так, Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України від 25.05.2018р. прийнято рішення у справі АС№272т/2017 про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідльністю «Драгпром» до Evciler Kimya Madencilik Ve Deg Met. San. Tic. A.S про стягнення збитків та арбітражного збору всього у розмірі 542 994,12 доларів США за договором №001 від 09.03.2016р.

На думку Відповідача, спір, який виник між сторонами не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства та має вирішуватись у порядку Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

2. Обставини, встановлені місцевим та апеляційним судом

2.1. Спір у даній справі виник щодо недійсності договору №001 від 09.03.2016р. про переробку брухту, що містить дорогоцінні метали, який містить третейське застереження та, на думку Позивача, був підписаний не уповноваженою особою зі сторони Позивача ОСОБА_2.

2.2. Відповідно до розділу 8 спірного договору він регулюється чинним матеріальним правом України.

Всі непорозуміння, що виникають внаслідок, або у зв'язку з цим договором, повинні вирішуватись шляхом переговорів між сторонами.

Якщо сторони не можуть дійти згоди шляхом переговорів протягом 30 календарних днів від дня перших переговорів, то всі спори та непорозуміння належать передачі на розгляд Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України.

2.3. 25.05.2018р. Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України прийнято рішення у справі АС№272т/2017, яким задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідльністю «Драгпром» до Evciler Kimya Madencilik Ve Deg Met. San. Tic. A.S про стягнення збитків та арбітражного збору у розмірі 542994,12 доларів США за договором №001 від 09.03.2016р.

2.4. Як зазначено у вказаному рішенні, при розгляді справи АС№272т/2017 у Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України від Evciler Kimya Madencilik Ve Deg Met. San. Tic. A.S брали участь представники: Курильченко К.О. Кравцов І.В., Новаковський П.М., Шаблій В.Ю., які уповноважені представляти інтереси в суді на підставі довіреності №00379 від 04.01.2018р., виданою Бурджу Евджілер, повноваження якого підтверджуються копією апостильованої відповіді з Торгового реєстру Торгово-промислової палати Анкари №89430/060402/059144.

2.5. Відповідач до початку розгляду справи по суті подав до місцевого суду заяву про заперечення щодо розгляду даного спору у господарському суді та залишення позову без розгляду відповідно до п.7 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України.

3. Зміст ухвали місцевого суду

3.1. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2018р. у справі №910/13366/18 залишено без розгляду позовну заяву Позивача до Відповідача про визнання недійсним договору №001 від 09.03.2016р.

3.2. Ухвала мотивована тим, що Відповідачем подано заяву про залишення позову без розгляду до початку розгляду справи по суті та заперечення щодо розгляду даного спору у Господарському суді м. Києва, а також наявність згоди сторін у п.8.3. договору №001 від 09.03.2016р. про вирішення всіх спорів та непорозумінь у Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України.

Крім того, місцевий суд зазначив про відсутність доказів скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у справі АС№272т/2017 від 25.05.2018р.

З огляду на викладене, місцевий суд дійшов висновку про достатність підстав для залишення позову без розгляду, оскільки даний спір має розглядатись у Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України.

4. Вимоги та обґрунтування апеляційної скарги

4.1. Не погодившись з прийнятою ухвалою, Позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2018р. у справі №910/13366/18 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

4.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що, на думку Позивача, місцевим судом зроблено невірний висновок, що матеріалами справи підтверджується згода сторін про передачу всіх спорів та непорозумінь, що випливають із договору, на вирішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України.

Позивач зазначає, що неуповноважена особа не могла від імені Позивача передати на вирішення Міжнародного комерційного арбітражного суду спори за участю Позивача, адже у даному випадку відсутня воля Позивача на передачу спорів за договором, у тому числі спору про недійсність договору, на вирішення арбітражного суду.

4.3. Позивач вказує, що місцевим судом помилково зазначено, що участь його уповноважених представників у розгляді Міжнародним комерційним арбітражним судом справи АС№272т/2017 підтверджує передачу на вирішення вказаного суду будь-яких спорів за договором.

4.4. Також Позивач зазначає, що навіть якщо спірний договір був укладений від його імені уповноваженою особою, спір про його недійсність мав би вирішуватись у судовому порядку саме господарським судом, оскільки зі змісту арбітражного застереження не вбачається, що спори про визнання недійсним договору передаються на вирішення Міжнародного комерційного арбітражного суду. В обґрунтування вказаного, Позивач зазначає, що пункти 8.2., 8.3. договору суттєво обмежують перелік спірних питань, що передаються на розгляд Міжнародного комерційного арбітражного суду. На думку Позивача, вказане арбітражне застереження, що міститься у договорі, стосується лише спорів, які можуть бути врегульовані сторонами шляхом переговорів. Оскільки, як зазначає Позивач, спір щодо визнання договору недійсним не може бути врегульований сторонами шляхом переговорів, то не може передаватися на розгляд Міжнародного комерційного арбітражного суду.

4.5. Крім того, як вказує Позивач, під час розгляду справи Міжнародним комерційним арбітражним судом не досліджувалось питання дійсності договору і те, чи уповноваженим представниками він підписувався, тому місцевий суд не мав брати до уваги зміст рішення у справі АС№272т/2017, а мав дослідити докази, подані Позивачем під час розгляду справи по суті.

4.6. Також Позивач зазначає, що наявність арбітражного застереження в договорі не є підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

На підтвердження чого надає постанову Вищого господарського суду України від 19.09.2017р. у справі №917/735/17, з якою погодився Верховний Суд в ухвалі від 14.02.2018р. у справі №917/735/17.

5. Заперечення на апеляційну скаргу

5.1. Відповідач у поданому відзиві проти задоволення апеляційної скарги заперечив та просив ухвалу місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

5.2. Відповідач стверджує, що зі змісту рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду у справі АС№272т/2017 вбачається, що Позивачем визнано договір №001 від 09.03.2016р. та, відповідно, арбітражне застереження є укладеним.

При цьому, Відповідач додав до відзиву ухвалу Київського апеляційного суду від 04.12.2018р. у справі №824/204/2018, згідно якої в задоволенні заяви Позивача про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 25.05.2018р. у справі АС№272т/2017 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Драгпром» до EVCILER KIMYA MADENCILIK VE DEG MET.SAN.TIC.A.S про відшкодування збитків та стягнення витрат на оплату юридичних послуг відмовлено.

6. Надходження апеляційної скарги та її розгляд апеляційним судом

6.1. 28.11.2018р. Позивач звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу місцевого суду від 21.11.2018р. у справі №910/13366/18.

6.2. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2018р. відкрито апеляційне провадження у справі №910/13366/18, розгляд апеляційної скарги призначено на 26.12.2018р.

6.3. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2018р., справу №910/13366/18 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Власов Ю.Л., судді: Пашкіна С.А., Мартюк А.І.

6.4. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2018р. справу №910/13366/18 прийнято до провадження визначеною колегією суддів.

7. Застосоване законодавство

7.1. Відповідно до ч.1, 3 ст.22 Господарського процесуального кодексу України спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий сторонами на вирішення міжнародного комерційного арбітражу, крім: 1) спорів про визнання недійсними актів, спорів про державну реєстрацію або облік прав на нерухоме майно, прав інтелектуальної власності, прав на цінні папери, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі з урахуванням частини другої цієї статті; 2) спорів, передбачених пунктами 2, 3, 7 - 13 частини першої, пунктами 2, 3, 6 частини другої статті 20 цього Кодексу, з урахуванням частини другої цієї статті; 3) інших спорів, які відповідно до закону не можуть бути передані на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу.

Будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення міжнародного комерційного арбітражу та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.

7.2. Згідно зі ст.2 Конвенції про визнання і виконання іноземних арбітражних рішень (Нью-Йорк, 10.06.1958р.) кожна договірна держава визнає письмову угоду, за якою сторони зобов'язуються передавати в арбітраж всі або деякі спори, що виникли чи можуть виникнути між ними у зв'язку з конкретними чи іншими правовідносинами, об'єкт яких може бути предметом арбітражного розгляду. Суд договірної держави, у разі надходження позову щодо питання, з приводу якого сторони уклали угоду, що передбачена цією статтею, повинен за клопотанням однієї із сторін направити сторони в арбітраж, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

7.3. Відповідно до ст.7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв'язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні.

Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди. Арбітражна угода укладається в письмовій формі. Угода вважається укладеною в письмовій формі, якщо вона міститься в документі, підписаному сторонами, або укладена шляхом обміну листами, електронними повідомленнями, якщо інформація, що міститься в них, є доступною для подальшого використання, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням інших засобів електрозв'язку, що забезпечують фіксацію такої угоди, або шляхом обміну позовною заявою та відзивом на позов, в яких одна із сторін стверджує наявність угоди, а інша проти цього не заперечує. Посилання в угоді на документ, що містить арбітражне застереження, є арбітражною угодою за умови, що угода укладена в письмовій формі і це посилання є таким, що робить згадане застереження частиною угоди.

7.4. Відповідно до ст.16 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» третейський суд може сам прийняти постанову про свою компетенцію, в тому числі стосовно будь-яких заперечень щодо наявності або дійсності арбітражної угоди. З цією метою арбітражне застереження, що є частиною договору, повинно трактуватися як угода, що не залежить від інших умов договору. Винесення третейським судом рішення про недійсність договору не тягне за собою в силу закону недійсність арбітражного застереження.

Заява про відсутність у третейського суду компетенції може бути зроблена не пізніше подання заперечень щодо позову. Призначення стороною арбітра або її участь у призначенні арбітра не позбавляє сторону права зробити таку заяву. Заява про те, що третейський суд перевищує межі своєї компетенції, повинна бути зроблена, як тільки питання, яке, на думку сторони, виходить за ці межі, буде поставлено в ході арбітражного розгляду. Третейський суд може в будь-якому з цих випадків прийняти заяву, зроблену пізніше, якщо він визнає затримку виправданою.

7.5. Згідно з ч.1 ст.35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов'язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36.

7.6. Відповідно до п.7 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

8. Позиція апеляційного суду

8.1. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

8.2. Як вірно зазначено місцевим судом, у п. 8.3. договору №001 від 09.03.2016р. визначено, якщо сторони не можуть дійти згоди шляхом переговорів протягом 30 календарних днів від дня перших переговорів, то всі спори та непорозуміння належать передачі на розгляд Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України.

8.3. При цьому, зі змісту рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду від 25.05.2018р. у справі АС№272т/2017, в якій брали участь уповноважені представники Позивача, вбачається, що Позивач визнав факт укладення ним договору №001 від 09.03.2016р. та не звертався згідно з ст.16 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» з заявою про відсутність у третейського суду компетенції.

Так, згідно з п.14.3. вказаного рішення, сторони підвередили відсутність будь-яких заяв як стосовно компетенції МКАС, так і стосовно персонального складу Арбітражного суду.

Відповідно до п.14.5 рішення «Відповідач заперечував проти позову та стверджував про відсутність підстав для задоволення вимог Позивача. На його думку, Позивач не поставляв брухт Відповідачу за договором, а тому не вправі заявляти вимоги до нього. Якщо Позивач і здійснив поставку брухту, то на інших підставах, а не на виконання зобов'язань перед Відповідачем».

Згідно з п.26.3. рішення, відповідаючи на запитання складу Арбітражного суду, сторони, зокрема, підтвердили безспірність фактів підписання сторонами договору та додатків №1-7 до нього.

Відповідно до п.26.3.2. рішення арбітражним судом описується позиція Відповідача у справі АС№272т/2017, а саме такі моменти: Позивач не приступив до виконання зобов'язань за договором, не надіслав Відповідачу жодного повідомлення про здійснення поставки у спосіб, передбачений договором, та не надав йому оригінали документів щодо таких поставок; відповідно до договору, поставлений брухт повинен був приймати безпосередньо Відповідач, у той час як його прийняло підприємство-переробник; збитки повинні відшкодовувати особа, винна у невиконанні договору, однак доказів порушення договору Відповідачем Позивач не надав.

Згідно з п.3 (аркуш 14) рішення безспірність фактів підписання договору та додатків №1-7 підтверджена поданими сторонами матеріалами справи та поясненнями їх представників у засіданнях Арбітражного суду. Будь-яких заяв або документів, які б ставили під сумнів чинність договору та згаданих додатків, від сторін до МКАС не надійшло.

8.4. Отже, у Позивача під час розгляду Міжнародним комерційним арбітражним судом справи АС№272т/2017 були відсутні будь-які заперечення щодо неналежного укладення спірного договору чи вказівки на укладення такого договору особою, яка не має повноважень на укладення договорів від імені Позивача, чи з заяви про відсутність у третейського суду компетенції.

8.5. Крім того, з рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду у справі АС№272т/2017 вбачається, що Позивачем вчинялися дії на виконання договору №001 від 09.03.2016р., а тому він є укладеним та дійсним у розумінні ст.215 Цивільного кодексу України.

8.6. Апеляційний суд також зазначає, що Позивачем під час розгляду справи місцевим судом не подано доказів того, що під час розгляду справи Міжнародним комерційним арбітражним судом він заперечував щодо розгляду справи в арбітражному порядку та не визнавав підписання договору №001 від 09.03.2016р.

8.7. Враховуючи вказані обставини апеляційний суд відхиляє твердження Позивача, що під час розгляду справи Міжнародним комерційним арбітражним судом не досліджувалось питання дійсності договору і те, чи уповноваженим представниками він підписувався, а також, що місцевий суд не мав брати до уваги зміст рішення у справі АС№272т/2017.

8.8. Крім того, апеляційний суд, враховуючи положення п.7 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України та рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду від 25.05.2018р. у справі АС№272т/2017 (докази скасування якого відсутні), не приймає доводи Позивача, що наявність арбітражного застереження в договорі не є підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

8.9. При цьому, посилання Позивача на правову позицію, викладену в постанові Вищого господарського суду України від 19.09.2017р. у справі №917/735/17, з якою погодився Верховний Суд в ухвалі від 14.02.2018р. у справі №917/735/17, не підлягає застосуванню у даній справі з огляду на наступне.

Вказана правова позиція була надана спірним на той час правовідносинам, які регулювалися Господарським процесуальним кодексом України в редакції, чинній до 15.12.2017р. та стосувалися підстав припинення провадження у справі, зокрема, стосовно п.5 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, а не залишення позовної заяви без розгляду відповідно до п.7 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України в чинній редакції.

8.10.Також апеляційний суд, враховуючи п.8.2., 8.3. спірного договору та положення ч.1, 3 ст.22 Господарського процесуального кодексу України, не приймає доводи Позивача, що навіть якщо спірний договір був укладений від його імені уповноваженою особою, спір про його недійсність мав би вирішуватись у судовому порядку саме господарським судом, оскільки зі змісту арбітражного застереження, на думку Позивача, не вбачається, що спори про визнання недійсним договору передаються на вирішення Міжнародного комерційного арбітражного суду.

Так, в даній справі спір про визнання недійсним договору №001 від 09.03.2016р. не є спором, який відповідно до закону не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу та, як вже зазначалось вище, згідно умов договору №001 від 09.03.2016р. всі спори та непорозуміння у випадку недосягнення сторонами згоди шляхом переговорів належать передачі на розгляд Міжнародного комерційного суду при торгово-промисловій палаті України.

9. Висновки апеляційного суду

9.1. За вказаних обставин, враховуючи подання Відповідачем заяви про залишення позову без розгляду до початку розгляду справи по суті та заперечення Відповідача щодо розгляду даного спору у Господарському суді м. Києва, а також наявність згоди сторін у п.8.3. договору №001 від 09.03.2016р. про вирішення всіх спорів та непорозумінь у Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України та відсутність доказів про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у справі АС№272т/2017 від 25.05.2018р., місцевий суд дійшов правомірного висновку про достатність підстав для залишення позову без розгляду.

9.2. На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування ухвали місцевого суду згідно з ст.280 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Evciler Kimya Madencilik Ve Deg Met.San.Tic.A.S на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2018р. у справі №910/13366/18 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2018р. у справі №910/13366/18 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Evciler Kimya Madencilik Ve Deg Met.San.Tic.A.S.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.287, ст.288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 26.12.2018р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді С.А. Пашкіна

А.І. Мартюк