ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.12.2018 м. Ужгород Справа № 907/630/18

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

за участю секретаря судового засідання Вишняков І. Ю.,

розглянувши позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙНСВАРД», м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО КОМПЛЕКС», м. Ужгород

про стягнення суми 218 385,07 грн.,

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1 (довіреність б/н від 26.10.2018);

від відповідача не зявився ;

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідача про стягнення суми 218 385,07 грн. заборгованості, у тому числі 187 357,12 грн. основного боргу по оплаті наданих послуг за договором на транспортно-експедиційне обслуговування № 30-ТЕО від 02.04.2018 року, 27 175,76 грн. пені за несвоєчасний розрахунок, 2 801,11 грн. трьох процентів річних та 451,08 грн. інфляційних втрат, посилаючись на порушення відповідачем вимог ст. 19, 42 Конституції України, ст. 11, 93, 321, 525, 526, 530, 610, 611, 612, 625, 629, 929 Цивільного кодексу України та ст. 193, 306 Господарського кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 07.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 907/630/18 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 03.12.2018. Ухвала суду отримана відповідачем 13.11.2018 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 26.11.2018 клопотання позивача про участь у судовому засіданні, яке призначено на 03 грудня 2018, у режимі відеоконференції, задоволено, вирішено проводити засідання у режимі відеоконференції та доручено проведення відеоконференції Господарському суду міста Києва.

Представник позивача в судовому засіданні просить заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, посилаючись на їх обґрунтованість наявними у справі матеріалами. Вказує на невиконання відповідачем своїх зобовязань за Договором на транспортно-експедиційне обслуговування, в результаті чого в останнього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 187 957,12 грн. Зважаючи на прострочення оплати та наявність заборгованості, позивачем здійснено нарахування штрафних та фінансових санкцій, з огляду на що, позивач просить також стягнути на його користь пеню за несвоєчасний розрахунок, три відсотки річних та інфляційні втрати (ст. 625 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує пятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на наведене, оскільки справа № 907/630/18 не є складною в розумінні норми ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, суд здійснює розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Частиною 8 ст. 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Неявка у судове засідання відповідача, якого належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч. 1 ст. 202 ГПК України).

Розглянувши подані позивачем матеріали, заслухавши повноважного представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

02.04.2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙНСВАРД», м. Київ (позивачем як виконавцем) та товариством з обмеженою відповідальністю «АГРО КОМПЛЕКС», м. Ужгород (відповідачем як замовником) укладено Договір № 30-ТЕО на транспортно-експедиційне обслуговування, за умовами якого позивач зобовязався надати послуги відповідачу з транспортно-експедиційного обслуговування вантажу, а відповідач зобовязався оплатити ці послуги (п. 1.1 договору). Замовник здійснює оплату вартості послуг у повному обсязі згідно додатку (п. 3.4 договору).

Вартість послуг зазначаються у Додатку відповідно до конкретної заявки відносно кожного вантажу та місця відправки (п. 4.1 договору). Кожен додаток є невідємною частиною договору (п. 4.2 договору). Оплата послуг проводиться так: 50 % попередньої оплати, але не пізніше ніж за 3 робочі дні до початку перевезення вантажу і 50 % оплати за фактом відвантаження, але не пізніше ніж за 7 робочих днів від дати відвантаження (п. 4.3 договору). У разі порушення термінів оплати послуг замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п. 5.3 договору). Договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань (п. 9.1 договору).

Згідно з Додатком № 1 від 02.04.2018 року до Договору сторони узгодили такі деталі відправлення вантажу, а саме : станція відправлення Микулинці - Струсів Льв. ; станція призначення - ОСОБА_2; одержувач ТОВ ТІС-МИНУДОБРИВА; вантаж зерно кукурудзи ; період відвантаження квітень 2018; вартість послуг 587,32 грн. за тону.

Датою відправлення вантажу для ТОВ ТІС-МИНУДОБРИВА у накладних вказано 05.04.2018 та 06.04.2018 року (графа 56 накладної).

Згідно з Додатком № 2 від 12.04.2018 року до Договору сторони узгодили такі деталі відправлення вантажу, а саме : станція відправлення Микулинці-Струсів Льв. ; станція призначення Одеса-Порт; одержувач АОМП комплекс ЗПК ТОВ Бруклін-Київ; вантаж зерно кукурудзи ; період відвантаження квітень 2018 ; вартість послуг 543,14 грн. за тону.

Датою відправлення вантажу для АОМП комплекс ЗПК ТОВ Бруклін-Київ у накладній вказано 17.04.2018 року (графа 56 накладної).

06.04.2018 року сторони договору підписали ОСОБА_1 здачі-приймання робіт (надання послуг) № 186, в якому зазначили, що вартість транспортно-експедиційних послуг по відвантаженню зерна кукурудзи зі ст. Микулинці - Струсів Льв. до ст. Чорноморська Од. складає 254 495,77 грн. Замовник зазначив, що претензій по обєму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має.

17.04.2018 року сторони договору підписали ОСОБА_1 здачі-приймання робіт (надання послуг) № 188, в якому зазначили, що вартість транспортно-експедиційних послуг по відвантаженню зерна кукурудзи зі ст. Микулинці - Струсів Льв. до ст. Одеса-Порт складає 133 461,35 грн. Замовник зазначив, що претензій по обєму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має.

Отже, згідно з п. 4.3 договору у відповідача виник обовязок внести попередню оплату позивачу за доставку вантажу для ТОВ ТІС-МИНУДОБРИВА в розмірі 127 247,89 грн. (= 50 % * 254 495,77 грн.) не пізніше 02.04.2018 року, а за доставку вантажу для АОМП комплекс ЗПК ТОВ Бруклін-Київ - в розмірі 66 730,68 грн. (= 50 % * 133 461,35 грн.) не пізніше 11.04.2018 року.

При цьому виконати обовязок здійснити другу половину оплати за послуги, надані 06.04.2018 (доставка вантажу для ТОВ ТІС-МИНУДОБРИВА) відповідач зобовязаний був не пізніше 17.04.2018 в розмірі 127 247,89 грн., а за послуги, надані 17.04.2018 (доставка вантажу для АОМП комплекс ЗПК ТОВ Бруклін-Київ) - не пізніше 26.04.2018 в розмірі 66 730,68 грн.

24.04.2018 року відповідач сплатив позивачу 100 000 грн. (часткова оплата) за послуги згідно з умовами вказаного договору.

27.07.2018 року сторони підписали акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2018 27.07.2018, згідно якого відповідач визнав, що боргує позивачу 287 957,12 грн. за договором.

01.08.2018 року в гарантійному листі відповідач визнав, що боргує позивачу 287 857,12 грн.

17.08.2018 року відповідач сплатив позивачу 100 000 грн. (часткова оплата) за послуги згідно з договором.

Отже, розмір неоплачених послуг наданих позивачем відповідачу складає 187 957,12 грн. (= 254 495,77 грн. + 133 461,35 грн. - 100 000 грн. - 100 000 грн.), що є заборгованістю відповідача.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу (ст. 9 Закону України Про транспортно-експедиторську діяльність, ст. 929 ЦК України, ч. 1 ст. 316 ГК України).

Клієнт зобовязаний оплатити послуги експедитора згідно договору (ч. 2 ст. 12 ЗУ Про транспортно-експедиторську діяльність, ст. 931 ЦК України, ч. 2 ст. 316 ГК України)

Враховуючи те, що відповідач в порушення вимог пункту 4.3 Договору не здійснив оплату вартості отриманого товару у розмірі 187 357,12 грн., що підтверджується наявними у справі матеріалами, відповідачем у встановлений законом строк та спосіб не спростовано та не заперечено, вимоги позивача про стягнення даної суми основного боргу підлягають задоволенню. Матеріалами справи підтверджується факт порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань зі своєчасної (у визначені договором строки) оплати вартості наданих послуг за укладеним з позивачем договором.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пункт 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями згідно з частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено ч. 3 ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст. 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та ч. 6 ст. 232 ГК України.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною 4 ст. 231 ГК України.

Суд перевірив правильність розрахунку пені, нарахованої згідно п. 5.3 договору, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача пеню в розмірі облікової ставки НБУ за період з 19.04.2018 до 19.10.2018 року, нарахованої на суму 54 495,77 грн. заборгованості (=254 495,77 грн. - 100 000 грн. - 100 000 грн.), в розмірі 4 776,2 = (54 495,77 грн. * 17 % /365 днів * 85 днів) + (54 495,77 грн. * 17,5 % / 365 днів * 56 днів) + (54 495,77 грн. * 17,5 % / 365 днів * 43 дні).

Суд перевірив правильність розрахунку пені, нарахованої згідно п. 5.3 договору, а тому стягує з відповідача на користь позивача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 27.04.2018 до 19.10.2018 року, нарахованої на суму 133 461,35 грн. заборгованості, в розмірі 22 399,56 грн. = 9 572,65 грн. + 7 166,69 грн. + 5 660,22 грн. = (133 461,35 грн. * 17 % /365 днів * 77 днів) + (133 461,35 грн. * 17,5 % / 365 днів * 56 днів) + ( 133 461,35 грн. * 17,5 % / 365 днів * 43 дні).

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив правильність нарахування 3 процентів річних (ст. 625 ЦК України), а тому суд стягує з відповідача на користь позивача 837,59 грн. трьох відсотків річних = 54 495,77 грн. * 3 % : 365 днів * 187 днів та 1 963,52 грн. трьох відсотків річних = 133 461,35 * 3 % : 365 днів * 179 днів, а всього 2 801,11 грн.

Суд перевірив правильність нарахування інфляційних втрат на суму заборгованості , а тому стягує з відповідача на користь позивача 451,08 грн. інфляційних втрат за період з травня 2018 до вересня 2018 року = (54 495,77 грн. * 0,0024) + 133 461,35 грн. * 0,0024).

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ст. 86 ГПК України).

З огляду на вищенаведені норми процесуального закону та як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, які визнані судом обґрунтованими, не надано суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового засідання.

Враховуючи наведене, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами частково доведено обставини, покладені в основу позову, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 195, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Комплекс" (88000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код 37693202) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" (03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, буд. 32 літера А, 3-й поверх, ідентифікаційний код 41564379) заборгованість за Договором № 30-ТЕО на транспортно-експедиційне обслуговування від 02.04.2018 року в розмірі 218 385,07 грн. (Двісті вісімнадцять тисяч триста вісімдесят пять гр. 07 коп.), в тому числі 187 957,12 грн. заборгованості з оплати послуг, 27 175,76 грн. пені, 2 801,11 грн. трьох процентів річних та 451,08 грн. інфляційних втрат, а також витрати зі сплати судового збору у сумі 3275,79грн. (Три тисячі двісті сімдесят пять грн. 79 коп.)

Видати наказ на виконання рішення в порядку вимог п. 4 ст. 327 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено: 28.12.2018.

Суддя О. Ф. Ремецькі