РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.12.2018Справа № 910/14456/18
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Мандриченка О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

справу № 910/14456/18

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Уні-Пак";
Дофізичної особи - підприємця Шкільного Євгена Андрійовича;
Простягнення 38 340,00 грн.
без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Уні-Пак" звернулося до суду з позовом про стягнення з фізичної особи - підприємця Шкільного Євгена Андрійовича 38 340,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки продукції № 13111 від 02.06.2017, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Кушнер", а у подальшому, позивач набув право вимоги до відповідача за договором поставки продукції на підставі договору про купівлю-продаж права вимоги (цесії) № 4 від 23.03.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2018 було відкрито провадження у справі № 910/14456/18, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у зв'язку з малозначністю в порядку п. 1 ч. 5 ст. 12, ч. 1 ст. 247, ч .1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу - строк для подання відповіді на відзив.

Проте, відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Про розгляд Господарським судом міста Києва справи № 910/14456/18 відповідач повідомлявся належним чином за адресою, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується відомостями підприємства поштового зв'язку.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За приписами ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

02.06.2017 товариство з обмеженою відповідальністю "Кушнер", як постачальник, та фізична особа - підприємець Шкільний Євген Андрійович, як покупець, уклали договір поставки продукції № 13111 (далі - договір поставки), відповідно до п. 1 розділу 1 якого постачальник зобов'язується поставляти покупцю продукцію згідно з замовленням покупця, а покупець зобов'язується своєчасно приймати цю продукцію, оплачувати її вартість на умовах даного договору та повертати зворотну тару в строк та на умовах, передбачених цим договором. Замовлення передається постачальнику в будь-якій зрозумілій сторонами формі (електронною поштою, через торгового представника, факсимільним, телефонним зв'язком, усно тощо).

Відповідно до п. 1 розділу 2 договору поставки, постачальник передає в тимчасове користування ящики, піддони, кеги, бутлі та балони (далі - зворотна тара) покупцю відповідно до переліку та виключно в межах лімітів передачі зворотної тари, погоджених сторонами в договорі шляхом підписання акту приймання-передачі майна, який є невід'ємною частиною договору, а покупець зобов'язується повертати зворотну тару в строк та на умовах, передбачених даним договором. Покупець зобов'язується забезпечити повне збереження схоронності зворотної тари, що передана в тимчасове користування постачальником, не змінювати за власною ініціативою місце зберігання зворотної тари, письмово погоджувати з постачальником нові місця зберігання зворотної тари та не передавати свої права та обов'язки по даному договору третім особам.

Заставна ціна на зворотну тару вказується у накладних (п. 3 розділу 2 договору).

Відповідно до п. 5 розділу 2 договору повернення зворотної тари здійснюється по ретуру при завезенні продукції або за погодженням з постачальником покупцем самостійно.

У п. 6 розділу 2 договору поставки сторони погодили, що покупець зобов'язаний повертати постачальнику 100% від поставленої кількості: кеги, вуглекислотні балони, ящики, бутлі, піддони. Вся зворотна тара повинна бути повернена покупцем постачальнику в термін не більше 20 діб з дня отримання продукції, зокрема, кеги - в термін не більше 7 діб для теплих місяців (квітень-вересень), 14 діб - для прохолодних місяців (жовтень-березень), вуглекислотні балони - в термін не більше 30 діб. Покупець зобов'язується протягом 1 (одного) календарного дня повернути наявні залишки зворотної тари в разі:

- демонтажу обладнання для розливу пива та напоїв;

- письмової вимоги постачальника, якщо покупцем порушено умова даного договору;

- письмової вимоги постачальника, якщо останній вважає, що є загроза схоронності переданої в тимчасове користування зворотної тари;

- дострокового розірвання або припинення строку дії договору.

Ризик випадкового знищення та (або) пошкодження зворотної тари несе покупець з моменту її отримання та до моменту її повернення постачальнику. При пошкодженні, псуванні, втраті або знищенні зворотної тари з вини покупця, покупець зобов'язаний відшкодувати постачальнику подвійну заставну ціну зворотної тари із врахуванням ПДВ (п.п. 7, 8 розділу 2 договору).

Згідно з п. 1 розділу 3 договору поставки, з метою сприяння продажу продукції, постачальник може передавати в користування покупцю торгове та торгово-рекламне обладнання (зокрема, але не виключно - холодильне обладнання, обладнання для розливу пива та напоїв, інше торгівельне обладнання. Перелік, кількість, ціна, місцезнаходження та інша інформація щодо обладнання, яке передається покупцю, вказується у відповідному акті (актах) приймання-передачі обладнання, який підписується сторонами та власником обладнання та є невід'ємною частиною договору.

У п. 3.13 розділу 3 договору сторони погодили, що після отримання обладнання від постачальника покупець зобов'язаний на письмову вимогу постачальника повернути йому обладнання в 10-денний термін з моменту отримання вимоги в тому ж самому стані, в якому воно було передано з урахуванням зносу.

Пунктом 3 розділу 4 договору поставки встановлено, що відвантаження продукції проводиться на підставі попередньої оплати, після зарахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника. При відвантаженні продукції без попередньої оплати покупець зобов'язується протягом 7 календарних днів з моменту поставки повністю оплатити всю отриману продукцію.

Відповідно до п. 7 розділу 7 договору поставки у випадку втрати (повного знищення) або неповернення в строк, передбачений даним договором покупцем обладнання, покупець зобов'язаний відшкодувати постачальнику подвійну вартість обладнання, вказану в акті приймання-передачі обладнання, з урахуванням ПДВ, якщо інша сума відшкодування не буде додатково узгоджена між сторонами.

На виконання умов договору поставки, відповідно до акту приймання-передачі майна № 1 від 17.06.2017 та № 2 від 08.07.2017, продавець передав, а покупець прийняв наступні товарно-матеріальні цінності: кега Об. 30 л. у кількості 3 шт. вартістю 2 650,00 грн. без ПДВ кожна та акту № 2 від 08.07.2017 - кега Об. 30 л. у кількості 1 шт. вартістю 2 650,00 грн. без ПДВ, про що також було документально оформлено дві накладні № РТ-41932 від 17.06.2017 на суму 7 950,00 грн. без ПДВ та 9 540,00 грн. з ПДВ (кега № 1964) та №РТ-42178 від 08.07.2017 на суму 2 650,00 грн. без ПДВ та 3 180,00 грн. з ПДВ (кега № 1964).

За актом приймання-передачі обладнання № 20042-25751 від 13.06.2017 відбулася передача наступного обладнання: дві парасолі 4х4 м тросові з логотипом "Прозора", інвентарні номери 1159762, 1159761, вартістю 2 687,5 грн. без ПДВ, виробництво - 26.07.2016, адреса торгової точки: м. Київ, вул. Тешебаєва, 60.

Позивач вказує, що відповідач зобов'язання в частині повернення позивачу зазначеної тари та торгового обладнання не виконав, зворотну тару та парасолі позивачу не повернув.

Як зазначено позивачем, відповідач не замовляє продукцію продавця та не повертає передане йому обладнання.

23.03.2018 між товариством з обмеженою відповідальністю "Кушнер" (цедент) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Уні-пак" (цесіонарій) укладено договір про купівлю-продаж права вимоги (цесії) № 4 (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого цедент відступає, а цесіонарій повністю приймає на себе право вимоги (право грошової вимоги по сплаті за товари (послуги), відповідно до договорів, укладених з третіми особами, що зазначені у реєстрі вимог (додаток 1), що належить цеденту, і стає кредитором за договорами (основними договорами), укладеними цедентом з третіми особами згідно з реєстром вимог, що додається до цього договору і є невід'ємною його частиною.

З додатку № 1 реєстру вимог № 4 станом на 23.03.2018 вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Кушнер" відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Уні-Пак" прийняло право вимоги за договором поставки продукції № 13111 від 02.06.2017 право грошової вимоги на суму 19 275,00 грн.

06.06.2018 на адресу відповідача було направлено повідомлення № 318 від 24.03.2018 про відступлення права вимоги за договором № 13111 від 02.06.2017, а також вимогу № 318 від 24.03.2018 про погашення на користь нового кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Уні-Пак" у сумі 19 275,00 грн.

Статтею 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

З урахуванням викладеного, позивач набув прав вимоги до відповідача за договором № 13111 від 02.06.2017.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що відповідач, у порушення умов договору та вимог чинного законодавства, за поставлений товар не розрахувався, зворотну тару та обладнання не повернув, що стало підставою для звернення з даним позовом про стягнення 25 440,00 грн. вартості неповернутої зворотної тари та 12 900,00 грн. вартості неповернутого обладнання.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між відповідачем та товариством з обмеженою відповідальністю "Кушнер" договір поставки продукції № 13111 за своєю правовою природою є змішаним та містить елементи договору поставки та оренди.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

На підставі укладеного договору у продавця виник обов'язок здійснити поставку товару, а у відповідача - прийняти товар в обсязі, погодженому сторонами та оплатити його вартість.

На виконання взятих на себе зобов'язань за договором, Товариство з обмеженою відповідальністю "Кушнер" поставив, а відповідач прийняв товар за описаними ервинними документами (актами, накладними).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Сторонами у договорі погоджено, що відвантаженні продукції без попередньої оплати відповідач зобов'язується протягом 7 календарних днів з моменту поставки повністю оплатити всю отриману продукцію.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідач, в порушення умов договору отриманий товар не оплатив.

Частиною першою ст. 759 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 7 розділу 7 договору поставки у випадку втрати (повного знищення) або неповернення в строк, передбачений даним договором покупцем обладнання, покупець зобов'язаний відшкодувати постачальнику подвійну вартість обладнання, вказану в Акті приймання-передачі обладнання, з урахуванням ПДВ, якщо інша сума відшкодування не буде додатково узгоджена між сторонами.

Оскільки відповідач не повернув обладнання, отримане за актом від 13.06.2017, то зобов'язаний відшкодувати його подвійну вартість з урахуванням ПДВ.

Відповідно до вказаного акту приймання-передачі обладнання від 13.06.2017 загальна вартість обладнання без ПДВ становить 5 375,00 грн., з ПДВ грн. - 6 450,00 грн., отже подвійна вартість обладнання з ПДВ складає 12 900,00 грн.

З урахуванням викладеного, оскільки відповідач у строки, встановлені договором, не здійснив повернення отриманого обладнання, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 12 900,00 грн. подвійної вартості неповернутого обладнання.

Як встановлено судом, відповідачу також було передано за актом прийому-передачі майна № 1 від 17.06.2017 та актом № 2 від 08.07.2017 товарно-матеріальні цінності: кеги Об. 30 л. у кількості 3 шт. вартістю 2 650,00 грн. без ПДВ та кегу Об. 30 л. у кількості 1 шт. вартістю 2 650,00 грн. без ПДВ.

Загальна вартість переданої тари без ПДВ становить 10 600,00 грн., з ПДВ 12 720,00 грн.

У порушення п. 6 розділу 2 договору поставки, відповідач отриману тару не повернув.

При пошкодженні, псуванні, втраті або знищенні зворотної тари з вини покупця, покупець зобов'язаний відшкодувати постачальнику подвійну заставну ціну зворотної тари з врахуванням ПДВ (п. 8 розділу 2 договору).

На письмову вимогу відповідач не повернув вказану тару.

Оскільки доказів повернення зворотної тари суду не надано, відповідач повинен відшкодувати позивачу подвійну вартість тари, що становить 25 440,00 грн. (12 720,00 грн. х 2 = 25 400,00 грн.).

З урахуванням викладеного, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача подвійної вартості неповернутої тари є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

У зв'язку із задоволенням позову, судові витрати покладаються на відповідача відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.73-80, 129, 232, 236-241, 252, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Уні-Пак" до фізичної особи - підприємця Шкілького Євгена Андрійовича про стягнення 38 340,00 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Шкілького Євгена Андрійовича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Уні-Пак" (03150, м. Київ, вул. Предславинська, 25, кв. 5, ідентифікаційний код 30371359) 38 340 (тридцять вісім триста сорок) грн. вартості неповернутого майна та 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Мандриченко