ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року Справа № 926/1503/18

Господарським судом Чернівецької області у складі головуючого судді Миронюка С.О за участю секретаря судового засідання Панкратова Р.П.

розглянуто у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу № 926/1503/18

за позовом Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський ОСОБА_1 (ПАТ ВіЕйБі Банк) в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2

до Товариства з обмеженою відповідальністю Світанок

про стягнення заборгованості в сумі 117 466,67 грн.

Суддя Миронюк С.О.

Представники сторін:

Від позивача ОСОБА_3 представник. Довіреність № 86 від 15.03.2018 р.

Від відповідача ОСОБА_4 - представник. Довіреність № 19 від 10.10.2018 р.

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство Всеукраїнський ОСОБА_1 (ПАТ ВіЕйБі Банк) в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Світанок про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 162-2013 від 28.12.2013 р. у сумі 117 466,67 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказує на те, що між сторонами укладений кредитний договір № 162-2013 від 28.12.2013 р., відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у сумі 225 000 000,00 грн.

Згідно з пунктом 1.2 Кредитного договору встановлено процентну ставку за користування кредитом 24% річних.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ВіЕйБі Банк, у відповідності до пункту 6, 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виявлено нікчемними договори про внесення змін до Кредитного договору, про що направлено відповідачу повідомлення.

Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу у користування кредитні кошти, однак відповідач ухиляється від виконання своїх обовязків, а тому повинен сплатити 117 466,67 грн. процентів за користування кредитом за період з 01.01.2016 р. по 31.01.2016 р.

Провадження у справі відкрито ухвалою господарського суду Чернівецької області від 12.09.2018 року, справу до розгляду в підготовчому засіданні призначено на 02.10.2018 року.

02.10.2018 р. до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. В наданому клопотанні позивач просить забезпечити можливість його присутності у судовому засіданні шляхом проведення відеоконференції та визначити суд, відповідальний за проведення відеоконференції під час судового засідання Господарський суд м. Києва, Господарський суд Київської області, Київський апеляційний господарський суд або Київський апеляційний адміністративний суд.

Ухвалою суду від 02.10.2018 р. відмовлено в задоволенні даного клопотання у зв'язку із надходженням клопотання пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання, підготовче засідання відкладено на 18.10.2018 р.

11.10.2018 р. до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. В наданому клопотанні позивач просить забезпечити можливість його присутності у судовому засіданні шляхом проведення відеоконференції та визначити суд, відповідальний за проведення відеоконференції під час судового засідання Господарський суд м. Києва, Господарський суд Київської області, Київський апеляційний господарський суд або Київський апеляційний адміністративний суд.

Ухвалою суду від 11.10.2018 р. відмовлено в задоволенні даного клопотання у зв'язку із зайнятістю іншим складом суду приміщення Господарського суду м. Києва, Господарського суду Київської області, Київського апеляційного господарського суду та Київського апеляційного адміністративного суду.

17.10.2018 р. від відповідача надійшов відзив на позов в якому останній просить провадження по справі закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, а саме, у звязку з наявністю рішення суду по справі № 926/384/15, що набрало законної сили у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Ухвалою суду від 18.10.2018 р. підготовче засідання відкладено на 12.11.2018 р.

05.11.2018 р. до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання 12.11.2018 р. та наступних в режимі відеоконференції. В наданому клопотанні позивач просить забезпечити можливість його присутності у судовому засіданні шляхом проведення відеоконференції та визначити суд, відповідальний за проведення відеоконференції під час судового засідання Господарський суд м. Києва, Північний апеляційний господарський суд, Господарський суд Київської області або Шостий апеляційний адміністративний суд.

12.11.2018 р. до канцелярії суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач не погоджується з позицією відповідача, адже не вважає що до даного позову мають застосовуватись п. 2 ч. 1 ст. 175 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду від 12.11.2018 р. продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів, судове засідання відкладено на 27.11.2018 р. та визначено відповідальний суд за проведення відеоконференції під час судового засідання Північний апеляційний господарський суд.

27.11.2018 р. представник позивача у Північний апеляційний господарський суд не зявився про що повідомив відповідальний працівник вищевказаного суду.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 27.11.2018 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.12.218 р.

В судовому засіданні 18.12.2018 р. позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач просить провадження по справі закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, а саме, у звязку з наявністю рішення суду по справі № 926/384/15, що набрало законної сили у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

За клопотанням представника позивача для забезпечення його участі у розгляді даної справи господарським судом Чернівецької області судове засідання проведено в режимі відеоконференції.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, заслухавши представників сторін, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на невиконання відповідачем умов укладеного 26.12.2013 року між Публічним акціонерним товариством Всеукраїнський ОСОБА_1 (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю Світанок (позичальник) договору поновлюваної кредитної лінії №162-2013 (надалі - Договір), за умовами якого кредитор зобов'язувався надати позичальнику кредит з лімітом 125 000 000,00 грн. (надалі - кредит), а позичальник зобовязувався отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, комісії, можливі штрафні санкції та інші платежі, передбачені цим Договором, а також виконати інші обовязки передбачені цим Договором (п. 1.1 Договору).

В подальшому, до договору вносились зміни та доповнення в частині своєчасного повернення наданих кредитних коштів та було збільшено ліміт поновлюваної кредитної лінії до 225 000 000, 00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Тобто, зобовязанням позивача є надання грошових коштів (кредиту) відповідачеві у відповідності до умов встановлених договором.

У статті 5 Договору визначено, що кошти по кредиту надаються за заявками позичальника на одержання коштів (за формою, що викладена в додатку 1 до цього договору), після їхнього акцепту банком. Зобовязання банку по кредитуванню в рамках даного договору визначаються сумою акцептованої заявки і виникають у момент акцепту заявки. Заявка, акцептована позивачем, є невідємною частиною Договору.

Як зазначено у п. 5.3. Договору кредит надається за цільовим призначенням шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, або шляхом оплати наданих позичальником платіжних документів безпосередньо з позичкового рахунку.

За прострочення виконання будь-яких грошових зобовязань за цим Договором позичальник сплачує кредитору розмір подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від суми прострочення платежу за кожен календарний день прострочення. Розрахунок пені здійснюється, починаючи з наступного календарного дня після дати, коли відповідне грошове зобовязання мало бути виконаним, і по день виконання позичальником простроченого зобовязання. Сплата пені не звільняє позичальника від виконання простроченого грошового зобовязання (п.14.4 Договору).

Суд звертає увагу на те, що Додаток 1 до кредитного договору та платіжні документи відповідача, зазначені в п. 5.3 Договору позивачем надано не було.

Аналізом наявних у справі меморіальних ордерів №1302464 від 26.12.2013 року на суму 125 000 000,00 грн. та №1381611 від 27.12.2013 року на суму 100 000 000,00 грн, встановлено, що в графі отримувач грошових коштів у загальній сумі 225 000 000,00 грн. зазначено транзит по к/с, а призначенням платежу вказано: за іменні ЦП згідно договору купівлі-продажу ЦП №БВ 363/2 13 від 26.12.2013 р. без ПДВ. Окрім того, позивачем надано виписки по особових рахунках де вказана та ж підстава перерахування 225000000,00 грн., що і вищезазначена. Більше того, позивачем не надано доказів того, що ці кошти мали бути перераховані саме на виконання кредитного договору №162-2013 від 26.12.2013 року, а також, того що ці кошти взагалі були перераховані саме відповідачу.

Поряд з цим, на копіях вказаних меморіальних ордерів №1302464 від 26.12.2013 року та №1381611 від 27.12.2013 року відсутні відмітки банку про фактичне проведення банківських операцій за згаданими платіжними документами.

Отже, надані позивачем копії меморіальних ордерів № 1302464 від 26.12.2013 р. та № 1381611 від 27.12.2013 р. не є належними доказами надання відповідачеві кредиту, оскільки: 1) позивачем не дотримана процедура надання кредиту, передбачена Договором; 2) у даних платіжних документах не вказано, хто є отримувачем грошових коштів та не підтверджено підставу для перерахування грошових коштів у сумі 225 000 000,00 грн., а також відсутні відмітки позивача про фактичне виконання банківської операції.

Вказані обставини встановлені також рішенням господарського суду Чернівецької області у справі № 926/384/15 залишеним без змін Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 09.11.2015 р. за позовом Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський акціонерний ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Світанок про стягнення 301 457 648,08 грн. у тому числі: 225 000 000,00 грн. основного боргу, 52 850 547,96 грн. заборгованості по відсотках, 7 939 726,03 грн. пені за несплату основного боргу, 2 026 695,53 грн. пені за несплату процентів, 10 016 129,24 грн. збитків, заподіяних інфляцією за несвоєчасну сплату тіла кредиту, 2 556 718,44 грн. збитків, заподіяних інфляцією за несвоєчасну сплату процентів та 1 067 830,88 грн. 3 % річних, що виникли у результаті неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору від 26.12.2013 р.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи те, що, позивач не довів, що він надав відповідачеві кредит у сумі 225 000 000,00 грн., відповідно, у відповідача не існує обовязку повернути дані грошові кошти та відсотки за їх користування.

За таких обставин, в задоволені позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ч.1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 194, 196, 219, 222, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Повний текст рішення складено та підписано 26.12.2018 року.

Суддя С.О. Миронюк