ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.12.2018 р. Справа № 905/1601/17

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Чернової О.В., при секретарі судового засідання Грабчаку Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Фрейд, м. Макіївка Донецької області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Електроналадка, м. Курахове Донецької області

про стягнення 2879362,09 грн., -

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю № б/н від 11.07.2018р.

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю № 01/18 від 27.12.2017р.

Відповідно до ч.3 ст.177 ГПК України - 12.09.2018р. строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів до 24.10.2018 р.

У судовому засіданні 22.11.2018р. оголошено перерву до 10.12.2018 року.

У судовому засіданні 10.12.2018р. оголошено перерву до 13.12.2018 року.

Рішенням господарського суду Донецької області від 28.09.2017р. по справі №905/1601/17 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Фрейд, м.Макіївка до Товариства з обмеженою відповідальністю Електроналадка, м.Курахове про стягнення заборгованості по сплаті орендної плати відповідно до умов договору оренди №4-2012 від 18.09.2012р. за період з 01.09.2014р. по 31.10.2015р. включно в сумі 2879362,09 грн., задоволені.

Вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Електроналадка (85612, Донецька область, Мар?їнський район, м.Курахове, вул.Енергетиків, буд.34, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фрейд (86104, Донецька обл., м.Макіївка, вул.Абакумова, буд.1Б, ) заборгованість по сплаті орендної плати відповідно до умов договору оренди №4-2012 від 18.09.2012р. за період з 01.09.2014р. по 31.10.2015р. включно в сумі 2879362,09 грн, а також судовий збір у розмірі 43190,43 грн.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 06.12.2017р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Електроналадка на рішення господарського суду Донецької області від 28.09.2017р. у справі №905/1601/17 залишено частково, а рішення господарського суду Донецької області від 28.08.2017р. у справі №905/1601/17 скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Електроналадка, м. Курахове Донецької області орендної плати за період з 01.09.2014р. по 31.03.2015р. за договором оренди №4-2012 від 18.09.2012р. в розмірі 1182360,81грн., та прийняти нове рішення про стягнення з цей період 7 гривень зменшеної орендної плати, у звязку з чим викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Фрейд, м. Макіївка Донецької області до Товариства з обмеженою відповідальністю Електроналадка, м. Курахове Донецької області про стягнення 2879362,09грн. заборгованості за договором оренди №4-2012 від 18.09.2012р. за період з 01.09.2014р. по 31.10.2015р. включно задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Електроналадка (85612, Донецька область, Мар?їнський район, м.Курахове, вул. Енергетиків, буд.34, ідентифікаційний код 31386990) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фрейд (86104, Донецька обл., м. Макіївка, вул.Абакумова, буд.1Б, ідентифікаційний код 36389089) заборгованості за договором оренди №4-2012 від 18.09.2012р. за період з 01.09.2014р. по 31.10.2015р. включно в розмірі 1697001,28грн., а також судовий збір в розмірі 25455,02грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фрейд (86104, Донецька обл., м.Макіївка, вул. Абакумова, буд.1Б, ідентифікаційний код 36389089) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Електроналадка (85612, Донецька область, Мар?їнський район, м.Курахове, вул. Енергетиків, буд.34, ідентифікаційний код 31386990) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 19508,95грн.

Постановою Верховного Суду від 05.06.2018р. касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Електроналадка задоволено частково, постанову Донецького апеляційного господарського суду від 06.12.2017 та рішення господарського суду Донецької області від 28.09.2017 у справі № 905/1601/17 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2018р. справа № 905/1601/17 передана на розгляд судді Чернової О.В.

Ухвалою судді господарського суду Донецької області від 26.07.2018р. справу 905/1601/17 прийнято до провадження та визначено розгляд за правилами загального позовного провадження.

21 серпня 2018 року через канцелярію господарського суду Донецької області від відповідача надійшов відзив №17-08/2018 від 17.08.2018р. на позовну заяву, в якому останній проти позовних вимог заперечив у повному обсязі, зазначивши про позбавлення з вересня 2014 року можливості безпечного використання орендованого приміщення за цільовим призначенням внаслідок проведення на території м. Донецька активних бойових дій, що супроводжувалися численними руйнуваннями, загибеллю та пораненням людей, порушенням звичайного порядку життєдіяльності та здійснення господарської діяльності, що зумовлювало наявність загрози життю працівників відповідача, крім того, умовами спірного договору узгоджено у п.16.7. звільнення останнього від обовязку сплати орендних платежів у звязку з неможливістю використовувати майно з незалежних від відповідача причин. При цьому, останній зазначив, що користування орендованим приміщенням на початку проведення АТО жодним чином не позбавляє права відповідача застосувати положень ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин.

12 вересня 2018р. на адресу господарського суду Донецької області від позивача надійшла відповідь б/н від 11.09.2018р. на відзив, в якій зазначено про відсутність у відповідача підстав для застосування положень ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин, оскільки останнім не доведено належними доказами обставин, які зумовили неможливість використовувати орендоване приміщення за цільовим призначенням саме поза волею відповідача, крім того, переведення працівників відповідача на контрольовану державною владою України територію, на думку позивача, обумовлене відсутністю економічної доцільності у подальшому використанні орендованого майна, а не проведенням АТО, оскільки з початку проведення антитерористичної операції на території Донецької області з березня 2014р. по серпень 2014р. відповідач продовжував використання майна за спірним договором. Також позивачем зазначено про обґрунтованість розрахунку заборгованості, з огляду на що наполягає на задоволенні позовних вимог.

У підготовчому судовому засіданні 23.10.2018р. судом закрито підготовче провадження та призначено справу №905/1601/17 до розгляду по суті на 13.11.2018 року.

12.11.2018р. від позивача надійшли письмові пояснення від 12.12.2018р. щодо наявності підстав для отримання від відповідача орендних платежів, що також встановлено у справі №905/3178/15.

19.11.2018 року відповідач надав письмові пояснення №15-11/2018 від 15.11.2018р. щодо наявності реальної загрози життю та здоровю фізичних осіб, зокрема, працівників ТОВ «Електроналадка», що підтверджується повідомленнями моніторингової місії ОБСЕ в Україні, повідомленнями РНБО України та повідомленнями ЗМІ, крім того, останнім зазначено про існування постійного та тривалих перебоїв водо та електропостачання у м. Донецьку.

21.11.2018р. на адресу господарського суду Донецької області від позивача надійшли письмові пояснення щодо обовязку відповідача довести належними та допустимими доказами наявності обставин, що перешкоджали використанню орендованим приміщенням.

13 грудня 2018р. від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення №12-12/2018 від 12.12.2018р. щодо причин переведення працівників відповідача, внаслідок реальної загрози життю та здоровю останніх.

У судовому засіданні 13.12.2018р. представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду сторонами докази в порядку ст. 210 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВСТАНОВИВ:

18 вересня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фрейд" (орендодавець) та ТОВ "Електроналадка" (орендар) укладено договір оренди №4-2012, за умовами п.2.1 якого орендодавець зобов'язався передати, а орендар прийняти в оренду приміщення, зазначене у пункті 1.9 статті 1 договору.

У пункті 1.9 договору оренди №4-2012 визначено, що приміщення - частина будівлі торгівельно-виставкового комплексу, розташованого за адресою: м. Донецьк, вул. Б.Хмельницького, 40, площею 561кв.м, яка розташована на другому поверсі будівлі і належить орендодавцю на праві приватної спільної часткової власності на підставі договору міни від 26.06.2009. Право власності зареєстровано Комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації м. Донецька 06.07.2009 за №27370078.

Згідно з пунктом 3.1 договору оренди №4-2012 строк оренди починається з дати початку оренди та закінчується через 35 місяців. Сторони даного договору визначають, що датою початку оренди є дата підписання акту приймання-передачі приміщення.

На виконання умов договору оренди №4-2012, 30.11.2012 ТОВ "Фрейд" передало, а ТОВ "Електроналадка" прийняло в оренду за актом приймання-передачі частину нежитлової будівлі торгівельно-виставкового комплексу, розташованої за адресою: м. Донецьк, пр. Б.Хмельницького, 40, площею 561кв.м.

У пункті 4.1 договору оренди №4-2012 сторони дійшли згоди, що орендна плата за кожний місяць користування приміщенням складається з двох частин та визначається наступним чином:

- перша частина орендної плати - 67320грн., в т.ч. ПДВ 20%, що складає на дату укладення договору суму еквіваленту 8415 доларів США за курсом 8 грн., за 1 долар США. Сторони погоджуються, що при здійсненні кожного платежу орендної плати у кожному новому календарному році, ця частина орендної плати підлягає коригуванню шляхом множення на коефіцієнт 1,1 (пункт 4.1.1);

- друга частина орендної плати - 38571 грн., в т.ч. ПДВ 20% (пункт 4.1.2).

Відповідно до пункту 4.2.1 договору оренди №4-2012, частина орендної плати, зазначена у п.4.1.1 договору, сплачується орендарем з дати початку оренди щомісячно не пізніше 4 числа місяця, за який здійснюється оплата, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок орендодавця в гривнях згідно відношення гривні до долару США по середньозваженому міжбанківському курсу купівлі і продажу долару США на попередню дату від дати оплати, але не нижче курсу, встановленого в п.4.1.1 договору. За перший місяць користування приміщенням перша частина орендної плати сплачується орендарем не пізніше 4 календарних днів з дати початку оренди.

Своєю чергою, згідно з пунктом 4.2.2 договору частина орендної плати, зазначена в п.4.1.2 цього договору, сплачується орендарем авансом наступним чином:

- за перші 18 місяців оренди сума 694278 грн. на протязі 3 календарних днів після укладання договору;

- за наступні 7 місяців оренди сума 269997 грн. на протязі 17 календарних днів після укладання договору;

- за останні 9 місяців оренди сума 385710 грн. на протязі 30 календарних днів після укладання договору.

Сторони неодноразово змінювали редакції пунктів 4.1.1, 4.2.1 договору оренди №4-2012, зокрема, додатковими угодами від 02.04.2014, від 05.05.2014 та від 04.06.2014 викладено ці пункти в наступній редакції:

- "4.1.1. Перша частина орендної плати за квітень, травень, червень 2014 року становить 76828,96грн, в т.ч. ПДВ 20%, що складає на дату укладання додаткової угоди суму еквіваленту 9256,50 доларів США за курсом 8,30грн за 1 долар США";

- " 4.2.1. Частина орендної плати, зазначена у п.4.1.1 договору, сплачується Орендарем з дати початку оренди щомісячно не пізніше 4 числа місяця, за який здійснюється оплата, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Орендодавця в гривнях за курсом 8,30грн за 1 долар США".

Згідно з пунктом 7.2.2 договору оренди №4-2012 орендар зобов'язався своєчасно сплачувати орендодавцю орендну плату у відповідності до умов цього договору.

У пункті 16.7 договору оренди №4-2012 сторони погодили, що у разі тимчасової неможливості використання орендарем приміщення з незалежних від орендаря причин, в тому числі обставин непереборної сили, орендар звільняється від обов'язку сплати орендних платежів за весь такий період.

Додатковими угодами від 02.04.2014р., від 05.05.2014р. та від 04.06.2014р. сторонами узгоджено, що перша частина орендної плати за квітень - червень 2014р. становить 76 828,96 грн., що складає на дату укладання додаткових угод суму еквівалентну 9 256,50 доларів США за курсом 8,30 гривень за 1 долар США.

Листом №19/2555 від 01.09.2014 відповідач звернувся до орендодавця з пропозицією внести зміни до договору оренди та звільнити ТОВ "Електроналадка" від орендної плати починаючи з вересня 2014 року по березень 2015 року через проведення бойових дій на території Донецької області, що унеможливило користування ним орендованим приміщення та перебування там працівників відповідача.

12.09.2014 позивач у відповідь на вказаний лист надіслав на адресу Відповідача проект додаткової угоди до договору оренди №4-2012, в якій виклав пункти 4.1.1, 4.1.2, 4.1.2, 4.2.2, 12.3, 12.4 та 12.5 цього договору в новій редакції, зокрема, запропонував встановити розмір першої частини орендної плати з вересня 2014 року по березень 2015 року включно в розмірі 1 грн. в місяць.

Наказами від 16.07.2014р., від 21.07.2014р., №32-оп від 29.08.2014р. "Про встановлення місць" відповідачем здійснено переведення працівників на територію підконтрольну українській владі, зокрема у м. Маріуполь, м. Курахове, м. Запоріжжя з формулюванням: "у зв'язку з виробничою необхідністю".

В свою чергу, відповідач листом №01/269 від 19.03.2015 повідомив ТОВ "Фрейд", що на підставі пункту 16.7 договору оренди №4-2012 він звільняється від обов'язку сплати орендних платежів у зв'язку з неможливістю користуватися орендованим майном через проведення АТО на території міста Донецьку (на весь період його проведення) та виниклих у зв'язку з цим обставин, про що він неодноразово повідомляв позивача.

Листом №01/1450 від 05.11.2015р. ТОВ "Електроналадка" повідомило позивача, що 26.10.2015 на виконання пункту 13.2 договору оренди №4-2012 представник відповідача ОСОБА_3 прибув за адресою місцезнаходження ТОВ "Фрейд" для формування двосторонньої комісії та подальшої передачі орендованого приміщення орендодавцю з підписанням акту прийому-передачі, проте, за вказаною адресою працівників та керівництва ТОВ "Фрейд" не було.

За твердженням позивача, внаслідок неналежного виконання відповідачем обовязку з перерахування першої частини орендної плати за користування приміщенням в період з вересня 2014 року по жовтень 2015 року включно, а відповідачем утворилась та обліковується заборгованість в сумі 2 879 362,09 грн. на примусовому стягненні якої наполягає позивач.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги Позивача такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

За змістом ст. 316 Господарського процесуального кодексу України, вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Скасовуючи рішення попередніх інстанцій та направляючи розглядувану справу на новий розгляд, Верховний Суд у постанові від 05.06.2018р. зазначив, що судами попередніх інстанцій не надано належної правової оцінки доказам відповідача, наданих в підтвердження факту неможливості користування орендованим приміщенням через проведення АТО на території міста Донецька, внаслідок чого, судами належним чином не було відхилено доводи відповідача про наявність передбачених пунктом 16.7 договору оренди №4-2012 обставин, які зумовлюють тимчасову неможливість використання орендованого приміщення з незалежних від орендаря причин, та можуть слугувати підставою для звільнення від внесення орендної плати за весь час існування цих обставин. Судами попередніх інстанцій також не досліджувалось, що встановлений факт переведення працівників ТОВ «Електроналадка» у липни-серпні 2014р. з огляду на існування реальної загрози їх життю та здоровю може свідчити про неможливість фактичного використання обєкта оренди. Крім того, судами залишено поза увагою те, що здійснення орендних платежів з квітня до вересня 2014 року жодним чином не позбавляє відповідача права на звільнення від сплати орендної плати у наступний період на підставі ч.6 ст. 762 ЦК України.

Разом з цим, Верховний Суд зауважив, що норма ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України не ставить можливість її застосування у залежність від попереднього вирішення сторонами договору оренди питання про зменшення розміру орендної плати, в тому числі, у разі недосягнення ними згоди з цього приводу. Зазначив також, що заслуговують уваги аргументи орендаря про те, що переведення працівників ТОВ "Електроналадка" на безпечну контрольовану органами влади України територію з формулюванням "у зв'язку з виробничою необхідністю" не спростовує факту існування реальної загрози їх життю та здоров'ю у м. Донецьку з самого початку проведення АТО, оскільки обставини проведення на території м. Донецька активних бойових дій, що супроводжувалися численними руйнуваннями, загибеллю та пораненням людей, порушенням звичайного порядку життєдіяльності та здійснення господарської діяльності є загальновідомими і не потребують доказування в силу приписів норм ГПК України.

Зважаючи на статус сторін та характер правовідносин, останні, згідно ст.ст.1-3 Господарського кодексу України регламентуються насамперед його положеннями та іншими актами господарського законодавства, зокрема, Цивільним кодексом України, а також - умовами договору оренди нежилого приміщення №4-2012 від 18.09.2012р.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Як встановлено ч.1 ст. 283, ч. 3 ст.285 Господарського кодексу України та ст.ст.759, 762 Цивільного кодексу України за користування майном на умовах оренди орендар (наймач) має сплачувати орендну плату.

Отже, в контексті зазначених норм укладений між Позивачем та Відповідачем договір оренди №4-2012 від 18.09.2012р. є належною підставою для виникнення у останнього грошових зобов'язань, визначених його умовами, зокрема, у пункті 4.1.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено ч.1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата вноситься орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності.

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов'язання з оплати другої частини орендної плати, першої частини орендної плати до серпня 2014 року включно виконав у повному обсязі, що підтверджується довідкою з банку та випискою про рух коштів на рахунку позивача.

Відповідно до ч.2 ст.193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Водночас, за приписами ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Крім цього, у п. 16.7. спірного договору сторонами також визначено, що у разі тимчасової неможливості використання орендарем приміщення з незалежних від орендаря причин, в тому числі обставин непереборної сили, орендар звільняється від обов'язку сплати орендних платежів за весь такий період.

Як встановлено судом, листом №19/2555 від 01.09.2014 відповідач звернувся до позивача з пропозицією внести зміни до договору оренди та звільнити ТОВ "Електроналадка" від орендної плати починаючи з вересня 2014 року через проведення бойових дій на території Донецької області.

Указом №405/2014 від 14.04.2014р. Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» уведено в дію відповідне рішення Ради національної безпеки і оборони України щодо проведення антитерористичної операції на сході України.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, визначено Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», за змістом ч.1 ст.1 якого періодом проведення антитерористичної операції є час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Згідно з ч.2 зазначеної статті встановлено, що територія проведення антитерористичної операції - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

У подальшому на виконання абзацу третього пункту 5 ст.11 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженнями №1053-р від 30.10.2014р., №1275-р від 02.12.2015р. Кабінету Міністрів України затверджено переліки населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, до яких, у тому числі, включено місто Донецьк.

Таким чином, відповідно до приписів чинного законодавства місто Донецьк є частиною території України, тимчасово окупованої незаконними терористичними збройними формуваннями, де триває антитерористична операція.

Як вбачається з матеріалів справи, орендоване майно, а саме приміщення - частина будівлі торгівельно-виставкового комплексу площею 561 кв.м, розташоване за адресою: м. Донецьк, вул. Б.Хмельницького, 40.

Відповідно до ч.1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

При цьому, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України під непереборною силою розуміється надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Суд зазначає, що підставою для звільнення від господарсько-правової відповідальності є обставина, яка характеризується одночасно як ознакою надзвичайності, так і ознакою невідворотності.

Крім того, існування або відсутність обставин непереборної сили - це висновок який встановлюється в результаті оцінки та аналізу зібраних доказів, в тому числі документів. При цьому оцінка доказів відноситься до компетенції суду.

Так, матеріали справи містять повідомлення моніторингової місії ОБСЕ в України, повідомлення Ради національної безпеки України та повідомлення засобів масової інформації щодо випадків загибелі та каліцтва фізичних осіб, руйнування майна безпосередньо поруч місцезнаходження майна, орендованого відповідачем за спірним договором.

Отже, вищевикладені обставини унеможливлюють використання відповідачем об'єкту оренди, оскільки приміщення, яке орендується останнім знаходиться на території проведення антитерористичної операції, внаслідок чого за період з вересня 2014 по жовтень 2015 року існувала реальна загроза життю та здоровю працівників ТОВ «Електроналадка».

Крім цього, слід зазначити, що сам факт знаходження орендованого майна у м.Донецьку, з огляду на проведення на зазначеній території антитерористичної операції, свідчить про наявність обставин, які унеможливлюють використання орендарем об'єкту оренди, що, в свою чергу, є підставою для застосування ч.6 ст. 672 ЦК України.

Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018р. у справі №910/304/16.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав у відповідача для застосування ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України через неможливість використання орендованого майна відповідачем через обставини, за які він не відповідає, а саме внаслідок існування реальної загрози життю та здоровю, зокрема, працівників ТОВ «Електроналадка» у звязку активною фазою бойових дій під час проведенням антитерористичної операції на території м. Донецька.

Таким чином, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості по сплаті орендної плати відповідно до умов договору оренди №4-2012 від 18.09.2012р. за період з вересня 2014р. по жовтень 2015р. включно в сумі 2879362,09 грн., у звязку з чим, в позові слід відмовити.

Посилання позивача на можливість використання орендованого приміщення та відсутність у відповідача підстав для звільнення від сплати орендної плати згідно з ч.6 ст.672 ЦК України, у зв'язку з тим що, останнім сплачувалась орендна плата з квітня по вересень 2014 року, тобто вже під час проведення антитерористичної операції у м. Донецьку судом не приймаються, оскільки як вбачається та підтверджується матеріалами справи саме за період з липня по вересень 2014р. мала місце активна фаза бойових дій на території м. Донецька, що свідчить про існування реальної загрози життю та здоров'ю працівників відповідача, а отже й наявність підстав у останнього для застосування положень ч.6 ст. 672 Цивільного кодексу України.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 05.06.2018р. у цій справі - здійснення орендних платежів з квітня до вересня 2014 року (початковий етап АТО) жодним чином не позбавляє відповідача права на звільнення від сплати орендної плати у наступний період.

Крім цього, посилання позивача на той факт, що відповідачем здійснено переведення працівників згідно наказів від 16.07.2014р., від 21.07.2014р., №32-оп від 29.08.2014р. з формулюванням: "у зв'язку з виробничою необхідністю", не спростовує факту існування реальної загрози їх життю та здоров'ю у м. Донецьку як з самого початку проведення АТО, так і під час активної фази бойових дій, що припала на липень - вересень 2014 року.

Крім того, підтвердженням наявності обставин, які унеможливлюють використання відповідачем орендованого майна є вивезення орендарем свого майна лише у грудні 2014 року.

Судом також враховується, що відповідач протягом спірного періоду неодноразово повідомляв позивача про неможливість використання орендованого приміщення з вересня 2014р., що підтверджується наявними в матеріалах справи листами №19/2555 від 01.09.2014р., №19/3042 від 22.12.2014р., №01/269 від 19.03.2015р. та №01/1173 від 10.09.2015р.,

Отже зазначене, свідчить наявність у відповідача підстав для застосування положень ч.6 ст. 672 Цивільного кодексу України.

Щодо посилання позивача на недоведеність відповідачем належними доказами обставин, які зумовили неможливість використовувати орендоване приміщення за цільовим призначенням саме поза волею останнього, зокрема сертифікатом Торгово-промислової палати України, суд зазначає наступне.

За змістом статті 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" єдиним належним доказом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), які мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Вимоги цієї статті поширюються виключно на відносини, що регулюються зазначеним Законом, зокрема, в частині встановлення форми посвідчення щодо підстав звільнення від відповідальності та встановлюють форму посвідчення таких підстав сертифікат Торгово-промислової палати України про засвідчення обставин непереборної сили (форс-мажору).

Проте, відсутність сертифікату Торгово-промислової палати України щодо настання обставин непереборної сили за договором оренди №4-2012 від 18.09.2012р. за період з вересня 2014р. жовтень 2015р. не спростовує факту існування реальної загрози життю та здоров'ю у м. Донецьку працівників ТОВ "Електроналадка" з самого початку проведення АТО, оскільки обставини проведення на території м. Донецька активних бойових дій, що супроводжувалися численними руйнуваннями, загибеллю та пораненням людей, порушенням звичайного порядку життєдіяльності та здійснення господарської діяльності є загальновідомими і не потребують доказування в силу приписів ч.3 ст.75 ГПК України.

Судом не приймаються до уваги посилання відповідача щодо застосування розміру орендної плати, визначеного в додатковій угоді від 04.06.2014р. на подальші періоди строку оренди, оскільки додатковими угодами від 02.04.2014р., від 05.05.2014р., від 04.06.2014р. розмір орендної плати визначений саме за період з квітня по червень 2014р., про що також зазначив Верховний Суд в постанові від 05.06.2018р. в цій справі.

Судові витрати у відповідності до вимог п.2 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на Позивача.

Керуючись ст.ст. 7, 13, 42, 86, 123, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Фрейд, м. Макіївка Донецької області до Товариства з обмеженою відповідальністю Електроналадка, м.Курахове Донецької області про стягнення 2 879 362,09 грн. відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення через Господарський суд Донецької області, в порядку передбаченому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.В. Чернова

Повний текст рішення складено та підписано 26.12.2018 року.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/