РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.12.2018Справа № 910/12843/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»

до Приватного акціонерного товариства «Мост-Інвест»

про стягнення 108.351,16 грн.

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

26.09.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до Приватного акціонерного товариства «Мост-Інвест» про стягнення 108.351,16 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами укладено кредитний договір № 5000753 від 23.01.2013, згідно до умов якого позивачем надано відповідачу кредит у розмірі 62.354,00 доларів США, що на дату укладення договору було еквівалентно 508.185,10 грн. На виконання умов кредитного договору, 04.02.2013 між сторонами було укладено договір застави № 5000753, згідно з яким у заставу передано автомобіль марки Audi, модель A8, кузов WAUZZZ4G1DN077166, об'єм двигуна 2.995 куб.см., державний номер АА 8188 НН. Відповідач умови договору не виконував, виставлені позивачем рахунки не сплачував та на направлені позивачем листи відповіді не надавав. 21.06.2017 позивачем було направлено вимогу про дострокове повернення невиплаченої суми кредиту та погашення заборгованості, сума якої становила 358.496,06 грн. Крім того до моменту повного виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором останньому щомісячно будуть нараховуватися проценти за користування неповернутою сумою кредиту. Відповідачем вказану вимогу не виконано, у зв'язку з чим позивачем було ініційовано позасудове звернення стягнення на предмет застави та в подальшому заставне майно було реалізовано на електронних торгах за 368.735,00 грн. та частково погашено заборгованість відповідача. Враховуючи вищевикладене, позивачем були понесені збитки у розмірі 108.351,16 грн., оскільки останній був вимушений скористатися послугами ТОВ «ЮК «Трепл Сі» (договір про надання юридично-консультаційних послуг від 21.06.2017) та ТОВ «Автосоюз» (зберігання предмету застави).

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/12843/18 від 03.10.2018 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено п'ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

12.10.2018 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду відповідних документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.10.2018 відкрито провадження у справі № 910/12843/18 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Даною ухвалою суду зобов'язано відповідача протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 18.10.2018 було направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 083 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 03150, м. Київ, вул. Анрі Барбюса, 5-А, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 04.10.2018 є місцезнаходженням відповідача.

Проте, конверт разом з ухвалою від 18.10.2018 (номер відправлення 083) було повернуто до суду поштовим відділенням зв'язку без вручення адресату з довідкою форми Ф-20 з позначкою «вибув».

Відповідач вимог ухвали про відкриття виконавчого провадження у справі від 18.10.2018 не виконав, письмовий відзив на позовну заяву не подав.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.01.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліт» (далі - компанія, позивач) та Приватним акціонерним товариством «Мост-Інвест» (далі - позичальник, відповідач) укладено кредитний договір № 5000753 (далі - кредитний договір).

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору компанія зобов'язується надати позичальнику кредит у сумі, визначеній у кредитному договорі в українських гривнях. Компанія також може надати позичальнику додатковий кредит на страхування на суму, визначеній у кредитному договорі.

Згідно з п. 1.2 кредитного договору позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути кредит та додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за користування кредиту та додаткового кредиту, а також інші платежі відповідно до умов кредитного договору.

Відповідно до умов кредитного договору позичальнику надається кредит у розмірі 508.185,10 грн. Цільове призначення придбання автомобіля марки Audi, модель A6 кузов WAUZZZ4G1DN077166, об'єм двигуна 2.995 куб.см., державний номер АА 8188 НН. Строк кредиту визначено - 60 місяців. Процентна ставка - 9,90% змінна ставка.

Спір виник у зв'язку з тим, що внаслідок невиконання відповідачем вимог кредитного договору позивач вимушений був скористатися послугами третіх осіб з метою погашення заборгованості, у зв'язку з чим позивачем понесено збитки в загальному розмірі 108.351,16 грн., а тому відповідач має відшкодувати ці витрати.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно п. 1.4.2 кредитного договору повернення кредиту здійснюється позичальником у повному обсязі в терміни, встановлені Графіком погашення кредиту, за винятком випадків, у яких загальними умовами кредитування передбачені інші строки повернення кредиту.

Пунктом 1.4.3 договору передбачено, що до 10 числа кожного місяця компанія надсилає позичальнику відповідні рахунки для сплати чергового платежу відповідно до Графіку погашення кредиту. Черговий платіж підлягає сплаті у строк відповідно до Графіка погашення кредиту. У разі якщо позичальник не отримав рахунок для сплати чергового платежі, позичальник не пізніше ніж за 3 (три) робочих дні до настання відповідного строку сплати платежу у повернення кредиту звертається до компанії за рахунком, в якому визначається розмір платежів у повернення кредиту. Компанія має право надсилати рахунки за поштовою адресою позичальника, а також електронною поштою, а позичальник зобов'язується забезпечити отримання рахунків та їх своєчасну сплату.

Відповідно до пункту 5.1. кредитного договору позичальник зобов'язується використовувати кредит та додатковий кредит відповідно до цільового призначення, визначеного кредитним договором, забезпечити повернення кредиту та додаткового кредиту та сплату плати за користування кредитом та додатковим кредитом у повному обсязі та на умовах кредитного договору.

Відповідно до п. 1.6 кредитного договору виконання зобов'язання позичальника за цим кредитним договором забезпечується заставою майна, відповідно до укладеного сторонами договору застави (та/або з третьою особою, яка надає заставу), а також усім майном постачальника, на яке може бути звернено стягнення за законодавством України.

04.02.2013 на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами укладено договір застави № 5000753, згідно з яким у заставу передано автомобіль марки Audi, модель A6, кузов WAUZZZ4G1DN077166, об'єм двигуна 2.995 куб.см., державний номер АА 8188 НН (далі - предмет застави.

Відповідно до пункту 8.1. кредитного договору у разі порушення сплати позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до Графіка погашення кредиту, позичальник сплачує компанії пеню у розмірі 10%(десяти відсотків) річних від суми заборгованості за кожний день прострочення до моменту повного погашення заборгованості включно. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за фактичний строк користування кредитом та/або додатковим кредитом.

Пунктом 8.3 кредитного договору встановлено, що за кожен випадок порушення позичальником умов статей 5.1, 5.2, 5.3, 5.4., 8.2 позичальник сплачує компанії штраф в українських у гривнях у розмірі еквіваленту 15 Євро чи 20 доларів США відповідно до еквіваленту суми кредиту та/або додаткового кредиту у кредитному договорі за обмінним курсом банку, зазначеному у кредитному договорі на момент направлення компанією першої вимоги щодо сплати, та відповідно у розмірі еквіваленту 20 Євро чи 25 доларів США в українських гривнях за направлення другої вимоги щодо сплати за обмінним курсом банку, зазначеному у кредитному договорі на момент направлення компанією такої вимоги, та у розмірі еквіваленту 25 Євро чи 30 доларів СІЛА в українських гривнях за направлення третьої вимоги щодо сплати за обмінним курсом банку, зазначеному у кредитному договорі на момент направлення компанією такої вимоги.

Згідно з пунктом 3.2.1 кредитного договору дострокове повернення на вимогу компанії відбувається у разі порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до Графіка погашення кредиту та/або сплати плати за користування кредитом на строк щонайменше 1 (один) календарний місяць.

21.06.2017 у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору на адресу позичальника позивачем було направлено вимогу про дострокове повернення невиплаченої суми кредиту та погашення заборгованості, згідно з вимогою сума заборгованості станом на 16.06.2017 становила 358.496,06 грн. та складалась з:

1) дострокове повернення невиплаченої суми кредиту, що станом на дату вимоги становила 265.020,70 грн.,

2) несплачені чергові платежі (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) - 90.447,15 грн.,

3) штрафні санкції відповідно до п. 8.3 кредитного договору - 3.028,21 грн.

Також у вимозі зазначено, що від дати формування вимоги направлення на адресу позичальника рахунків для сплати платежів за кредитним договором буде припинено. При цьому, до моменту повного виконання зобов'язань за кредитним договором відповідачеві щомісяця будуть нараховуватися проценти за користування неповернутою сумою кредиту, з урахуванням обмінного курсу валют, який буде діяти на дату розрахунку відсотків. Зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості підлягало виконання протягом 30 (тридцяти) днів з дати отримання вимоги.

Внаслідок невиконання відповідачем вимоги, позивачем було ініційовано позасудове звернення стягнення на предмет застави шляхом подання приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу заяви про вчинення виконавчого напису.

Так, 21.08.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семенковою Г.В. на підставі заяви позивача здійснено виконавчий напис № 2493 від 21.08.2017 про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль марки Audi, модель A6, кузов WAUZZZ4G1DN077166, об'єм двигуна 2.995 куб.см., державний номер АА 8188 НН шляхом його реалізації на публічних торгах з метою задоволення вимог позивача в сумі 368.735,00 грн.

23.08.2017 постановою державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ відкрито виконавче провадження № 54577909 про звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису № 2493 від 21.08.2017.

Також 23.08.2017 державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ винесено постанови про розшук та про арешт майна боржника, а саме предмету застави.

30.08.2017 в межах виконавчого провадження № 54577909 державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ прийнято постанову про опис та арешт майна боржника в рахунок погашення боргу.

23.10.2018 предмет застави був реалізований на електронних торгах за ціною 368.735,00 грн.

09.11.2017 позивач отримав кошти від реалізації предмета застави, що підтверджується кредитовим повідомленням.

Позивач зазначає, що у зв'язку з неналежним виконанням кредитного договору позичальником позивач був вимушений скористатися послугами Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Тріпл Сі» згідно з договором про надання юридично-консультаційних послуг від 21.06.2012 щодо позасудового звернення стягнення на предмет застави, а також послугами Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосоюз» щодо зберігання предмету застави.

Так, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Тріпл Сі» та позивачем складено наступні акти наданих послуг за договором від 21.06.2012 по клієнту ТОВ «Мост-Інвест»:

№ 211 від 30.08.2017 на суму 61.057,38 грн.,

№ 214 від 30.08.2017 на суму 2.698,80 грн.,

№ 215 від 31.08.2017 на суму 7.200,00 грн.,

№ 292 від 10.11.2017 на суму 54.179,50 грн.

№ 222 від 12.09.2017 на суму 1.440,00 грн.,

Позивачем здійснено оплату послуг за вказаними актами в повному обсязі згідно наступних платіжних доручень: № 2247 від 01.09.2017, № 2246 від 901.09.2017, № 2272 від 06.09.2017, № 2934 від 14.11.2017, 2346 від 14.09.2017.

Матеріали справи свідчать, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Автосоюз» виставлено позивачу рахунки про сплату послуг зі зберігання автомобіля державний номер АА 8188 НН, кузов WAUZZZ4G1DN077166, а саме

№ 648 від 31.08.2017 за серпень 2017 року на суму 400,00 грн.

№ 406 від 30.09.2017 за вересень 2017 року на суму 400,00 грн.

Між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автосоюз» складено наступні акти надання послуг:

№ 317 від 31.08.2018 на суму 400,00 грн.,

№ 406 від 30.09.2017 на суму 400,00 грн.

Позивачем здійснено оплату послуг зберігання автомобіля в сумі 800,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 2347 від 14.09.2017, № 2639 від 10.10.2017.

Статтями 202, 205 Цивільного кодексу України закріплено загальне поняття правочину, яким є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до положень ст. ст. 638, 639 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може бути укладений у будь - якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Також статтею 181 Господарського кодексу України визначено загальний порядок укладання господарських договорів, зокрема в частині 1 цієї статті зазначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Стаття 936 Цивільного кодексу України встановлює, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що між позивачем та ТОВ «Автосоюз» шляхом виставлення рахунків, складення актів надання послуг та здійснення їх оплати було укладено договір зберігання у спрощений спосіб.

Позивач зазначає, що з метою погашення заборгованості відповідача за кредитним договором позивачем понесено витрати щодо супроводження виконавчого провадження, вилучення предмету застави та передачі його позивачу, а саме на юридично-консультаційні послуги в розмірі 126.575,68 грн. та на зберігання майна в розмірі 800,00 грн., загалом на суму 127.375,68 грн.

Відповідно до пункту 8.5. кредитного договору збитки, заподіяні у зв'язку з неналежним виконанням кредитного договору, повинні бути відшкодовані винною стороною у повному обсязі, понад передбачені штрафні санкції.

Позивачем було виставлено відповідачу наступні рахунки-фактури на загальну суму 127.375,68 грн.:

№ 00372257 від 30.08.2017 на суму 61 057,38 грн. в частині - 42.032,86 грн.;

№ 00372258 від 30.08.2017 на суму 2.698,80 грн.;

№ 00374698 від 01.09.2017 на суму 7.200,00 грн.;

№ 00374937 від 11.09.2017 на суму 400,00 грн.;

№ 00374954 від 13.09.2017 на суму 1.440,00 грн.;

№ 00377950 від 09.10.2017 на суму 400,00 грн.;

№ 00381102 від 10.11.2017 на суму 54.179,50 грн.

При цьому 19.024,52 грн. позивачем було зараховано 09.11.2017 внаслідок отримання коштів після реалізації майна.

У відповідності до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до п. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафна санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

На підставі ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки; розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором; збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення; при визначення неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Наслідки порушень зобов'язань за договором є правовою підставою, згідно із ст. 623 Цивільного кодексу України, для стягнення збитків.

З огляду на положення статті 224 Господарського кодексу України, статей 22, 611, 614, 623 Цивільного кодексу України, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

При цьому, на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд не погоджується з твердженнями позивача, що витрати на оплату юридичних послуг та витрати на зберігання майна в загальному розмірі 108.351,16 грн. є збитками позивача, які мали місце внаслідок неналежного виконання зобов'язань відповідачем за кредитним договором.

Віднесення до збитків витрат позивача на оплату юридичних послуг та витрат на зберігання майна суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки такі витрати не мають обов'язкового характеру і факт їх наявності та розмір не знаходяться в необхідному зв'язку із заборгованістю, яка існувала у відповідача за кредитним договором. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 26.04.2018, від 09.07.2018 та від 03.07.2018 у справах № 911/3483/16, № 911/2449/17 й № 904/6270/16.

Таким чином, суд вважає, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено причинного зв'язку та вину відповідача у виникненні збитків у сумі 108.351,16 грн., а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» не підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

СуддяВ.В.Сівакова