ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/2708/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Павленко А.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аксіома", м. Харків
до Фізичної особи-підприємця Соловйової Наталі Володимирівни, м.Харків
про стягнення коштів в розмірі 91646,86 грн
за участю представників сторін:

позивача - Барішевський О.В., дов. від 13.11.2017;

відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Аксіома", м. Харків, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Фізичної особи-підприємця Соловйової Наталі Володимирівни, м. Харків, про стягнення заборгованості в загальному розмірі 91646,86 грн., з яких: 65462,04 грн. - сума основного боргу, 26184,82 грн. - штраф за порушення грошового зобов'язання. Підставою нарахування даної суми заборгованості стало порушення відповідачем свого зобов'язання за договором оренди № 252 від 24.11.2017, в частині вчасної та в повному обсязі оплати за оренду нежитлових приміщень. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду від 05.10.2018 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 29.10.2018 о 12:00 год.

Ухвалою господарського суду від 19.11.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу № 922/2708/18 до судового розгляду по суті на 04.12.2018 об 11:30 год.

Протокольною ухвалою від 04.12.2018 у судовому засіданні оголошувалась перерва, в порядку ст. 216 ГПК України, до 19.12.2018 об 11:30 год.

У судовому засіданні 19.12.2018 представник позивача позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача у судове засідання 19.12.2018 не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, заборгованість не спростував. При цьому суд зазначає, що відповідач про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, оскільки згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача є: АДРЕСА_1, а з матеріалів справи вбачається, що ухвала суду від 05.10.2018 про відкриття провадження у справі була надіслана відповідачу за вищезазначеною адресою, але не була ним отримана та повернута Укрпоштою до суду із зазначенням: «через не запит».

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та те, що відповідно до статті 74 ГПК України обов'язок доказування і подання доказів по справі покладено на сторони, суд, враховуючи ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк, без поважних причин, згідно ч. 9 ст. 165 ГПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Одночасно, застосовуючи положення Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, суд зазначає, що частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Відповідно до ст. 219 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті, за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 19.12.2018, відповідно до ст. 240 ГПК України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

27 листопада 2014 року між TOB «Аксіома» (далі - орендодавець, позивач) та Фізичною особою-підприємець Соловйовим Ігорем Валентиновичем (орендар) укладений договір оренди № 252, (надалі - договір), предметом якого є надання з боку орендодавця послуг з тимчасового платного користування нежитловим приміщенням № 142 (секція А35) площею 25,2 кв.м., розташованим на першому поверсі в Торгово-розважальному центрі «Французький бульвар» за адресою м. Харків, вул. Академіка Павлова, 44-Б (надалі - об'єкт оренди).

Згідно з п. 16.1. договору, об'єкт оренди передається орендарю - ФО-П Соловйову І.В. на підставі акту прийому-передачі в орендне користування.

Відповідно до п. 17.1. договору, орендар зобов'язаний вносити плату за користування об'єктом оренди (орендну плату) в розмірах та в строки, обумовлені даним договором і додатком № 5, що є його невід'ємною частиною.

Згідно до пунктів 18.1., 18.2 договору орендар протягом двох місяців з дати підписання акту прийому - передачі об'єкту оренди в орендне користування сторонами, зобов'язаний сплатити орендодавцю гарантійний платіж двома рівними платежами, який є грошовим забезпеченням виконання орендарем всіх його зобов'язань за договором, що сплачується орендодавцеві в розмірі орендної плати за один (останній) місяць строку оренди і повертається Орендарю на умовах, визначених договором.

Пунктом 19.1. договору передбачено, що орендна плата сплачується орендарем щомісяця, попередньою оплатою, не пізніше 20-го числа місяця, що передує оплачуваному місяцю.

Статтями 20, 21, 22 та 23 договору передбачений обов'язок орендаря оплачувати також комунальні, експлуатаційні, рекламні платежі та інші послуги.

Відповідно до п. 25.3 договору, якщо період прострочення перевищує 5 (п'ять) календарних днів, то орендар зобов'язаний сплатити орендодавцю штрафну неустойку у формі штрафу у розмірі 20% від простроченої суми грошового зобов'язання; якщо період прострочення перевищує 30 (тридцять) календарних днів, орендар додатково зобов'язаний сплатити орендодавцю штрафну неустойку у формі штрафу у розмірі 20% від простроченої суми грошового зобов'язання.

На виконання умов договору, між сторонами 22.12.2014 підписано акт прийому-передачі об'єкта оренди.

16 січня 2015 року між позивачем, ФО-П Соловйовим І.В. та ФО-П Соловйовою Наталією Володимирівною (надалі - відповідач, новий орендар) укладено трьохсторонній договір зміни сторони до договору оренди № 252 від 27.11.2014, відповідно до якого з 17 березня 2015 замінено сторону у зобов'язанні, а саме орендаря - ФО-П Соловйова І.В. замінено на нового орендаря - ФО-П Соловйову Н.В. за договором оренди № 252 від 27.11.2014.

Відповідно до п. 2.2. трьохстороннього договору, з 17.03.2015 права та обов'язки ФО- П Соловйова І.В. за договором припиняються, новий орендар - ФО-П Соловйова Н.В. отримує замість попереднього орендаря права вимагати від орендодавця виконання зобов'язань за договором та зобов'язується виконувати перед орендодавцем зобов'язання орендаря, в тому числі зі сплати будь-яких заборгованостей, які виникли у попереднього орендаря перед орендодавцем за договором оренди № 252 від 27.11.2014 до 17.03.2015.

Гарантійний платіж, сплачений з боку попереднього орендаря, зараховується у якості гарантійного платежу новим орендарем за договором оренди (п. 2.3. трьохстороннього договору).

17 березня 2015 орендар - ФО-П Соловйов І.В. зобов'язаний передати новому орендарю об'єкт оренди. З 17 березня 2015 року приміщення за договором оренди № 252 від 17.11.2014 знаходяться у користуванні нового орендаря (п. 2.5. трьохстороннього договору).

Таким чином, з 17.03.2015 новим користувачем нежитлового приміщення № 142 (секція АЗ5) площею 25,2 кв.м., розташованим на першому поверсі в Торгово-розважальному центрі «Французький бульвар» за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 44-Б, є ФО-П Соловйова Н.В., яка до того ж прийняла на себе зобов'язання зі сплати будь-яких заборгованостей, які виникли у попереднього орендаря перед орендодавцем за договором оренди № 252 від 27.11.2014 до 17.03.2015.

Згідно з додатковою угодою від 17.11.2015 до договору оренди, сторони за вказаним договором домовились припинити оренду нежитлового приміщення № 142 (секція АЗ 5) площею 25,2 кв.м., розташованим на першому поверсі в Торгово-розважальному центрі «Французький бульвар» за адресою м. Харків, вул. Академіка Павлова, 44-Б (п. 1.1. додаткової угоди).

Тією ж додатковою угодою сторони внесли зміни до п. 2.1. договору, відповідно до нової редакції якого, орендодавець зобов'язується передати, а орендар - ФО-П Соловйова Н.В. прийняти у тимчасове платне користування (оренду) частину нежитлового приміщення № 13, секція В11.2, на другому поверсі ТРЦ, загальною площею 32,0 кв. м., іменовану далі за текстом «об'єкт оренди».

На виконання умов додаткової угоди від 17.11.2015 до договору оренди, ФО-П Соловйова Н.В. за актом прийому-передачі об'єкта оренди (акт повернення) від 09.12.2015 повернула орендодавцю нежитлове приміщення № 142 (секція А35) площею 25,2 кв.м. Таким чином, загальний строк оренди вказаного приміщення почав свій перебіг 22.12.2014 та закінчився відповідно 09.12.2015.

Частина нежитлового приміщення № 13, секція В 11.2, на другому поверсі ТРЦ, загальною площею 32,0 кв. м., передана в оренду відповідачу за актом прийому-передачі в орендне користування від 10.12.2015.

Згідно акту прийому-передачі об'єкта оренди (акт повернення) від 12.06.2016, частина нежитлового приміщення № 13, секція В11.2 повернута відповідачем 12.06.2016. Таким чином, загальний строк оренди вказаного приміщення почав свій перебіг 10.12.2015 та скінчився відповідно 12.06.2016.

Строк дії договору оренди, відповідно до умов додаткової угоди від 31.05.2016 вказаного договору визначено до 12.06.2016. 12.06.2016 ФО-П Соловйова Н.В. зобов'язується звільнити та повернути об'єкт оренди орендодавцю.

Пунктом 2 додаткової угоди від 31.05.2016 передбачено, що гарантійний платіж залишається у власності Орендодавця та орендарю не повертається.

Як зазначає позивач, станом на 12.06.2016 заборгованість орендаря перед орендодавцем з орендної плати складала 65462,04 грн., що підтверджується укладеною між сторонами даного спору додатковою угодою від 12.06.2016 до договору оренди, відповідно до умов якої відповідач підтвердив наявність своєї заборгованості перед орендодавцем зі сплати платежів за договором в загальній сумі 65462,04грн. та зобов'язався сплатити (погасити) вказану заборгованість протягом 22 (двадцяти двох) місяців, починаючи з дати цієї угоди, платежами в сумі не менш, ніж 2000,00 грн. в місяць.

Також, додатково зобов'язання щодо погашення відповідачем боргу в розмірі 65462,04 грн. за договором підтверджується зобов'язанням від 12.06.2016 до договору оренди № 252 від 27.11.2014.

Як вказує позивач, у строки, визначені додатковою угодою від 12.06.2016, відповідачем заборгованість з орендної плати сплачена не була, у зв'язку з чим, в квітні 2018 року на адресу ФО-П Соловйової Н.В. було спрямовано вимогу про сплату заборгованості вих. № 274 від 23.04.2018, відповідно до якої орендодавець вимагав сплатити борг за договором в строк не пізніше 23.05.2018.

На вказану вимогу орендар належним чином не відреагував та борг у розмірі 65462,04 грн. не сплатив, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до господарського суду Харківської області із вимогою про сплату основної заборгованості в розмірі 65462,04 грн. та нарахованого у відповідності до пункту 25.3. договору штрафу за порушення грошового зобов'язання у розмірі 26184,82 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеними обставинам, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства; сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 626 ЦК України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Як свідчать матеріали справи, між сторонами виникли зобов'язання, які за своєю правовою природою є правовідносинами, що випливають із договору найму.

Відповідно до частини 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні за змістом норми містяться у статті 283 ГК України.

Відповідно до ст. 760 ЦК України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Ст. 761 ЦК України встановлено, що право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем також може бути особа, уповноважена на укладання договору найму.

Як встановлено судом, 16 січня 2015 року між позивачем, ФО-П Соловйовим І.В. та ФО-П Соловйовою Наталією Володимирівною (надалі - відповідач, новий орендар) укладено трьохсторонній договір зміни сторони до договору оренди № 252 від 27.11.2014, відповідно до якого з 17 березня 2015 замінено сторону у зобов'язанні, а саме орендаря - ФО-П Соловйова І.В. замінено на нового орендаря - ФО-П Соловйову Н.В. за договором оренди № 252 від 27.11.2014.

Відповідно до п. 2.2. трьохстороннього договору, з 17.03.2015 права та обов'язки ФО- П Соловйова І.В. за договором припиняються, новий орендар - ФО-П Соловйова Н.В. отримує замість попереднього орендаря права вимагати від орендодавця виконання зобов'язань за договором та зобов'язується виконувати перед орендодавцем зобов'язання орендаря, в тому числі зі сплати будь-яких заборгованостей, які виникли у попереднього орендаря перед орендодавцем за договором оренди № 252 від 27.11.2014 до 17.03.2015.

Строк дії договору оренди, відповідно до умов додаткової угоди від 31.05.2016 вказаного договору визначено до 12.06.2016. 12.06.2016 ФО-П Соловйова Н.В. зобов'язується звільнити та повернути об'єкт оренди орендодавцю.

Відповідно до ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму.

Відповідно до статті 284 ГК України, орендна плата є істотною умовою договору оренди.

Відповідно до ст. 286 ГК України, орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Частинами 1, 5 ст. 762 ЦК України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Обов'язок своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату встановлений ч. 3 ст. 285 ЦК України.

Як зазначалось вище, умовами договору сторони погодили порядок здійснення орендної плати.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших активів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Як зазначає позивач, станом на 12.06.2016 заборгованість орендаря перед орендодавцем з орендної плати складала 65462,04 грн., що підтверджується укладеною між сторонами даного спору додатковою угодою від 12.06.2016 до договору оренди, відповідно до умов якої відповідач підтвердив наявність своєї заборгованості перед орендодавцем зі сплати платежів за договором в загальній сумі 65462,04 грн. та зобов'язався сплатити (погасити) вказану заборгованість протягом 22 (двадцяти двох) місяців, починаючи з дати цієї угоди, платежами в сумі не менш, ніж 2000,00 грн. в місяць.

Також, додатково зобов'язання щодо погашення відповідачем боргу в розмірі 65462,04 грн. за договором оренди підтверджується зобов'язанням від 12.06.2016 до договору оренди № 252 від 27.11.2014.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем, з орендної плати за договором оренди № 252 від 27.11.2014 в розмірі 65462,04 грн. підтверджується матеріалами справи, не спростована відповідачем, а тому є обґрунтованою, правомірно заявленою та підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення штраф за порушення грошового зобов'язання в розмірі 26184,82 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 статті 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Відповідно до ст.ст. 230, 231 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

У відповідності до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до п. 25.3 договору оренди, сторони узгодили, якщо період прострочення перевищує 5 (п'ять) календарних днів, то орендар зобов'язаний сплатити орендодавцю штрафну неустойку у формі штрафу у розмірі 20% від простроченої суми грошового зобов'язання; якщо період прострочення перевищує 30 (тридцять) календарних днів, орендар додатково зобов'язаний сплатити орендодавцю штрафну неустойку у формі штрафу у розмірі 20% від простроченої суми грошового зобов'язання.

Враховуючи викладене, перевіривши розрахунок суми штрафу, заявленої позивачем у відповідності до п. 25.3. договору, суд вважає дане нарахування правомірним, обгрунтованим, тому таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно статей 55 Конституції України, статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 73 ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, в процесі повного і всебічного з'ясування обставин, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку щодо задоволення заявлених ТОВ "Аксіома" позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 61, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 123, 129, 177, 183, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 256 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Соловйової Наталі Володимирівни (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1, відомості про дату народження відсутні) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аксіома" (61058, м. Харків, вул. Данилевського, 18, ) заборгованість за договором оренди в розмірі 65462,04 грн., штраф за порушення грошового зобов'язання в розмірі 26184,82 грн., судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Аксіома" (61058, м. Харків, вул. Данилевського, 18, );

Відповідач - Фізичної особи-підприємця Соловйової Наталі Володимирівни (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1, відомості про дату народження відсутні).

Повне рішення складено 26.12.2018.

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/2708/18