ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2018 р. Справа№ 910/17962/15

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Петрик М.О.

за участю представників сторін:

від ВДВС: не з'явилися;

від прокуратури: Танцюра О.В. посв. № 050570 від 10.08.2018;

від позивача-1: не зявилися;

від позивача-2: Андрійко Є.Л. дов. № 14-210 від 26.10.2018;

від відповідача: Халимон С.В. дов. № 18110102 від 01.11.2018,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.08.2018 (повний текст складено 27.08.2018)

за скаргою Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на дії Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про визнання незаконними дій та визнання недійсною постанови про закінчення виконавчого провадження від 26.12.2016 ВП № 51788448 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 04.07.2016

у справі № 910/17962/15 (суддя - Балац С.В.)

за позовом Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі: 1. Міністерства енергетики та вугільної промисловості України,

2. Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

про стягнення 809 751 417,33 грн.

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст вимог скарги

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - позивач-2, скаржник, ПАТ «НАК «Нафтогаз України») звернулось до господарського суду зі скаргою на дії Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурли В.Е. (далі - Відділ ДВС), в якій скаржник, зокрема, просив суд:

- визнати незаконними дії відділу ДВС щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 26.12.2016 ВП № 51788448 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 04.07.2016 у справі № 910/17962/15 про стягнення з відповідача на користь позивача-2 - 80 705 728,90 грн. пені, 3% річних - 5 162 620,86 грн., інфляційних втрат - 144 369 676,00 грн., 7% штрафу - 29 432 410,00 грн.;

- визнати недійсною оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження від 26.12.2016 ВП № 51788448.

Скарга мотивована тим, що оскаржувана постанова винесена безпідставно, з грубим порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», у зв'язку з чим є незаконною та підлягає визнанню недійсною.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.08.2018 у справі № 910/17962/15 в задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на дії Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що застосована пеня, штраф, 3% річних та інфляційні втрати за Договором підпадають під врегулювання Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», відтак у Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» відсутні підстави для стягнення вказаних сум відповідно до наказу Господарського суду міста Києва № 910/17962/15 від 04.07.2016.

Таким чином, дії Відділу ДВС при винесенні спірної постанови вчинені відповідно до закону в межах наданих повноважень, а право скаржника жодним чином не порушено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з вказаною ухвалою, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.08.2018 у справі № 910/17962/15 та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги, викладені у скарзі Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на дії Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що зазначені в оскаржуваному рішенні акти приймання-передачі природного газу свідчать лише про те, що проданий позивачем-2 газ за Договором було протранспортовано газотранспортним підприємством. Зазначені акти жодним чином не підтверджують обставин, що отримані обсяги газу було використано відповідачем для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води; у матеріалах справи відсутні докази вчинення позивачем-2 будь-яких дій щодо списання нарахованих сум, після набрання чинності остаточним судовим рішенням; судом не була дана оцінка діям державного виконавця.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2018 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.08.2018 у справі № 910/17962/15 залишено без руху та надано строк для усунення недоліку шляхом подання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 1 762,00 грн.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» № 454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Київський апеляційний господарський суд.

Згідно ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 в газеті «Голос України» № 185(6940) опубліковано повідомлення про початок роботи Північного апеляційного господарського суду з 03.10.2018.

Частиною 5 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Актом прийняття-передачі судової справи від 02.10.2018 справу № 910/17962/15 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/17962/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: - головуючий суддя - Дідиченко М.А.; судді: Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю.

Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» усунуто недоліки зазначені в ухвалі Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2018.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Наіональна акціонерна компанія «Нафтогаз України» у складі колегії суддів: головуючий суддя - Дідиченко М.А., судді: Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А. та призначено до розгляду на 19.12.2018.

Позиції учасників справи

18.12.2018 через відділ документального забезпечення суду від Публічного акціонерного товариства «Київенерго» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Публічне акціонерне товариство «Київенерго», заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, зазначило, що заборгованість є списана на підставі ч. 3 ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії». Таким чином, апеляційна скарга є необґрунтованою, твердження в ній безпідставні, а суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення.

Представники Відділу ДВС та Міністерства енергетики та вугільної промисловості України у судове засідання 19.12.2018 року не з'явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили, хоча про дату, час і місце розгляду справи представники сторін були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У судовому засіданні 19.12.2018 представники позивача-2 та прокуратури апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити подану позивачем-2 скаргу.

Представник відповідача у судовому засіданні 19.12.2018 проти апеляційної скарги заперечував, ухвалу суду першої інстанції просив залишити без змін.

Заявлені у справі клопотання учасників справи та результати їх розгляду.

19.12.2018 Публічним акціонерним товариством «Київенерго» було подано клопотання про відновлення строку на залучення додаткових доказів до матеріалів справи.

До зазначеного клопотання додано акт звіряння взаєморозрахунків станом на 10.10.2018, за яким заборгованість за Договором № 203/15-ПР відсутня.

Відповідно до ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

В обґрунтування неможливості подачі вказаних доказів до суду першої інстанції з причин, які об'єктивно не залежали від нього, відповідач вказав, що вказаний акт звіряння взаєморозрахунків сторонами підписано 10.10.2018, тобто такий доказ з'явився після винесення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Враховуючи наведене обґрунтування, колегія суддів задовольняє клопотання апелянта про приєднання до матеріалів справи акту звіряння взаєморозрахунків станом на 10.10.2018.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Заступник прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про стягнення 809 751 417, 33 грн. за Договором купівлі-продажу природного газу № 203/14-ПР від 25.02.2014, з яких: 344 937 395,85 грн. основного боргу, 146 970 925,25 грн. пені, 46 372 227,71 грн. штрафу, 8 457 982,28 грн. 3% річних та 263 612 886,24 грн. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.12.2015 у справі № 910/17962/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.04.2016, провадження у справі в частині стягнення 32 927 306,00 грн. припинено. Позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Київенерго» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 209 070 089,85 грн. основного боргу, 87 394 938, 06 грн. пені, 5 614 581,88 грн. 3% річних, 155 799 403,02 грн. інфляційних втрат та 32 325 321,42 грн. 7% штрафу. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.06.2016 рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.04.2016 у справі № 910/17962/15 змінено. Провадження у справі в частині стягнення 241 997 395,85 грн. припинено. Позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Київенерго» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 80 705 728,90 грн. пені, 5 162 620,86 грн. 3% річних, 144 369 676 грн. інфляційних втрат та 29 432 410 грн. 7% штрафу. В іншій частині позову відмовлено.

04.07.2016 на виконання постанови Вищого господарського суду України від 15.06.2016 Господарським судом міста Києва видано відповідний наказ.

26.07.2016 Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурлою В.Е. (далі - державний виконавець) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 51788448 з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 04.07.2016 у справі № 910/17962/15.

26.12.2016 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 51788448, на підставі п. 16 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку зі списанням неустойки, інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед ПАТ «НАК «Нафтогаз України» за спожитий природний газ, згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

ПАТ «НАК «Нафтогаз України» звернулось зі скаргою на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України про:

- визнання незаконними дії відділу ДВС щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 26.12.2016 ВП № 51788448 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 04.07.2016 у справі № 910/17962/15 про стягнення з відповідача на користь позивача-2 - 80 705 728,90 грн. пені, 3% річних - 5 162 620,86 грн., інфляційних втрат - 144 369 676,00 грн., 7% штрафу - 29 432 410,00 грн.;

- визнання недійсною постанови про закінчення виконавчого провадження від 26.12.2016 ВП № 51788448.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2017 у справі № 910/17962/15, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.07.2017, скаргу ПАТ «НАК «Нафтогаз України» задоволено. Визнано незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови від 26.12.2016 ВП № 51788448 про закінчення виконавчого провадження. Визнано недійсною постанову Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 26.12.2016 ВП № 51788448 про закінчення виконавчого провадження.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.11.2017 постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.07.2017 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

За результатам нового апеляційного розгляду справи постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.12.2017 ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.06.2017 у справі № 910/17962/15 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 11.04.2018 постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.12.2017 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.06.2017 у справі № 910/17962/15 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Оскаржуваною Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.08.2018 у справі № 910/17962/15 в задоволенні скарги відмовлено.

Доводи скаржника зводяться до того, що газ, який продається за укладеним між сторонами спору Договором купівлі-продажу природного газу від 25.02.2014 № 203/14-ПР, використовується покупцем виключно для власних потреб, а покупець є кінцевим споживачем. У свою чергу, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» визначено, що саме на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом. Оскільки згідно умов Договору газ використовується відповідачем для власних потреб, скаржник вважає, що зазначені обставини виключають можливість застосування даної норми.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно ст. 129-1 Конституції України та ст. 326 ГПК України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з п. 16 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі погашення, списання згідно із Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України», її дочірньою компанією «Газ України», Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

30.11.2016 набув чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» (далі - Закон № 1730-VIII), який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до приписів ст. 1 Закону № 1730-VIII заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно зі ст. 1 Закону № 1730-VIII процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Згідно зі ст. 2 Закону № 1730-VIII дія останнього поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Частиною 1 ст. 3 Закону № 1730-VIII передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

З наведених норм вбачається, що для здійснення процедури врегулювання заборгованості (проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості) необхідною умовою є включення до реєстру обсягів заборгованості теплопостачального підприємства, з метою її врегулювання за домовленістю сторін шляхом вчинення відповідних правочинів.

Разом з тим, ч. 3 ст. 7 Закону № 1730-VIII, яка окремо регулює списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (тобто до 30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що ч. 3 ст. 7 Закону є нормою прямої дії, при цьому застосування її приписів не ставиться в залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності Законом. Зокрема, застосування даної норми не потребує включення підприємства до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 927/1152/16, від 28.02.2018 у справі № 911/3914/14 та від 14.03.2018 у справі № 904/11460/16.

Таким чином, висновки, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості шляхом її списання теплопостачальні та теплогенеруючі організації повинні бути включені до відповідного Реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в сфері житлово-комунального господарства, є помилковими.

Наведений висновок зробив Верховний Суд у постанові від 11.04.2018 у даній справі № 910/17962/15, скасовуючи постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.12.2017 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.06.2017 та направляючи справу на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

По при це, слід відмітити, що наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України № 155 від 20.06.2017 ПАТ «Київенерго» включено до реєстру підприємств, які беруть участь в процедурі врегулювання заборгованості, що підтверджується копією листа Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.06.2017 8/10-1126-17 з повідомленням про включення до Реєстру.

Верховний Суд у постанові від 11.04.2018 у справі № 910/17962/15, направляючи справу на новий розгляд, зазначив, що судами попередніх інстанцій належним чином не встановлено, для яких саме потреб використовувався відповідачем природний газ за Договором № 203/14-ПР від 25.02.2014, оскільки встановлення зазначених обставин є важливим для правильного вирішення даного спору. Так як Законом № 1730-VIII передбачено списання неустойки (штраф, пеня), інфляційних нарахувань та процентів річних, нарахованих на заборгованість, погашену до набрання чинності цим Законом, саме за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Таким чином, для визначення заборгованості списаною необхідно встановити для яких саме потреб використовувався відповідачем природний газ за Договором № 203/14-ПР від 25.02.2014 та чи погашено повністю суму основного боргу до набрання чинності Законом № 1730-VIII.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.06.2016 у даній справі № 910/17962/15 було встановлено, що ПАТ «Київенерго» в повному обсязі до 13.12.2015 сплатило суму основного боргу ПАТ «НАК «Нафтогаз України» за отриманий природний газ.

Згідно актів приймання-передачі природного газу, складених, підписаних та скріплених печатками структурного відокремленого підрозділу «КИЇВСЬКІ ТЕЦ» ПАТ «Київенерго» та Публічного акціонерного товариства «КИЇВГАЗ», які наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій, вказуються номери договорів на постачання природного газу, в тому числі і укладений між сторонами спору Договір № 203/14-ПР від 25.02.2014. У вказаних актах зазначено, що природний газ за Договором № 203/14-ПР від 25.02.2014 був використаний для виробництва електричної енергії.

Наведені обставини підтверджують те, що природний газ за Договором № 203/14-ПР від 25.02.2014 використовувався ПАТ «Київенерго» для виробництва електричної та теплової енергії.

Враховуючи, що за наказом Господарського суду міста Києва від 04.07.2016 у справі № 910/17962/15 здійснювалося стягнення пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат, які нараховані на суму основного боргу, що була сплачена станом на 13.12.2015, тобто до 30.11.2016, а відповідачем використовувався газ для виробництва електричної та теплової енергії, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення коштів за наказом та наявність підстав у державного виконавця прийняти оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження, на підставі, зокрема, п. 16 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 3 ст. 7 Закону № 1730-VIII.

Крім того, слід звернути увагу, що відповідачем в апеляційній інстанції надавався до відома акт звіряння взаєморозрахунків станом на 10.10.2018, за яким заборгованість ПАТ «Київенерго» перед ПАТ «НАК «Нафтогаз України» за Договором № 203/15-ПР відсутня.

Відповідно до ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на встановлене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність дій Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурли В.Е. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 26.12.2016 ВП № 51788448 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 04.07.2016 та відсутності підстав для задоволення скарги ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Дії державного виконавця Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 26.12.2016 в межах ВП № 51788448 є правомірними та такими, що відповідають приписам Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що скарга на дії Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються належними доказами, а тому ухвала Господарського суду міста Києва від 20.08.2018 у справі № 910/17962/15 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для її скасування не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.08.2018 у справі № 910/17962/15 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.08.2018 у справі № 910/17962/15 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/17962/15 повернути до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови складено 22.12.2018.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко