ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2018 р. м. Київ Справа № 911/1984/18

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., при секретарі судового засідання Брунько А.І., розглянув за правилами загального позовного провадження матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Сервіс" про зобов'язання повернути майно

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - довіреність від 25.09.2018 вих. №13-11-10111;

від відповідача: не прибув.

Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" (далі - позивач) подало до суду позов, згідно з яким просить зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Сервіс" (далі - відповідач) повернути йому у належному стані частину майна, переданого на відповідальне зберігання на підставі укладеного між сторонами договору зберігання від 24.03.2015 № 240315/2, згідно з переліком наведеним у прохальній частині позовної заяви.

Ухвалою від 14.09.2018 Господарський суд Київської області відкрив провадження у справі та призначив підготовче засідання на 04.10.2018.

Ухвалою від 04.10.2018 Господарський суд Київської області відклав підготовче засідання на 08.11.2018.

31.10.2018 до суду від позивача надійшла заява від 30.10.2018 вих. №13-4-11105 про уточнення позовних вимог.

Ухвалою від 08.11.2018 Господарський суд Київської області продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та відклав підготовче засідання на 22.11.2018.

Протокольною ухвалою від 22.11.2018 Господарський суд Київської області прийняв до розгляду заяву позивача від 30.10.2018 вих. №13-4-11105 про уточнення позовних вимог.

Ухвалою від 22.11.2018 Господарський суд Київської області закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 06.12.2018.

Представник позивача в засіданні суду позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, з урахуванням заяви від 30.10.2018 вих. №13-4-11105 про уточнення позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався.

При цьому щодо неприбуття в засідання суду представника відповідача, господарський суд приймає до уваги таке.

Як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № НОМЕР_1, станом на час розгляду справи в суді Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Сервіс" зареєстроване за адресою: 84122, Донецька обл., м. Слов'янськ, вул. Маяковського, будинок 44.

Відповідно до вимог п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи, у тому числі її місцезнаходження.

За ч. 1 ст. 10 вищевказаного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не змінював своєї юридичної адреси, і адреса відповідача, на яку направлялися ухвали Господарського суду Київської області від 14.09.2018, 04.10.2018, 08.11.2018 та 22.11.2018, відповідає адресі, вказаній у витязі з ЄДР.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає, що відповідача було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, проте своїм правом приймати участь в судовому засіданні останній не скористався.

Враховуючи, що ухвали суду були надіслані відповідачу за належною адресою, зважаючи, що явка представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалася, клопотань про відкладення розгляду справи та повідомлень суду щодо поважності причин відсутності представника відповідача в судовому засіданні до суду не надходило, господарський суд вважає, що неявка відповідача, повідомленого належним чином, не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріали справи докази, які є достатніми для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

24.03.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Сервіс" як зберігачем та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Надра" як поклажодавцем був укладений договір зберігання № 240315/2 (далі - договір), за умовами якого зберігач зобов'язався зберігати за плату товарно-матеріальні цінності, передані йому поклажодавцем.

В процесі виконання договору між сторонами було підписано ряд додаткових угод до договору, якими змінено та доповнено його умови.

Так, п. 1.2 договору (в редакції додаткових угод № 1 від 07.04.2015, № 2 від 14.04.2015 та № 14 від 15.12.2015 до договору) передбачено, що перелік майна, що передається на зберігання, його кількість мають бути визначені в акті приймання-передачі (додаток № 1). Зберігач зобов'язується створити необхідні умови для прийняття та зберігання майна на спеціальних складах тимчасового зберігання:

- 1663 кв.м за адресою: Київська область, м. Буча, вул. Максима Залізняка, 5;

- 954,3 кв.м за адресою: Харківська область, м. Харків, проспект Перемоги, 81:

- 1440 кв.м за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Генерала Цвєтаєва, 3/5;

- 1000 кв.м за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Північна, 1.

Підпунктом 2.1.3 п. 2.1 договору визначено обов'язок зберігача по закінченню кожного календарного місяця надсилати на адресу поклажодавця підписаний акт здачі-приймання наданих послуг, де вказується докладний перелік майна, що зберігається, його кількість та вартість послуг зі зберігання.

Відповідно до п. 8.6 договору акти здачі приймання наданих послуг один раз на місяць підписуються уповноваженими особами в 3-х денний термін, складаються в 2-х примірниках, скріпляються печатками.

Окрім того, серед обов'язків зберігача, викладених у п. 2.1 договору, є також обов'язок по наданню доступу до майна і перевірки умов його зберігання, якщо про то є вимога поклажодавця, а також обов'язок по поверненню майна поклажодавцю (його представнику), повністю або частково згідно з заявкою останнього не пізніше 2 днів з дня одержання такої заявки (представник повинен мати довіреність від поклажодавця, оригінал заявки, паспорт), після чого сторони підписують акт прийому-передачі.

Згідно з пп. 2.1.12 п. 2.1 договору сторони погодили, що зберігач повертає майно повністю після припинення договору.

Зберігач має право відмовитись від надання послуг по зберіганню майна (при умові обов'язкового попередження поклажодавця не менше ніж за 10 (десять) календарних днів) в разі несплати (несвоєчасної плати) послуг по зберіганню, невиконання поклажодавцем вимог щодо належного стану майна, а також у зв'язку з обставинами, які мають істротне значення, відповідно до яких він не може забезпечити зберігання (пп. 2.1.14 п. 2.1 договору в редакції додаткової угоди до договору № 1 від 07.04.2015).

На підставі додаткової угоди № 28 від 01.12.2017 до договору сторони продовжили строк його дії до 31.12.2018.

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі підписаних між сторонами актів приймання-передачі майна, поклажодавцем були передані зберігачу на зберігання матеріальні цінності за актом № 16-VIN/0122 від 30.04.2015 у кількості 241 шт., за актом від 17.04.2015 у кількості 165 шт., за актом від 29.04.2015 у кількості 292 шт., за актом від 14.05.2015 у кількості 228 шт., за актом від 20.04.2015 у кількості 200 шт., за актом від 28.05.2015 у кількості 325 шт., за актом від 23.04.2015 у кількості 225 шт., за актом від 09.06.2015 у кількості 98 шт., за актом № 1 від 23.07.2015 у кількості 105 шт., за актом № 2 від 24.07.2015 у кількості 78 шт., за актом № 3 від 27.07.2015 у кількості 106 шт., за актом № 4 від 28.07.2015 у кількості 137 шт, за актом № 5 від 29.07.2015 у кількості 146 шт., за актом від 16.04.2015 у кількості 99 шт., за актом від 20.04.2015 у кількості 164 шт., за актом від 09.06.2015 у кількості 372 шт., за актом від 15.05.2015 у кількості 210 шт., за актом від 21.05.2015 у кількості 271 шт., за актом від 10.04.2015 у кількості 315 шт., за актом від 14.09.2017 у кількості 56 шт., за актом від 12.05.2015 у кількості 186 шт., за актом від 14.05.2015 у кількості 150 шт., за актом від 26.06.2015 у кількості 127 шт., за актом від 15.04.2015 у кількості 181 шт., за актом від 15.05.2015 у кількості 108 шт., за актом від 21.06.2016 у кількості 7 шт., за актом від 27.04.2015 у кількості 192 шт., за актом від 18.05.2015 у кількості 241 шт., за актом від 21.04.2015 у кількості 185 шт., за актом від 15.05.2015 у кількості 177 шт., за актом від 10.06.2015 у кількості 360 шт., за актом від 28.08.2015 у кількості 136 шт., за актом від 18.05.2015 у кількості 216 шт., за актом від 20.05.2015 у кількості 219 шт., за актом від 21.04.2015 у кількості 237 шт., за актом від 15.04.2015 у кількості 186 шт., за актом від 15.05.2015 у кількості 138 шт., за актом від 12.05.2015 у кількості 185 шт., за актом від 15.06.2015 у кількості 173 шт., за актом від 20.05.2015 у кількості 229 шт., за актом від 25.05.2015 у кількості 110 шт., за актом від 30.07.2015 у кількості 278 шт., за актом від 23.04.2015 у кількості 81 шт., за актом від 18.05.2015 у кількості 65 шт., за актом від 28.05.2015 у кількості 369 шт., за актом від 30.06.2015 у кількості 373 шт., за актом від 12.05.2015 у кількості 296 шт., за актом від 22.05.2015 у кількості 143 шт., за актом № 1 від 03.11.2017 у кількості 156 шт., за актом від 28.04.2015 у кількості 104 шт., за актом від 25.08.2015 у кількості 207 шт., за актом від 25.06.2015 у кількості 300 шт., за актом від 24.06.2015 у кількості 240 шт., за актом від 26.05.2015 у кількості 127 шт., за актом від 27.05.2015 у кількості 211 шт., за актом від 20.04.2015 у кількості 86 шт., за актом від 19.05.2015 у кількості 76 шт., за актом від 14.04.2015 у кількості 156 шт., за актом від 17.04.2015 у кількості 275 шт., за актом від 22.04.2015 у кількості 125 шт., за актом від 07.05.2015 у кількості 102 шт., за актом від 12.05.2015 у кількості 163 шт., за актом від 16.04.2015 у кількості 273 шт., за актом від 27.04.2015 у кількості 313 шт., за актом від 14.04.2015 у кількості 110 шт., за актом від 29.04.2015 у кількості 317 шт., за актом від 14.05.2015 у кількості 353 шт., за актом від 22.04.2015 у кількості 365 шт., за актом від 13.05.2015 у кількості 198 шт., за актом від 29.05.2015 у кількості 201 шт., за актом від 23.06.2015 у кількості 111 шт., за актом від 20.04.2015 у кількості 164 шт., за актом від 12.05.2015 у кількості 135 шт., за актом від 09.04.2015 у кількості 107 шт., за актом від 24.06.2015 у кількості 401 шт., за актом № 2 від 23.04.2015 у кількості 176 шт., за актом від 09.04.2015 у кількості 66 шт., за актом від 17.04.2015 у кількості 304 шт., за актом № 1 від 16.06.2015 у кількості 350 шт., за актом від 15.04.2015 у кількості 233 шт., за актом від 19.05.2015 у кількості 282 шт., за актом від 27.07.2015 у кількості 255 шт., за актом від 20.04.2015 у кількості 210 шт., за актом від 18.06.2015 у кількості 143 шт., за актом від 30.04.2015 у кількості 123 шт., за актом від травня 2017 року у кількості 64 шт., за актом від 30.06.2015 у кількості 100 шт., за актом від 28.05.2015 у кількості 25 шт., за актом від 29.05.2015 у кількості 230 шт., за актом від 22.04.2015 у кількості 184 шт., за актом від 22.06.2015 у кількості 228 шт., за актом від 22.04.2015 у кількості 155 шт., за актом від 08.05.2015 у кількості 398 шт., за актом від 26.06.2015 у кількості 222 шт., за актом від 28.04.2015 у кількості 142 шт., за актом від 27.04.2015 у кількості 168 шт., за актом від 15.04.2015 у кількості 227 шт., за актом від 25.04.2015 у кількості 187 шт., за актом від 11.05.2015 у кількості 212 шт., за актом від 15.05.2015 у кількості 148 шт., за актом від 22.05.2015 у кількості 217 шт., за актом від 28.08.2015 у кількості 324 шт., за актом від 03.05.2015 у кількості 125 шт., за актом від 13.05.2015 у кількості 124 шт., за актом від 14.05.2015 у кількості 116 шт., за актом від 15.06.2017 у кількості 560 шт., за актом № 2 від 03.11.2017 у кількості 377 шт., за актом № 1 від 03.11.2017 у кількості 156 шт., за актом № 3 від 11.12.2017 у кількості 1 шт., за актом від 03.11.2015 у кількості 1 шт., за актом від 19.05.2015 у кількості 144 шт., за актом від 30.04.2015 у кількості 161 шт., за актом від 14.05.2015 у кількостиі 195 шт., за актом від 22.05.2015 у кількості 216 шт., за актом від 22.04.2015 у кількості 280 шт., за актом від 29.04.2015 у кількості 223 шт., за актом від 21.04.2015 у кількості 96 шт., за актом від 27.10.2015 у кількості 531 шт., за актом від 27.10.2015 у кількості 314 шт., за актом від 23.04.2015 у кількості 96 шт., за актом від 18.05.2015 у кількості 89 шт., за актом від 21.05.2015 у кількості 145 шт., за актом від 22.05.2015 у кількості 104 щт., за актом від 19.05.2015 у кількості 96 шт., за актом від 27.04.2015 у кількості 139 шт., за актом від 23.04.2015 у кількості 170 шт., за актом від 14.05.2015 у кількості 185 шт., за актом від 19.05.2015 у кількості 51 шт., за актом від 21.04.2015 у кількості 24 шт., за актом від 22.05.2015 у кількості 131 шт., за актом від грудня 2016 року у кількості 1 шт., за актом від грудня 2016 року у кількості 1 шт., за актом від грудня 2016 року у кількості 1 шт., за актом від грудня 2016 року у кількості 1 шт., за актом від грудня 2016 року у кількості 1 шт., за актом від 12.06.2015 у кількості 1 шт., за актом від 12.06.2015 у кількості 1 шт., за актом від 29.03.2016 у кількості 1 шт., за актом від 17.12.2015 у кількості 1 шт., за актом від 17.12.2015 у кількості 1 шт., за актом від 17.12.2015 у кількості 1 шт., за актом від 18.12.2015 у кількості 1 шт., за актом від 31.03.2016 у кількості 1 шт., за актом від 31.03.2016 у кількості 1 шт., за актом від 29.02.2016 у кількості 1 шт., за актом від 29.02.2016 у кількості 1 шт., за актом від 26.02.2016 у кількості 1 шт., за актом від 26.02.2016 у кількості 1 шт., за актом від 25.02.2016 у кількості 1 шт., за актом від грудня 2016 року у кількості 5 шт., за актом від 28.03.2016 у кількості 1 шт., за актом від 28.04.2016 у кількості 1 шт., за актом від 02.12.2016 у кількості 5 шт., за актом від 02.12.2016 у кількості 4 шт., за актом від 21.06.2016 у кількості 7 шт., за актом від 29.07.2015 у кількості 50 шт., за актом від 09.11.2016 у кількості 26 шт., за актом від 10.11.2016 у кількості 17 шт., за актом від 06.12.2016 у кількості 8 шт., за актом від 02.06.2016 у кількості 62 шт., за актом від 26.05.2015 у кількості 15 шт., за актом від 22.04.2015 у кількості 7 шт., за актом від 09.09.2016 у кількості 23 шт., за актом від 26.05.2015 у кількості 28 шт., за актом від 26.05.2015 у кількості 1 шт., за актом від 26.05.2015 у кількості 1 шт., за актом від 27.05.2015 у кількості 26 шт., за актом від 19.05.2015 у кількості 120 шт., за актом від 14.05.2015 у кількості 20 шт., за актом від 23.04.2015 у кількості 1 шт.

У період з 27.07.2018 по серпень 2018 року поклажодавець звернувся до зберігача з електронними листами, в яких просив повернути йому зі зберігання частину майна у загальній кількості 1283 шт. До листів поклажодавець в якості додатку додав акти на повернення з відповідального зберігання матеріальних цінностей.

Згідно з пояснень поклажодавця, зберігач майно не повернув, натоміть направив йому листа від 15.08.2018 вих. № 15/08-1, в якому повідомив, що через обставини, які мають істотне значення та відповідно до яких зберігач не може більше забезпечити зберігання майна, просив у 30-денний термін до 16.09.2018 забрати все майно, яке знаходиться на зберігання у зберігача, а також сплатити всі рахунки за надані послуги.

Також у листі від 15.08.2018 вих. № 15/08-1 зберігач запропонував поклажодавцю провести інвентаризацію майна в момент його завантаження на вантажні автомобілі. Для організації доступу до складів, де зберігається майно, просив надати списки вантажних автомобілів з номерами та списки вантажників, які будуть безпосередньо задіяні в процесі перевезення.

У відповідь на вищевказаний лист поклажодавець листом від 30.08.2018 вих. № 1-5-8654 не заперечив проти дострокового повернення йому зі зберігання майна та підтвердив готовність до проведення його інвентаризації в момент завантаження на автомобілі. Проте, враховуючи, що лист від 15.08.2018 надійшов поклажодавцю лише 23.08.2018, то звернув увагу зберігача, що кінцевою датою вивезення ним майна є не 16.09.2018, а 23.09.2018.

Окрім того, в листі поклажодавець надав відповідь на запитувану зберігачем інформацію та просив повідомити відомості по кожному складу (м. Львів, м. Харків) щодо осіб, уповноважених від імені зберігача передавати банку майно з відповідального зберігання та підписувати акти повернення майна.

09.10.2018 за вих. № 1-5-10467 лист аналогічного змісту було направлено поклажодавцем зберігачу і на юридичну адресу місцезнаходження товариства.

Як вказує поклажодавець у листі від 09.10.2018 вих. № 1-5-10468, 23.08.2018 зберігачем було направлено на його адресу рахунки на оплату та акти наданих послуг за зберігання майна за серпень 2018 року.

Проте враховуючи систематичне невиконання зберігачем у серпні 2018 року своїх договірних зобов'язань щодо повернення майна та надання до нього допуску, поклажодавець просив направити йому належним чином складені акти про надання послуг зберігання майна у серпні 2018 року по кожному складу із зазначенням інформації, встановленої у п. 2..1.3 договору зберігання, та забезпечити доступ до майна з метою перевірки інформації, що буде зазначена зберігачем в актах про надання послуг.

Суд встановив, що предметом позову у даній справі є вимога поклажодавця про повернення йому майна, переданого на відповідачльне зберігання згідно з договору зберігання від 24.03.2015 № 240315/2.

Підставою позову поклажодавцем визначено факт ухилення зберігача від виконання покладених на нього договірних зобов'язань щодо повернення зі зберігання майна, переданого за договором зберігання від 24.03.2015 № 240315/2. При цьому, правовою підставою для звернення з даним позовом останнім визначено приписи статей 11, 509, 525, 610, 629, 653, 936,943, 949 ЦК України, статей 173, 193 ГК України.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином порушення, невизнання або оспорювання субєктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у статті 16 ЦК України.

Способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути примусове виконання обов'язку в натурі (п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Поклажодавець заявляє в суді вимогу про примусове виконання зберігачем обов'язку щодо повернення майна, переданого за договором зберігання від 24.03.2015 № 240315/2, в натурі, та вважає дану вимогу належним та достатнім способом захисту його порушеного права.

Статтею 936 ЦК України передбачено, що за договором зберігання одна сторона, зберігач, зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною, поклажодавцем, і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Обов'язок зберігача повернути річ унормований статтею 949 вказаного Кодексу, за приписами якої зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернута поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей.

Слід вказати, що предметом доказування при вирішенні спорів про повернення майна зі зберігання є з'ясування питання, зокрема, щодо наявності між сторонами договірних зобов'язань, обставин стосовно кількості переданої та прийнятої на зберігання продукції, з підтвердженням такого прийняття відповідними документами, встановлення фактичного місцезнаходження переданого на зберігання майна, наявність такого майна в натурі та підтвердження обставин неповернення цього майна зберігачем.

З огляду на викладене, суд вказує, що між сторонами спору відсутні суперечності щодо приналежності витребовуваного майна поклажодавцю, та що на час розгляду справи в господарському суді спірне майно знаходиться у володінні зберігача на законних підставах, оскільки строк дії договору зберігання від 24.03.2015 № 240315/2 продовжено сторонами до 31.12.2018 та достроково розірвано поклажодавцем в порядку п. 8.8 договору не було.

Разом з тим, суд вказує, що обов'язок зберігача по наданню поклажодавцю послуг по відповідальному зберіганню його товарно-матеріальних цінностей, переданих на підставі актів приймання-передачі, припинився в силу приписів п.п. 2.1.14 п. 2.1 договору достроково, у зв'язку з направленням зберігачем листа від 15.08.2018 вих. № 15/08-1, і поклажодавець проти припинення такого обов'язку зберігача листом від 30.08.2018 вих. № 1-5-8654 не заперечив.

В матеріалах справи відсутні докази повернення зберігачем після 15.08.2018 поклажодавцю майна зі зберігання в повному обсязі чи частково або документи, які підтверджують обставини неможливості його повернення поклажодавцю з поважних причин після отримання останнім листа від зберігача від 15.08.2018 вих. № 15/08-1.

Тобто господарський суд констатує, що в матеріалах справи відсутні докази, в розрізі статей 76 - 79 ГПК України, котрі б засвідчували факт повернення спірного майна від зберігача поклажодавцю у зв'язку з припиненням договірного зобов'язання по зберіганню майна, переданого на виконання договору зберігання від 24.03.2015 № 240315/2.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо переліку майна, яке належить повернути поклажлдавцю, у зв'язку з задоволенням позову щодо його витребування з володіння зберігача, суд має з'ясувати фактичну наявність останнього у зберігача в натурі, оскільки за приписами п. 5.2 договору у випадку втрати, знищення, псування майна та втрати його товарного вигляду за час його зберігання, зберігач несе відповідальність перед поклажодавцем у розмірі суми на яку знизилася вартість майна. Зазначені суми розраховуються виходячи із вартості майна на дату початку зберігання.

Відповідно до ч. 1 ст. 950 ЦК України за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.

Згідно з п.1 ч.1 ст.951 ЦК України збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості.

Станом на дату прийняття рішення у даній справі в матеріалах справи відсутні докази, передбачені у пп. 2.1.3 п. 2.1, п. 8.6 договору, які вказують на перелік, кількість та стан матеріальних цінностей поклажодавця, переданого ним зберігачу за актами приймання-передачі майна на відповідальне зберігання.

Більш того, листами зберігача та поклажодався від 15.08.2018 вих. № 15/08-1 та від 30.08.2018 вих. № 1-5-8654 підтверджено, що сторони мали намір провести його інвентаризацію в момент завантаження на автомобілі при поверненні зі зберігання.

Без інвентаризації майна, яка має підтвердити факт наявності майна в натурі у зберігача, чи надання суду актів здачі-приймання наданих послуг, де мають бути зазначені відомості щодо докладного переліку майна, що зберігається, його кількість, суд не може задовольнити вимогу про його повернення поклажодавцю, оскільки, по-перше, майно може фактично знаходитися не у володіння зберігача, а бути передане третій особі, що змушує поклажодавця звернутись до суду з позовом із іншим спосом захисту порушеного права, ніж виконання обов'язку в натурі, оскільки між поклажодавцем та третьою особу будуть відсутні зобов'язально-речові відносини, а, по-друге, за встановлення при проведенні інвентаризації майна факту нестачі або пошкодження речі, у поклажодавця в силу закону та укладеного зі зберігачем договору виникає право стягнути з останнього вартість втраченого майна, а не повернення речі, яка фізично не існує.

Таким чином, суд дійшов висновку, що майно поклажодавця, яке він просить повернути згідно з поданої позовної заяви, з урахуванням уточнень позовних вимог, не може бути витребувано від зберігача, оскільки станом на момент подачі позову до суду не було подано доказів тому, яка його частина (в кількісному та якісному аспекті) в натурі знаходилася у володінні у зберігача.

Разом з тим, суд вказує про існування у поданих поклажодавцем до суду документах певних неточностей та невідповідностей встановленим судом в процесі розгляду спору обставинам справи. Так, поклажодавець просить повернути зі зберігання все майно, передане зберігачу по договору від 24.03.2015 № 240315/2, зазначаючи в заяві про уточнення позовних вимог його кількість у розмірі 13019 шт, а фактично за підрахунками суду, проведеними шляхом здійснення сумування кількості майна, переданого зберігачу за актами приймання-передачі, кількість майна суттєво більша, і поклажодавець наявність такої різниці у кількості майна не пояснив. При чому, договором сторони чітко передбачили, що прийняття та зберігання майна поклажодавця має відбуватися на спеціальних складах тимчасового зберігання за адресами Київська область, м. Буча, вул. Максима Залізняка, 5, Харківська область, м. Харків, проспект Перемоги, 81, Одеська область, м. Одеса, вул. Генерала Цвєтаєва, 3/5 та Львівська область, м. Львів, вул. Північна, 1, однак згідно з актів приймання-передачі товарних цінностей вони були прийнятті на склади у за іншими адресами зберігання, які є відмінними від тих, що були погоджені між сторонами.

Відповідно до статей 74 та 77 ЦК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Проте, позивачем у встановленому порядку не доведено обставин, які можуть бути підставами для задоволення позову з вимогами про повернення майна з відповідального зберігання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 13, 74-79, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Сервіс" про зобов'язання повернути майно відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: (http://court.gov.ua/fair/).

Повне рішення складено: 26.12.2018

Суддя В.М. Антонова