УХВАЛА

про повернення позовної заяви

м. Київ

26.12.2018Справа № 910/17127/18

Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В. В., розглянувши матеріали позовної заяви Приватного акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут автоматизації промисловості», м. Київ

до відповідача 1: Національного банку України, м. Київ,

відповідача 2: Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», м. Київ

відповідача 3: Компанії СОРЕНТА ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД, Кіпр

відповідача 4: Компанії ТРУЕЛА КОНСАЛТІНГ ЛІМІТЕД, Кіпр

відповідача 5: Компанії ВАЛЕНЗА КОНСАЛТІНГ ЛІМІТЕД, Кіпр

про визнання недійсним договору та визнання дій неправомірними, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Науково-дослідний інститут автоматизації промисловості» звернулось до Господарського суду

міста Києва з позовом до Національного банку України, Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», Компанії СОРЕНТА ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД, Компанії ТРУЕЛА КОНСАЛТІНГ ЛІМІТЕД та Компанії ВАЛЕНЗА КОНСАЛТІНГ ЛІМІТЕД про:

- визнання недійсним іпотечного договору № 24, укладеного 28.04.2010 між Відкритим акціонерним товариством «НДІАВТОПРОМ» (перейменоване у Приватне акціонерне товариство «НДІАВТОПРОМ») та Національним банком України, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А., зареєстрований в реєстрі за № 1124;

- визнання неправомірними дій компанії-нерезидента СОРЕНТА ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД в частині голосування та прийняття рішень з питань № 9 та № 10 порядку денного загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства «НДІАВТОПРОМ», що відбулись 26.04.2010;

- визнання неправомірними дій компанії-нерезидента ТРУЕЛА КОНСАЛТІНГ ЛІМІТЕД в частині голосування та прийняття рішень з питань № 9 та № 10 порядку денного загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства «НДІАВТОПРОМ», що відбулись 26.04.2010;

- визнання неправомірними дій компанії-нерезидента ВАЛЕНЗА КОНСАЛТІНГ ЛІМІТЕД в частині голосування та прийняття рішень з питань № 9 та № 10 порядку денного загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства «НДІАВТОПРОМ», що відбулись 26.04.2010.

Розглянувши матеріали позовної заяви, господарський суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України визначено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Згідно з частиною першою статті 162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них (п. 4 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається з поданої до суду позовної заяви, позивачем заявлено чотири немайнові позовні вимоги, одна з яких (про визнання договору іпотеки недійсним) заявлена до відповідачів 1 та 2, а інші три вимоги (про визнання дій неправомірними) - до відповідачів 3, 4, 5.

Порядок об'єднання позовних вимог визначено у статті 173 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до частини першої якої в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

За своїм процесуальним призначенням інститут об'єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об'єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин. Крім того, об'єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Під час перевірки матеріалів позовної заяви судом було встановлено, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2018 за № 910/15741/18 Приватному акціонерному товариству «Науково-дослідний інститут автоматизації промисловості» було повернуто аналогічну позовну заяву на підставі пункту 2 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України - у зв'язку з порушенням правил об'єднання позовних вимог.

Судом в ухвалі від 27.11.2018 зазначено, що позовні вимоги до Національного банку України мотивовані тим, що в момент укладення іпотечного договору № 24 від 28.04.2010 не було додержано вимог ч. 2 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст оспорюваного договору суперечить нормам чинного законодавства, а тому, за твердженням позивача, останній підлягає визнанню судом недійсним. В обґрунтування позовних вимог, які заявлені до відповідачів-нерезидентів, позивач зазначає про неправомірність їх дій в частині прийняття 26.04.2010 загальними зборами акціонерів рішень з питань 9, 10 порядку денного, за які голосували представники акціонерів компаній-нерезидентів. Розглянувши позовну заяву суд дійшов висновку, що сумісний розгляд об'єднаних вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін, суттєво ускладнить вирішення даного спору та сприятиме затягуванню учасниками судового процесу вирішення спору по суті. Судом було роз'яснено позивачу право останнього звернутись до суду з окремими позовами до відповідачів 1, 2 про визнання недійсним договору та про визнання недійсними рішень інших відповідачів, які у встановленому порядку мають бути розглянуті компетентними судами.

Вказана ухвала суду набрала законної сили та не була оскаржена позивачем.

Господарський суд виходить з того, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Також судом враховано, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов'язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом.

Разом з цим, господарський суд наголошує, що однією з засад господарського судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами (п. 11 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з п. 5 ч. 5 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

За приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; необґрунтоване або штучне об'єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов'язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Однак, позивачем було проігноровано вказівки Господарського суду міста Києва, викладені в ухвалі від 27.11.2018 за № 910/15741/18, не усунуто допущенного порушення та повторно подано до суду позовну заяву з порушенням вимог статті 173 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 2 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об'єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Ураховуючи наведене вище, керуючись принципом правової визначеності, господарський суд дійшов висновку, що позовна заява Приватного акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут автоматизації промисловості», подана до суду 19.12.2018, підлягає поверненню позивачу у зв'язку з порушенням останнім правил об'єднання позовних вимог, визначених статтею 173 Господарського процесуального кодексу України.

Окрім того, зважаючи на повторне подання до суду позовної заяви з необгрунтованим об'єднанням позовних вимог, за висновками суду, наявні правові підстави для визнання дій позивача такими, що спрямовані на безпідставне затягування судового розгляду, та свідчать про зловживання ним своїми процесуальними правами, що є окремою підставою для повернення позовної заяви відповідно до ч. 3 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ч. 3 ст. 43, п. 2 ч. 5 ст. 174, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут автоматизації промисловості», подану до суду 19.12.2018, і додані до неї документи повернути заявнику.

Додаток: позовна заява б/н від 18.12.2018 з доданими до неї документами на 52 арк. (у т. ч. платіжне доручення № 1116 від 02.11.2018 на суму 7 612,00 грн).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її підписання.

Відповідно до пункту 17.5 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В. В. Князьков