Справа № 909/605/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.12.2018 м. Івано-Франківськ
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Ткаченко І. В., при секретарі судового засідання Тузін Г. П., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача Пушкара С. Є., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу № 909/605/18 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Івано-Франківськгаз" (76010, м. Івано-Франківськ, вул. Ленкавського, буд. 20) про скасування рішення щодо припинення газопостачання та відновлення газопостачання.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ПАТ "Івано-Франківськгаз" із такими позовними вимогами: скасувати рішення комісії з розгляду актів про порушення ПАТ "Івано-Франківськгаз" щодо припинення газопостачання на об'єкті за адресою смт Яблунів, вул. Федьковича, буд. 7 "А" та зобов'язати ПАТ "Івано-Франківськгаз" відновити газопостачання до цього об'єкта нерухомості, що належить позивачу на праві власності. В обґрунтування своїх вимог фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зазначає, що акт про порушення від 21 березня 2018 р. № 98 представники відповідача склали без її участі, про право внести свої зауваження та заперечення не роз'яснено, а ознайомлено позивача з цим актом тільки 22 березня 2018 р., протокол-акт № 46 про демонтаж лічильника також був складений без її участі. У призначений на 29 березня 2018 р. день та місце проведення експертизи газового лічильника позивач особисто прибула, однак в цей день така експертиза проведена не була, а про день її проведення відповідач позивачу не повідомив чим порушив вимоги Кодексу газорозподільних систем. Крім того, комісія з розгляду актів про порушення ПАТ "Івано-Франківськгаз" прийняла оспорюване рішення без участі позивача.

13 липня 2018 р., суд залишив позовну заяву без руху та зобов'язав позивача у десятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути виявлені недоліки.

03 серпня 2018 р., у зв'язку із усуненням позивачем недоліків позовної заяви, суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі в порядку загального позовного провадження, а підготовче засідання призначив на 29 серпня 2018 р.

29 серпня 2018 р., відповідач подав через канцелярію суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти задоволення позову в повному обсязі, оскільки вважає, що його працівники при складенні акту про порушення та протоколу-акту від 21 березня 2018 р., проведенні експертизи лічильника та засідання комісії з розгляду актів про порушення оператора ГРМ дотримались вимог положень Кодексу газорозподільних систем.

29 серпня 2018 р., суд оголосив у підготовчому засіданні перерву до 20 вересня 2018 р.

19 вересня 2018 р., фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подала відповідь на відзив.

Цього ж дня позивач звернулась до суду із заявою про зміну предмета позову та просила суд розглянути замість позовної вимоги в частині скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення ПАТ "Івано-Франківськгаз" - вимогу про визнання недійсним протоколу засідання комісії з розгляду актів про порушення ПАТ "Івано-Франківськгаз". Разом з тим, в судовому засіданні 19 вересня 2018 р. представник позивача відкликав зазначену заяву, у зв'язку з чим суд залишив її без розгляду.

20 вересня 2018 р., в підготовчому засіданні суд оголосив перерву до 02 жовтня 2018 р.

02 жовтня 2018 р., представник відповідача подав через канцелярію суду заперечення, в яких виклав свою незгоду із зазначеними позивачем у відповіді на відзив обставинами.

02 жовтня 2018 р., в судовому засіданні представник позивача подав клопотання про долучення до матеріалів справи актів-приймання передачі природного газу за період з липня 2017 р. по червень 2018 р. При цьому, у клопотанні не зазначені обставини, які підтверджують або спростовують такі докази, а також причини їх неподанням у встановлений законом строк.

Водночас, згідно з ч. 2 ст. 164 ГПК України, позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

За змістом, ч. 8 ст. 80 ГПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Враховуючи наведене в сукупності, подані 02 жовтня 2018 р. представником позивача документи суд не приймає.

02 жовтня 2018 р., протокольною ухвалою суд продовжив строк підготовчого засідання на 30 днів та оголосив в засіданні перерву до 10 жовтня 2018 р.

09 жовтня 2018 р., представник позивача звернувся до суду із клопотанням про виклик свідків, яке в судовому засіданні 10 жовтня 2018 р. суд залишив без розгляду у зв'язку із невідповідністю останнього вимогам ст. 88 ГПК України.

При розгляді клопотання позивача про виклик свідків суд врахував таке.

Як визначено в частинах 1, 2 ст. 87 ГПК України, показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб. На підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. Законом можуть бути визначені інші обставини, які не можуть встановлюватися на підставі показань свідків.

Відповідно до ст. 88 ГПК України, показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка. У заяві свідка зазначаються ім'я (прізвище, ім'я та по батькові), місце проживання (перебування) та місце роботи свідка, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків свідка за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв'язку та адреси електронної пошти (за наявності), обставини, про які відомо свідку, джерела обізнаності свідка щодо цих обставин, а також підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з'явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень. Підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом. Не вимагається нотаріальне посвідчення підпису сторін, третіх осіб, їх представників, які дали згоду на допит їх як свідків. Заява свідка має бути подана до суду у строк, встановлений для подання доказів

Згідно з ст. 89 ГПК України, свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти.

Відповідно до пунктів 6, 7 ч. 1 та ч. 4 ст. 170 ГПК України, будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення); інші відомості, які вимагаються цим Кодексом. Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

10 жовтня 2018 р., в підготовчому засіданні суд оголосив перерву до 16 жовтня 2018 р.

16 жовтня 2018 р., представник позивача подав через канцелярію суду клопотання про долучення до матеріалів справи заяви свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_1.

16 жовтня 2018 р., в підготовчому засіданні суд оголосив перерву до 01 листопада 2018 р.

01 листопада 2018 р., підготовче провадження суд закрив, а розгляд справи по суті призначив на 21 листопада 2018 р.

21 листопада 2018 р., розгляд справи суд відклав на 04 грудня 2018 р.

04 грудня 2018 р., суд оголосив в засіданні перерву до 14 грудня 2018 р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд

в с т а н о в и в:

18 квітня 2016 р., фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (споживач) підписала Заявку-приєднання № 09427UB5FCIP016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) щодо об'єкта, що знаходиться за адресою за адресою АДРЕСА_2

Оператором газорозподільної мережі згідно із заявкою-приєднанням є ПАТ "Івано-Франківськгаз" (оператор ГРМ).

Відносини між споживачем та оператором ГРМ врегульовано умовами Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 р. № 2498 (Типовий договір).

Відповідно до п. 2.1. Типового договору, оператор ГРМ зобов'язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов'язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

За умовами п. 5.2 Типового договору, визначення об'єму розподілу та споживання природного газу по Споживачу здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ та Споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим Договором.

Відповідно до підпунктів 2 - 4 п. 7.2 Типового договору, оператор ГРМ має право не здійснювати фактичний розподіл природного газу Споживачу або обмежити його чи припинити у порядку та на підставах, передбачених цим Договором; безперешкодного та безкоштовного доступу на територію та земельну ділянку Споживача, де розташована газорозподільна система, та/або газове обладнання Споживача, та/або комерційний вузол обліку, для виконання службових обов'язків, передбачених законодавством та цим Договором; перевіряти роботу комерційного вузла обліку (лічильника газу), у тому числі встановленого на об'єкті Споживача, у порядку, визначеному Кодексом газорозподільних систем.

Згідно з п. 8.1. Типового договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з цим договором та чинним законодавством України.

В п. 9.1 Типового договору передбачено, що Оператор ГРМ має право припинити/обмежити розподіл природного газу споживачу в порядку та у випадках, передбачених Кодексом газорозподільних систем, у тому числі у разі, зокрема, несанкціонованого відбору природного газу, крім перевищення добового підтвердженого обсягу газу.

21 березня 2018 р., представники відповідача склали акт обстеження № 98 та встановили несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу), зокрема, що пошкодження пломбобар'єру і заводської пломби великого діаметра.

В п. 8 Акту № 98 було зазначено, що комісія оператора ГРМ з розгляду цього Акту буде проводити засідання 02 квітня 2018 р. в м. Івано-Франківську по вул. Ленкавського, 20 та про запрошення на засідання комісії споживача або його представника.

В примірнику акту № 98 від 21 березня 2018 р., який наявний у відповідача, в графі "зауваження споживача (його представника) до цього акта порушення" зазначено :"з зауваженнями повністю не згоден" та проставлений підпис.

В аналогічній графі належного позивачу примірника цього акту відсутні будь-які відмітки.

Акт від 21 березня 2018 р. № 98 підписали представники відповідача, що склали акт, та позивач.

Крім того, цього ж дня представники оператора ГРМ демонтували лічильник, про що були складені акт демонтажу лічильника на повірку та протокол-акт № 46.

У протоколі-акті зазначено, що в присутності споживача ОСОБА_1 демонтовано ЗВТ (лічильник газу) типу ВІЗАР, G6, заводський номер 0 року випуску, з показником відлікового пристрою 27198,457 м. куб., за адресою АДРЕСА_2, знято пломбу R13137838 КС ГАЗ; для захисту лічильника від зовнішнього втручання до дня проведення експертизи представник газопостачальної (газотранспортної) організації додатково опломбував вхідний та вихідний патрубки цього лічильника та пакета пломбою R22056998КС ГАЗ; лічильник газу доставляється представником Оператора ГРМ на місце проведення експертизи.

Крім того, в протоколі-акті зазначено, що споживач ОСОБА_5 запрошується 29 березня 2018 р. для проведення експертизи лічильника газу.

Акт демонтажу лічильника на повірку та протокол-акт № 46 були підписані споживачем ОСОБА_1

Як зазначено у відзиві на позовну заяву, у зв'язку із неявкою споживача 29 березня 2018 р. експертиза лічильника газу була проведена 12 квітня 2018 р.

Так, в акті № 731 від 12 квітня 2018 р. зазначено, що за результатами експертизи лічильника газу комісія дійшла висновку, що до лічильника було несанкціоноване втручання. Дане втручання могло бути виявлено під час контрольного зняття показань лічильника. Лічильник до експлуатації не придатний.

Водночас, доказів повідомлення споживача про проведення 12 квітня 2018 р. зазначеної експертизи відповідач суду не надав.

Відповідно до протоколу від 03 травня 2018 р., відбулось засідання комісії з розгляду актів про порушення оператора ГРМ у складі у складі трьох членів комісії оператора ГРМ та за участю представника позивача та прийнято рішення про необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень.

04 червня 2018 р., відбулось засідання комісії з розгляду актів про порушення оператора ГРМ за участю споживача.

В протоколах засідання комісії з розгляду актів про порушення оператора ГРМ від 03 травня та 04 червня 2018 р. зазначено про неприбуття на ці засідання уповноважених представників територіального відділення НКРЕ КП та ДП "Івано-Франківськстандартметрологія".

19 червня 2018 р., на підставі повідомлення відповідача від 12 червня 2018 р. позивачу було припинено газопостачання, про що складено акт № 50.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу", права та обов'язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Кодекс газорозподільних систем (Кодекс ГРС), затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 р. № 249, визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб'єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем, зокрема, умови забезпечення комерційного, у тому числі приладового обліку природного газу в газорозподільній системі та визначення його об'ємів і обсягів передачі до/з газорозподільної системи, у тому числі в розрізі суб'єктів ринку природного газу. Дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів, об'єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників.

В п. 9 глави 2 розділу IX Кодексу ГРС встановлено, що суб'єкт ринку природного газу, який не є власником комерційного ВОГ (вузла обліку газу), має право контролювати правильність експлуатації комерційного ВОГ, здійснювати його плановий або позаплановий контрольний огляд та/або технічну перевірку.

Відповідно до Кодексу ГРС, оператор газорозподільної системи (оператор ГРМ) - суб'єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Пунктами 1 та 5 глави 1 розділу X Кодексу ГРС передбачено, що приладовий облік природного газу в ГРМ організовується та здійснюється з метою отримання та реєстрації за допомогою комерційного ВОГ інформації про об'єми передачі (розподілу, споживання) природного газу в точках вимірювання та подальшого її використання при забезпеченні комерційного обліку природного газу між суб'єктами ринку природного газу.

Для визначення об'єму спожитого (розподіленого) природного газу по об'єкту споживача використовуються дані комерційного вузла обліку оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного ВОГ у оператора ГРМ використовуються дані комерційного ВОГ споживача.

Відповідно до п. 1 глави 7 Кодексу ГРС, повірка лічильника газу - це встановлення придатності до застосування лічильника газу на підставі результатів контролю його метрологічних характеристик, що здійснюється в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 1 глави 9 розділу X Кодексу ГРС, суміжні суб'єкти ринку природного газу, зокрема Оператор ГРМ та споживач, під час введення в експлуатацію або протягом експлуатації комерційного ВОГ та його складових, у тому числі в разі позаштатної ситуації чи виникнення спірних питань щодо результатів вимірювань об'єму природного газу, мають право здійснювати з дотриманням вимог цього Кодексу перевірку комерційного ВОГ та його складових щодо: 1) відповідності умовам експлуатації та узгодженій проектній документації чи умовам договору; 2) працездатності та/або придатності ЗВТ до застосування на підставі результатів перевірки їх метрологічних характеристик, зокрема загальної похибки вимірювання; 3) відсутності ознак пошкодження ЗВТ та/або пошкодження пломб; 4) відсутності несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ та/або несанкціонованого газопроводу; 5) перевірки стану підвідного газопроводу, зокрема способу прокладання та відсутності можливості відбору газу поза вузлом обліку, в тому числі шляхом обстеження газопроводів приладовим методом на предмет відсутності підключень до підземних та надземних підвідних, розподільчих та транзитних газових мереж поза комерційним ВОГ, візуального обстеження способів монтажу і обв'язки газового та газорегулюючого обладнання; 6) відсутності несанкціонованого підключення газових приладів, внаслідок чого може перевищуватися діапазон обчислення лічильника газу (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення лічильником газу).

В п. 9 глави 2 розділу IX Кодексу ГРС встановлено, що суб'єкт ринку природного газу, який не є власником комерційного ВОГ (вузла обліку газу), має право контролювати правильність експлуатації комерційного ВОГ, здійснювати його плановий або позаплановий контрольний огляд та/або технічну перевірку.

Згідно з пунктами 1, 2 глави 10 розділу X Кодексу ГРС, якщо під час перевірки (обстеження) комерційного ВОГ або при контрольному огляді вузла обліку за домовленістю сторін або ініціативою Оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб'єкта ринку природного газу) буде ініційована експертиза щодо перевірки пошкодження пломб/ЗВТ чи несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, вони мають діяти з урахуванням положень цієї глави. Після зняття ЗВТ та/або пломби, пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломбу, чи гвинта, на якому закріплено пломбувальний матеріал (далі - пломба), в присутності сторін пломба або ЗВТ пакується в пакет з поліетилену чи з іншого цупкого матеріалу (або в транспортну тару, що передбачена заводом-виробником та зазначена в паспорті на ЗВТ), який опломбовується пломбою Оператора ГРМ з унікальним номером та за бажанням пломбою споживача (суміжного суб'єкта ринку природного газу). При цьому представник Оператора ГРМ складає протокол щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу (по одному екземпляру для кожної сторони). Експертиза ЗВТ та/або пломби має бути проведена протягом десяти робочих днів з дня складання протоколу. Сторона, відповідальна за доставку ЗВТ та/або пломби, визначається за домовленістю сторін (в іншому разі Оператором ГРМ). Сторона, відповідальна за доставку ЗВТ та/або пломби на експертизу, персонально відповідає за цілісність пломби, встановленої на пакеті (тарі).

Відповідно до пунктів 4, 5 глави 10 розділу X Кодексу ГРС, споживач (суміжний суб'єкт ринку природного газу) зобов'язаний бути присутнім під час проведення експертизи. За неможливості бути присутнім під час проведення експертизи споживач (суміжний суб'єкт ринку природного газу) може дати письмову згоду у довільній формі на проведення експертизи без його присутності або у присутності уповноваженої ним іншої особи. У разі неприбуття споживача (суміжного суб'єкта ринку природного газу) та/або уповноваженої ним особи на експертизу проведення експертизи ЗВТ та/або пломби проводиться без його участі. Під час проведення експертизи комісія проводить зовнішній огляд пакувального пакета (тари), в який було запаковано ЗВТ та/або пломбу Після зовнішнього огляду пакувального пакета (тари) комісією перевіряються:

1) відповідність місць фактичного розташування пломб місцям, зазначеним у протоколі;

2) цілісність та місцезнаходження пломб, а також ознаки порушень, зазначених у протоколі;

3) цілісність заводського та повірочного тавра на ЗВТ;

4) цілісність лічильного механізму та корпусу ЗВТ;

5) цілісність конструктивних елементів вихідного патрубка ЗВТ;

6) наявність сторонніх предметів усередині ЗВТ;

7) відповідність маркування ЗВТ нормативно-технічній документації;

8) відповідність ЗВТ, програмного забезпечення та контрольної суми паспорту на ЗВТ та/або опису типу на цей тип ЗВТ;

9) відповідність втручань у роботу ЗВТ наявним актам перевірок та/або відомостям про повірку та ремонт ЗВТ тощо.

Під час обстеження пломби та/або ЗВТ комісія перевіряє ознаки, зазначені в протоколі. Результати огляду заносять до акта експертизи ЗВТ.

Згідно з п. 1 глави 2 розділу XI Кодексу газорозподільних систем, до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об'ємів (обсягів) природного газу, належать:

- наявність несанкціонованого газопроводу;

- несанкціоноване відновлення газоспоживання;

- несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу);

- несанкціоноване підключення газових приладів на об'єкті споживача, який обліковується за нормами споживання;

- несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок якого перевищується діапазон обчислення вузла обліку (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення вузла обліку);

- використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу.

Пунктом 1 глави 4 розділу XI Кодексу ГРС встановлено, що у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ розрахунок об'єму необлікованого природного газу здійснюється за номінальною потужністю газового обладнання споживача (несанкціонованого споживача) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення.

Відповідно до пунктів 2, 3, 8, 11 глави 5 розділу XI Кодексу ГРС, акт про порушення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об'єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення. Представник оператора ГРМ перед складанням акта про порушення зобов'язаний повідомити споживача (несанкціонованого споживача) про його право внести зауваження та заперечення до акта про порушення, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень.

Акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення.

За результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення.

При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об'єму та обсягу природного газу і його вартості.

Відповідно до абз. 3 п. 1 розділу 2 глави ХІ Кодексу ГРС, до порушень споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об'ємів (обсягів) природного газу, належить, зокрема, несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу).

Згідно з п. 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС, несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу є втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (у тому числі, лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об'єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини щодо неповідомлення відповідачем позивачу дати фактичного проведення експертизи лічильника, невідповідність складеного акту експертизи лічильника газу вимогам Кодексу ГРС суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

При цьому, суд також враховує, що саме по собі встановлення несанкціонованого втручання в роботу лічильника не може бути підставою для припинення газопостачання споживачу, оскільки обов'язковим є доведення факту настання наслідків у вигляді спотворення даних обліку газу внаслідок такого втручання в конструкцію лічильника.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

У своєму позові фізична особа-підприємець ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача судові витрати, що складаються із сплаченого за подання позовної заяви судового збору у розмірі 3 524 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 126 ГПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Як доказ понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката у заявленому розмірі позивач подав суду договір про надання правової допомоги від 02 липня 2018 р. № 13/2017р. та квитанцію від 02 липня 2018 р. № 003766.

У зв'язку із задоволенням позову, суд покладає на відповідача витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 3 524 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн.

Керуючись статтями 129, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Івано-Франківськгаз" (76010, м. Івано-Франківськ, вул. Ленкавського, буд. 20; ідентифікаційний код 03361046) про скасування рішення щодо припинення газопостачання та відновлення газопостачання - задовольнити;

рішення комісії з розгляду актів про порушення публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Івано-Франківськгаз" щодо припинення газопостачання на об'єкті по АДРЕСА_2, яке оформлене протоколом від 04 червня 2018 р., - скасувати;

публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Івано-Франківськгаз" зобов'язати відновити газопостачання до об'єкту по АДРЕСА_2, що належить на праві власності фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1.

З публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Івано-Франківськгаз" (76010, м. Івано-Франківськ, вул. Ленкавського, буд. 20; ідентифікаційний код 03361046) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) стягнути 3 524 (три тисячі п'ятсот двадцять чотири) грн судового збору та 4 000 (чотири тисячі) грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І. В. Ткаченко

Повне рішення складено 03 січня 2018 р.