ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2018м. ДніпроСправа № 904/4618/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А. за участю секретаря судового засідання Кандиби Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат", м. Кам'янське Дніпропетровської області

про стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажів у сумі 101 353 грн. 84 коп.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов.№2150 від 30.10.2018, представник;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулася до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" 101 353 грн. 84 коп., з яких: 4 078 грн. 80 коп. - плата за користування вагонами, 97 274 грн. 04 коп. - збір за зберігання вантажів.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у квітін 2018 залізницею прийняті до перевезення вагони на адресу ПАТ "ДМК", але на шляху прямування, відповідно до вимог пунктів 9, 10 ОСОБА_2 користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, станцією Верхівцеве Придніпровської залізниці вагони були затримані відповідно до наказів № 606 від 14.04.2018, № 615 від 16.04.2018, за актами про затримку вагонів форми ГУ-23а: № 131 від 14.04.2018, № 140 від 15.04.2018; за актами про затримку вагонів та актами загальної форми ГУ-23: від 14.04.2018, від 15.04.2018. Крім того, вагони, прийняті до перевезення залізницею на адресу відповідача, що прибували на станцію призначення Камянське, також своєчасно не забиралися останнім, про що залізницею складені відповідні акти загальної форми ГУ-23. Затримка виникла через зайнятість колій на станції призначення Камянське Придніпровської залізниці, у зв'язку із несвоєчасним збиранням вантажу одержувачем ПАТ "ДМК" на свою під'їзну колію. На підставі зазначених актів, позивачем складені відомості плати за користування вагонами, які підписані відповідачем із запереченнями щодо відсутності вини одержувача у затримці вагонів через наявність вільних колій.

Ухвалою господарського суду від 17.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 15.11.2018.

15.11.2018 відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву від 14.11.2018, в якому ПАТ "ДМК" вважає позовні вимоги безпідставними, оскільки матеріали справи свідчать про те, що в договорах про експлуатацію залізничної під'їзної колії та про надання послуг, сторони не узгодили строк і порядок повідомлень про прибуття вагонів, що передує внесенню цих даних до електронних залізних накладних. Позивачем не надано витяги з Книги повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження, які б свідчили про передачу повідомлень про прибуття вантажу. Також відповідач зазначив, що комбінат не був повідомлений належним чином про прибуття на його адресу вантажу або з яких причин вагони було затримано залізницею на станції призначення Кам'янське. Позивач не надав докази повідомлення (дати та часу) відповідача про прибуття вагонів, які надійшли на його адресу на станцію Кам'янське Придніпровської залізниці, обов'язковість якого передбачена ст.42 Статуту залізниць України. Крім того, стверджує, що працівниками залізниці несвоєчасно вивільняються колії, а саме, за невідомих для відповідача обставин, вагони, прийняті до перевезення з під'їзної колії, простоюють на станційних коліях не з вини комбінату від 6 до 23 години, не відправляючись на станції призначення, займаючи колії та не надаючи можливості комбінату своєчасно здавати вагони з під'їзної колії, про що свідчить скарга ПАТ «ДМК» №М029-659 від 14.04.2018 та акти загальної форми. Враховуючи викладене, а також у зв'язку із складними погодними умовами, що у відповідності до ОСОБА_2 видачі вантажу та Статуту залізниць України звільняє одержувача від сплати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У підготовчому засіданні 15.11.2018 оголошено перерву до 11.12.2018.

07.12.2018 на адресу суду надійшла відповідь позивача на відзив, в якій залізниця зазначила, що в матеріалах справи маються акти загальної форми ГУ-23 щодо затримки вагонів по станції призначення Кам'янське Придніпровської залізниці. Саме затримка вагонів по станції призначення спричинила послідуючу затримку вагонів вже на підходах до станції призначення, а саме по станції Верхівцеве. У відповідності до вимог Статуту залізниць та ОСОБА_2 користування вагонами та контейнерами станцією затримки були оформлені відповідні акти про затримку вагонів ГУ-23 та складені акти загальної форми ГУ-23, а також передані "Повідомлення про затримку вагонів" на станцію призначення. Відповідач був повідомлений про затримку спірних вагонів , але нічого не робив, щоб змінити дану ситуацію.

11.12.2018 відповідачем до суду подано заперечення на відповідь на відзив від 10.12.2018, в яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

11.12.2018 позивач подав до суду заяву про зміну назви позивача, згідно якої просить змінити назву позивача з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на Акціонерне товариство "Українська залізниця". Одночасно із заявою подано докази на підтвердження державної реєстрації змін в установчих документах. Також було подано письмову згоду про закриття підготовчого провадження та початок розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 11.12.2018 замінено Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" на Акціонерне товариство "Українська залізниця", у звязку зі зміною найменування; закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 26.12.2018.

У судовому засіданні 26.12.2018 представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити; представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

15.12.2017 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (залізниця) та Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат" (власник колії), укладено договір про експлуатацію залізничної підїзної колії Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат", яка примикає до станції Камянське Придніпровської залізниці №ПР/М-17-1/22-754/НЮдч (надалі - договір).

Відповідно до п.1 даного договору згідно із Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів і на умовах цього договору експлуатується під'їзна колія, яка належить власнику та примикає: по станції Камянське до колії №V стрілкою №4; - до колії №VІ стрілкою №2; по станції ОСОБА_2: - стрілкою № 20, яка знаходиться на балансі власника колії, до парної горловини станції; - стрілкою № 30 станції Східна власника колії до колії № 1 станції; стрілкою № 301 маневрового району ОСОБА_2 станції Північна до колії № 11 станції.

Згідно з пунктом 4 договору, рух поїздів на під'їзній колії здійснюється з додержанням ОСОБА_2 технічної експлуатації залізниць України, Інструкції по сигналізації на залізницях України та Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під'їзній колії.

За змістом пункту 11 договору час перебування вагонів на підїзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці.

Відповідно до пункту 15 договору, власник колії сплачує залізниці плату, у тому числі: за користування вагонами згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами, за ставками наведеними в Тарифному керівництві № 1; за зберігання вантажів у вагонах у разі затримки їх з вини одержувача після закінчення терміну безоплатного зберігання, яка сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) згідно з Правилами зберігання вантажів.

Згідно з п.5 договору, передача (здача) вагонів для під'їзної колії здійснюється: по станції Камянське: - маршрути з однорідними вантажами, в тому числі в орендованих та власних вагонах ПАТ "ДМКД" через інтервал часу -5,0 год.; - маршрути з різними вантажами, окремі групи вагонів через інтервал часу - 1 год. 50 хвил.; - порожні вагони через інтервал - 1 год. 50 хвил; по станції ОСОБА_2 - усі вагони через інтервал часу - 2,0 год. У разі відсутності прибуття вантажу за інтервалами часу через 2,0 годин з моменту прибуття вагонів.

Вагони для під'їзної колії подаються локомотивом залізниці: - на одну із передавальний колій №№ 2,3,IV,V,VI,7,8,9,10 станції Камянське; - на передавальну колію №11 станції ОСОБА_2. Здавання вагонів у технічному та комерційному відношеннях виконується на одній з передавальних колій №№ 2,3,IV,V,VI,7,8,9,10 станції Камянське і на передавальній колії №11 станції ОСОБА_2. Подальший рух вагонів виконується локомотивами власника колії (п.6 договору).

Відповідно до п. 8. договору про готовність вагонів до забирання:

- по станції Кам'янське: черговий по залізничній станції Західна Власника колії повідомляє по прямому телефонному зв'язку чергового по залізничній станції Кам'янське;

- по станції ОСОБА_2: черговий по залізничній станції Східна (тел. 23-08) Власника колії повідомляє по телефону чергового по залізничній станції ОСОБА_2 (тел. 24-14).

Повідомлення Власником колії передаються не пізніше, ніж за 2,0 години до пред'явлення вагонів до здавання Залізниці, з наступним наданням повідомлення за формою, встановленою Правилами користування вагонами контейнерами, затвердженими наказом Мінтрансу України від 25.02.99 №113.

Згідно з п. 9. договору з під'їзної колії вагони передаються (здаються) залізниці:

- по станції Кам'янське - усі вагони через інтервал часу - 2,0 год.;

- по станції ОСОБА_2 - усі вагони через інтервал часу - 2,0 год.

Цей договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками сторін, і діє з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2022 року включно (п. 20. договору).

У квітні 2018 за накладними №№ 47961925, 47961933, 47961917, 47961909, 47961883, залізницею прийняті вагони для перевезення на адресу Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат».

За змістом зазначених накладних станція та залізниця призначення Камянське Придніпровської залізниці.

Згідно актами загальної форми ГУ-23 (т. 1 а.с. 18-30) оформленими станцією призначення Камянське, прибулі на адресу ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» вагони своєчасно не забрані ним на свою під'їзну колію.

Крім того, на шляху прямування на підставі наказу № 606 від 14.04.2018 затримані вагони (у кількості 55 вагонів, що перевозяться у поїзді 2326 з вантажем гематит) на станції Верхівцеве Придніпровської залізниці через неможливість приймання їх станцією Камянське Придніпровської залізниці (т. 1 а.с. 17)

За наказом № 615 від 16.04.2018 затримані вагони (у кількості 59 вагонів, що перевозяться у поїзді 3503 з вантажем кокс) на станції Верхівцеве Придніпровської залізниці через неможливість приймання їх станцією Камянське Придніпровської залізниці (т. 1 а.с. 18).

За наведеним фактом станцією затримки вагонів Верхівцеве залізниці у порядку, передбаченому пунктами 9, 10 ОСОБА_2 користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, пунктом 9 ОСОБА_2 зберігання вантажів складено:

- акти про затримку вагонів форми ГУ-23а: № 131 від 14.04.2018 (т. 1 а.с. 15), № 140 від 15.04.2018 (т. 1 а.с. 16);

- акти загальної форми ГУ-23: від 14.04.2018 (т. 1 а.с. 31), від 15.04.2018 (т. 1 а.с. 31);

- повідомлення про затримку вагонів (станція Верхівцеве Придніпровської залізниці), що перевозяться в поїзді № 2326 індекс 4672-478-4558 отримане відповідачем 14.04.2018 о 17:30 год. (т. 1 а.с. 14).

Відповідно до акту про затримку вагонів форми ГУ-23а № 131 від 14.04.2018 затримані вагони, що прибули поїздом № 2326 14.04.2018 о 15 год. 50 хв. відправлені поїздом № 2404 - 16.04.2018 о 03 год. 10 хв. (т. 1 а.с. 15).

На підставі ст. 42 Статуту залізниць України, якою передбачено, що залізниця зобов'язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу або до 12-ї години наступного дня, позивач своєчасно повідомив відповідача про готовність залізниці передати вагони, щодо яких складено вищевказані акти загальної форми про затримку вагонів на станції призначення на під'їзну колію відповідача.

Враховуючи викладені обставини, позивачем розраховано та заявлено до стягнення плату за користування вагонами у загальній сумі 4 078 грн. 80 коп., яка включена до відомості плати за користування вагонами (ф. ГУ-46) № 16049247 (відомість зі сторони відповідача підписана із запереченнями про наявність вільних колій) (т. 1 а.с. 11-12).

Крім того, позивачем нарахований збір за зберігання вантажів у загальній сумі 97 274 грн. 04 коп. за накопичувальною карткою ф. ФДУ-92 № 16049046, яка з боку відповідача також підписана із аналогічним застереженням (т. 1 а.с. 13).

Відповідач плату за користування вагонами у розмірі 4 078 грн. 80 коп. та збір за зберігання вантажів у сумі 97 274 грн. 04 коп. не сплатив, що і стало підставою для звернення позивача до господарського суду з позовом за захистом своїх прав.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень частини п'ятої статті 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями частини другої статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Статтею 71 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457, (далі - Статут), визначено взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під'їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під'їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Відповідно до статті 46 Статуту одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Статтею 119 Статуту визначено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Пунктом 6.4. ОСОБА_2 реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів встановлено, що порожні власні вагони перевозяться за перевізними документами, в яких у графі "найменування вантажу" вказується: "Власник вагона (найменування власника). Направляється до пункту навантаження (у ремонт тощо)". Порядок та розмір нарахування плати за перевезення власних приватних порожніх вагонів встановлений у пункті 17 розділу 1 Тарифного керівництва № 1.

Отже, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов'язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов'язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, обов'язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці чи на станціях підходу, та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом № 1, а також інші права та обов'язки, які має одержувач відносно вантажу, що прибув на його адресу.

Збір за зберігання вантажу розраховується згідно з пунктом 8 ОСОБА_2 зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644.

Відповідно до наведеного пункту ОСОБА_2 зберігання вантажів збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Про зазначене також йдеться у пункті 14 оглядового листа Вищого господарського суду України від 29.11.2007 № 01-8/917 "Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства" та у пункті 5.3. роз'яснення президії Вищого господарського суду України в редакції від 29.09.2008 №04-5/225 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею". При цьому згідно вказаного роз'яснення підставою для нарахування та стягнення збору за зберігання, в тому числі при затримці вагонів (контейнерів) на шляху перевезення, є акт загальної форми, який складається для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, і підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами, відповідно до ОСОБА_2 складання актів, ОСОБА_2 користування вагонами і контейнерами.

Відповідно до підпункту 2.1. пункту 2 розділу ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009р. №317, збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (з одиниці) справляється в розмірі 5,9 грн. за добу. У всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.

Відповідно до абзацу третього пункту 2.6. ОСОБА_2 розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 864/5085) усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Правилами користування вагонами чітко встановлено порядок і умови обліку вагонів, які були затриманими на підходах до станції призначення.

Відповідно до пунктів 6, 8 ОСОБА_2 усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Про затримку вагонів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані в цьому акті, передаються станцією у повідомленні про затримку вагонів на станцію призначення. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв'язком, через посильних, факсом або іншим способом) (пункти 9, 10 ОСОБА_2).

Облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, ОСОБА_2 про затримку вагонів форми ГУ-23а, ОСОБА_2 загальної форми ГУ-23 (пункт 3 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999р. № 113).

Відповідно до пункту 12 розділу ІІІ ОСОБА_2 користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Як вбачається з матеріалів справи, станціями призначення та затримки оформлені відповідні документи, у тому числі акти форми ГУ-23а, ГУ-23, на підставі яких за час знаходження спірних вагонів на станції затримки відповідно до наказів № 606 від 14.04.2018, № 615 від 16.04.2018 згідно із Тарифним керівництвом № 1 (затвердженим наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 № 317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009р. за № 340/16356) розрахована плата за користування спірними вагонами за відомістю ф. ГУ-46 № 16049247, у загальній сумі 4 078 грн. 80 коп. та збір за зберігання вантажів за накопичувальною карткою ф. ФДУ-92 № 16049046 в розмірі 97 274 грн. 04 коп.

Судом здійснено перевірку розрахунків, наданих позивачем, за результатами якої суд приходить до висновку про їх обґрунтованість.

Враховуючи, що в обґрунтування своїх позовних вимог позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження того, що затримка вагонів на станції призначення та підходу до станції призначення відбулась через неможливість приймання їх станцією призначення з причин скупчення на ній вагонів, що прибули на адресу відповідача, у зв'язку з неприйняттям вагонів вантажовласником - Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат» і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу, які складені відповідно до встановлених законодавством вимог, суд вважає що позивачем правомірно нараховані відповідачу плата за користування вагонами та збір за зберігання вантажу.

Крім того, господарський суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Як встановлено судом, через те, що ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» несвоєчасно звільняв колії станції Камянське від вантажу який прибув на його адресу - спричинив ситуацію, з якої залізниця не мала можливості виконати свої зобов'язання за договором на перевезення по накладним і довезти власні вагони на станцію призначення його одержувачу - ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат». При цьому, через затримку вагонів на станції призначення і на підходах до неї, з вини відповідача була знижена пропускна спроможність для перевезення і інших поїздів.

Згідно з ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Належних і допустимих доказів відсутності своєї вини у скупченні вагонів на станції призначення відповідач суду не надав. Натомість його вина підтверджується наступним.

За змістом пункту 5укладеного між сторонами договору, передача (здача) вагонів для під'їзної колії здійснюється: по станції Камянське: - маршрути з однорідними вантажами, в тому числі в орендованих та власних вагонах ПАТ "ДМКД" через інтервал часу -5,0 год.; - маршрути з різними вантажами, окремі групи вагонів через інтервал часу - 1 год. 50 хвил.; - порожні вагони через інтервал - 1 год. 50 хвил; по станції ОСОБА_2 - усі вагони через інтервал часу - 2,0 год. У разі відсутності прибуття вантажу за інтервалами часу через 2,0 годин з моменту прибуття вагонів.

Відповідно до п. 8. договору про готовність вагонів до забирання:

- по станції Кам'янське: черговий по залізничній станції Західна Власника колії повідомляє по прямому телефонному зв'язку чергового по залізничній станції Кам'янське;

- по станції ОСОБА_2: черговий по залізничній станції Східна (тел. 23-08) Власника колії повідомляє по телефону чергового по залізничній станції ОСОБА_2 (тел. 24-14).

Повідомлення Власником колії передаються не пізніше, ніж за 2,0 години до пред'явлення вагонів до здавання Залізниці, з наступним наданням повідомлення за формою, встановленою Правилами користування вагонами контейнерами, затвердженими наказом Мінтрансу України від 25.02.99 №113.

Жодних доказів на підтвердження повідомлення залізниці прямим телефонним зв'язком, відповідно до умов договору чи іншим чином, щодо готовності забрати на свою під'їзну колію вагони зі станції призначення відповідач суду не надав. Доказів на підтвердження прийняття заходів до залізниці з приводу порушення нею умов договору в частині дотримання строку здачі вагонів на під'їзну колію вантажовласника відповідачем також не надано.

Зайнятість приймально-відправних колій по станції призначення згідно технологічного процесу роботи станції планує поїзний диспетчер залізниці з урахуванням підводу під навантаження порожніх вагонів парку "Укрзалізниці" і власних, вагонів з вантажем на адресу підприємства, маневрової роботи, необхідності приймання навантажених маршрутів з ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», обгону локомотивів, для чого необхідна наявність вільних колій станції тощо. Підпунктом 14.2.1 пункту 14.2 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв'язків України від 30.08.2005р. №5076, визначено, що приймання поїздів на станцію має проводитись тільки на вільні колії, які призначені для цього технічно - розпорядчим актом станції.

Визначення можливості або неможливості доставити на станцію призначення затриманих вагонів відноситься до технології роботи залізниці, для чого необхідні спеціальні знання.

За таких обставин, можливість позивача доставити спірні вагони на станцію призначення внаслідок наявних деяких вільних колій, вільних проміжків часу на деяких з них на фоні встановлених ним випадків перевищення позивачем часу обробки поїздів, проведення на цих коліях маневрової роботи та інших технологічних операцій, який зроблений за результатом самостійного аналізу наданого позивачем ОСОБА_3 про зайнятість колій на станції призначення, носить суб'єктивний характер. ОСОБА_3 про зайнятість колій на станції призначення носить інформативний характер.

Разом із тим, безспірним є та обставина, що наявність тимчасово вільних колій на станції - це звичайний виробничий процес роботи станції, передбачений нормами Статуту залізниць України, положеннями Тимчасової угоди та ЄТП, у той час як несвоєчасне забирання з колій станції відповідачем вантажів, які прибули на його адресу, є порушенням вимог, передбачених пунктом 33 ОСОБА_2 видачі вантажів та статтями 46, 47 Статуту залізниць України, якими визначено, що одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу, навіть поставка якого йому не передбачена планом (договором, контрактом, замовленням тощо).

Жодним нормативним актом чи будь-яким іншим документом не передбачено, що за умов проведення технологічних операцій по прибуттю та відправленню поїздів всі колії станції повинні бути вільними. Крім того, суд звертає увагу, що між сторонами відсутні договірні зобов'язання щодо обов'язкового використання залізницею тих чи інших колій станції призначення у разі прибуття на адресу ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» вантажу. За таких обставин, відсутні підстави стверджувати про обов'язок залізниці використовувати усі існуючі колії (у тому числі вільні та придатні за своїм призначенням) для прийняття вантажу, що прибув на адресу відповідача.

Не знайшов свого підтвердження матеріалами справи і той факт, що саме залізницею своєчасно не забиралися з під'їзної колії вагони, через що виникла їх затримка на коліях станції Камянське.

Так, факти скупчення вагонів через несвоєчасне забирання відповідачем з колій станції призначення на свою підїзну колію вантажів, які прибули на його адресу, підтверджується вказаними вище актами загальної форми ГУ-23 та є порушенням вимог п.33 ОСОБА_2 видачі вантажів та ст.ст.46, 47 Статуту, якими визначено, що одержувач зобовязаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу, навіть поставка якого йому не передбачена планом, договором, контрактом, замовленням тощо.

В п. 16.4 ОСОБА_2 технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 №411 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.02.1997 за № 50/1854 чітко вказано, що: Черговий по станції зобов'язаний забезпечити наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів. До того ж, в п. 14.2.1 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України ЦД-0058, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв'язку від 31.08.2005 №507 зазначено: Приймання поїздів на станцію має проводитись на вільні колії. (Тобто на станції не можливо щоб всі колії постійно були зайняті вагонами, обов'язково повинні бути вільні колії.).

Залізниця не мала можливості доставити спірні вагони на станцію призначення з огляду на знаходження на її коліях вагонів, що прибули на адресу відповідача раніше та своєчасно не забиралися ним на свою під'їзну колію. Дані факти засвідчено в складених на станції призначення Камянське актах загальної форми ф.ГУ-23.

У відповідності до ст. 42 Статуту залізниць України залізниця зобов'язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу або до 12-ої години наступного дня. Порядок і способи повідомлення встановлюються начальником станції. Одержувач може визначити спосіб повідомлення. Якщо залізниця не повідомить про прибуття вантажу, одержувач звільняється від внесення плати за користування вагонами (контейнерами) і за зберігання вантажу до того часу, як буде надіслано повідомлення. За угодою між одержувачем і станцією вагони (контейнери) можуть подаватися без попереднього повідомлення.

За весь час затримки спірних вагонів з вини відповідача, підтвердженої актами ф. ГУ-23, залізницею розраховано плату за користування вагонами.

Відповідно до листа ВГСУ від 12.06.2014 №0701-11/96/715/14 вантажоодержувач повинен надавати суду документально підтверджені відомості про те, з яких причин готові до передавання на під'їзну колію і оброблені порожні власні вагони на його адресу простоювали на станції призначення більше нормативного часу і не забиралися на під'їзну колію.

Всі прямі докази вини відповідача у затримці вагонів на підходах до станції призначення та правомірності дій залізниці щодо надання наказів - це акти загальної форми ГУ-23, акти про затримку вагонів ф.ГУ-23а, повідомлення про затримку вагонів, накази на затримку вагонів, відомості плати за користування вагонами ф.ГУ-46, та накладні оформлені працівниками залізниці у відповідності з вимогами діючих нормативно - правових документів: п.п.4,6,8,9,10,12 ОСОБА_2 користування вагонами, ст.ст.119, 125 Статуту залізниць України, умовам Договору сторін.

Залізницею наведені належні доводи, що підтверджені доказами, про час подання повідомлення ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» про готовність здавання вагонів залізниці та час фактичного забирання вагонів останньою.

Отже, відповідно до наявних матеріалів справи, відповідачем не доведена відсутність його вини у спричиненні скупчення вагонів на станції призначення Камянське Придніпровської залізниці. Крім того, плата за користування вагонами не є мірою відповідальності, яка може застосовуватися лише за наявності вини сторони у зобов'язанні.

За встановлених обставин, відповідач не надав належних доказів на спростування доводів позивача, а також не довів наявності обставин, що могли б бути підставою для відмови у позові з огляду на положення пункту 121 Статуту та пункту 16 ОСОБА_2 користування вагонами і контейнерами, згідно з якими вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами:

- якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під'їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи;

- у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником;

- у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які пред'явлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці. Час такої затримки зазначається у графі "Примітки" Пам'ятки про подавання/забирання вагонів, цей час виключається із загального часу користування вагонами (контейнерами).

Щодо твердження відповідача про несвоєчасне повідомлення позивачем про прибуття вагонів, то суд враховує те, що заповнення накладної здійснюється відправником, залізницею, одержувачем згідно з поясненнями, наведеними у додатку 3 до "ОСОБА_2 оформлення перевізних документів". Відповідно до додатку 3 зазначених ОСОБА_2, у графі 49 накладної "Відмітки залізниці" залізницею проставляється відмітка "повідомлення одержувача про прибуття вантажу". Згідно з п. 1 ОСОБА_2 видачі вантажів, реєстрація повідомлень про прибуття і подавання вагонів здійснюється станцією в електронному або паперовому вигляді. Отже, відмітка в графі 49 електронної накладної є реєстрацією повідомлень про прибуття вагонів в електронному вигляді. Жодних доказів на підтвердження повідомлення Залізниці прямим телефонним зв'язком, відповідно до умов договору чи іншим чином, щодо готовності забрати на свою під'їзну колію вагони зі станції призначення відповідач суду не надав. Доказів на підтвердження оскарження дій (бездіяльності) Залізниці з приводу порушення нею умов договору, в частині дотримання строку здачі вагонів на під'їзну колію вантажовласника чи повідомлення його про прибуття вагонів, відповідач не надав.

Щодо складених відповідачем актів загальної форми господарський суд зазначає.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Наказом Міністерства транспорту України N 334 від 28.05.2002 затверджено «ОСОБА_2 складання актів (стаття 129 Статуту)» (далі - ОСОБА_2).

Відповідно до п. 3 ОСОБА_2 загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності: утрати документів, прикладених відправником до накладної; затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства; неочищення вагонів від залишків вантажу та сміття після вивантаження засобами одержувача; неочищення зовнішньої поверхні цистерн та бункерних напіввагонів після наливу і зливу; подачі залізницею неочищених вагонів під завантаження засобами відправника, порту, пристані; відсутності пломб, запірно-пломбувальних пристроїв (далі - ЗПП) на вагоні (контейнері), якщо в перевізних документах є відмітка про пломби (ЗПП), пошкодження пломб (ЗПП) або заміни їх, а також виявлення в процесі перевезення або на станції призначення пломб (ЗПП) на вагонах (контейнерах) з нечіткими відбитками; пошкодження або втрата наданих залізницею перевізних пристосувань; відмови вантажовласника від підписання: облікової картки виконання плану перевезень вантажів, накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами (контейнерами); самовільного зайняття залізницею вагонів і контейнерів, що належать підприємствам, організаціям, установам або орендовані ними; затримки вагонів (контейнерів), пов'язаної з митним оформленням вантажу, а також затримки через недодання чи неналежне оформлення відправником документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил; в інших випадках для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта.

ОСОБА_4 загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами.

Один примірник акта загальної форми, складеного під час перевезення, додається до перевізних документів, другий залишається на станції, яка його склала.

З викладеного вбачається, що чинним законодавством чітко визначено, що акти загальної форми складаються саме станціями залізниці.

Можливість оформлення актів загальної форми вантажовласником/вантажоодержувачем ані Статутом залізниць України, ані Правилами складання актів, ані жодним іншим нормативно-правовим актом не передбачено.

З огляду на викладене, оформлені відповідачем ОСОБА_4 загальної форми не є належним, достатнім та достовірним доказом в розумінні Господарського процесуального кодексу України, який може вплинути на результат розгляду справи.

Також у відзиві відповідач зазначив, що в спірний період затримки вагонів мали місце складні погодні умови, що у відповідності до ОСОБА_2 видачі вантажу та статуту залізниць України звільняє одержувача від сплати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу.

Господарський суд зазначає наступне.

Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення субєкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для субєктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що обєктивно унеможливлюють виконання зобовязань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обовязків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні").

Відповідно до п. 3.1. Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) (далі - Регламент), затвердженого рішенням Президії ТПП України від 15.07.2014р., форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що обєктивно унеможливлюють виконання зобовязань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обовязків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратство, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо. Форс-мажорними можуть бути визнані ті обставини, які не зазначені у вищенаведеному переліку, проте відповідають критеріям форс-мажорних згідно з положеннями п. 6.9 цього Регламенту, не суперечать законодавству України і узгоджені сторонами у договорі, контракті, угоді як такі, що звільняють їх від цивільно-правової відповідальності.

Сертифікат (у певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі сертифікат) документ, затвердженої Президією ТПП України форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом (п. 3.3. Регламенту).

Торгово-промислова палата України відповідно до ст. 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» здійснює засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з усіх питань договірних відносин, інших питань, а також зобовязань/обовязків, передбачених законодавчими, відомчими нормативними актами та актами органів місцевого самоврядування, крім договірних відносин, в яких сторонами уповноваженим органом із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено безпосередньо регіональну ТПП (п. 4.1. Регламенту).

ТПП України уповноважує регіональні ТПП засвідчувати форс-мажорні обставини з усіх питань, що належать до компетенції ТПП України, за винятком засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що стосуються зобовязань за: умовами зовнішньоторговельних угод і міжнародних договорів України; умовами зовнішньоекономічних договорів, контрактів, типових договорів, угод, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції ТПП України; умовами договорів, контрактів, типових договорів, угод між резидентами України, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції ТПП України (п. 4.2. Регламенту).

Належним чином оформлений Сертифікат ТПП України, який би свідчив про те, що у спірний період затримки вагонів мали місце складні погодні умови, відповідачем до суду не наданий. Таким чином господарський суд вважає наведене твердження відповідача безпідставним та необґрунтованим.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача плати за користування вагонами в розмірі 4 078 грн. 80 коп. та збору за зберігання вантажу в розмірі 97 274 грн. 04 коп. обґрунтовані, підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Заперечення відповідача спростовуються матеріалами справи або не впливають та не спростовують вищенаведеної правової оцінки матеріалів, обставин справи згідно з вимогами закону, тому відхиляються господарським судом.

Згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" (51925, Дніпропетровська область, м. Камянське, вул. Соборна, 18Б, ідентифікаційний код 05393043) на користь Акціонерного товариства „Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства „Українська залізниця (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108, ) 4 078 грн. 80 коп. плати за користування вагонами, 97 274 грн. 04 коп. збору за зберігання вантажу, 1 762 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складено 28.12.2018