ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"18" грудня 2018 р. Справа№ 910/8927/17

Північний апеляційний господарський суд

суддя: Доманська М.Л.

за участю секретаря судового засідання Чміль Я.Є.

та представників учасників провадження у даній справі

від заявника: Саковець І.В. (дов. від 27.07.2018);

інші учасники судового процесу не з'явилися;

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Вторметал" про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 24.04.2017 у справі №43/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Сбербанк"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вторметал"

за участю третьої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрвторчормет"

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 24.04.2017 у справі № 43/16 задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Сбербанк", стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вторметал" заборгованість за кредитним договором в розмірі 14 663033,66 доларів США та 48835598,12 грн., а також витрати зі сплати третейського збору у сумі 42500,00 грн.

01.06.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Вторметал" звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про скасування рішення третейського суду від 24.04.2017 у справі № 43/16.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.05.2018 справу № 910/8927/17 за заявою ТОВ "Вторметал" про скасування рішення третейського суду передано для розгляду до Київського апеляційного господарського суду.

03.07.2018 ухвалою Київського апеляційного господарського суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Вторметал" про зупинення провадження у справі задоволено, зупинено апеляційне провадження у справі №910/8927/17 до закінчення перегляду в касаційному порядку судового рішення у справі № 910/10797/17.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.09.2018 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" задоволено, ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2018 у справі № 910/8927/17 скасовано, справу № 910/8927/17 передано до Київського апеляційного господарського суду для продовження розгляду.

25.06.2018 був утворений Північний апеляційний господарський суд на виконання Указу Президента "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" від 29.12.2017, згідно з яким були ліквідовані апеляційні господарські суди та утворені нові суди в апеляційних округах.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

03.10.2018 в офіційному виданні Верховної Ради України "Голос України" № 185 (6940) було розміщено повідомлення голови Північного апеляційного господарського суду, згідно з яким днем початку роботи Північного апеляційного господарського суду визначено 03.10.2018.

Актом прийняття-передачі судової справи від 02.10.2018 справу № 910/8927/17 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.11.2018 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Вторметал" про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 24.04.2017 у справі № 43/16 передано на розгляд судді Доманській М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Вторметал" про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 24.04.2017 у справі № 43/16 та призначено розгляд заяви на 05.12.2018 .

05.12.2018 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника ПАТ "УКРВТОРЧОРМЕТ" надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги на іншу дату та витребування повторно у Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" матеріалів третейської справи № 43/16.

05.12.2018 до Північного апеляційного господарського суду від Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" надійшли матеріали третейської справи № 43/16. Тому клопотання ПАТ "УКРВТОРЧОРМЕТ" про витребування справи відхилено судом.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2018 було оголошено перерву у розгляді заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Вторметал" про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 24.04.2017 у справі № 43/16 до 12.12.2018.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2018 було оголошено перерву у розгляді заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Вторметал" про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 24.04.2017 у справі № 43/16 до 18.12.2018.

В судовому засіданні 18.12.2018 представник заявника підтримав вимоги поданої заяви. Інші уповноважені представники учасників судового процесу не прибули.

Представники учасників судового процесу про дату, час і місце розгляду заяви повідомлялися належним чином, що підтверджується розпискою про оголошення перерви від 12.12.2018.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Як вже зазначалося, сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду заяви, однак не скористались передбаченим законом правом на участь у розгляді заяви судом. Оскільки неявка сторін не визнавалась судом обов'язковою, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви без участі уповноважених представників сторін, які не з'явилися в судове засідання.

Оцінюючи матеріали справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Вторметал" не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 24.04.2017 у справі № 43/16 задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Сбербанк", стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вторметал" заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії від 07.07.2011 № 74-В/11/54/КЛ та на підставі Договору поруки від 25.05.2015 № 2, що станом на 24.06.2016 склала 14 663 033 (чотирнадцять мільйонів шістсот шістдесят три тисячі тридцять три) долари США 66 центів та 48 835 598 (сорок вісім мільйонів вісімсот тридцять п'ять тисяч п'ятсот дев'яносто вісім) гривень 12 копійок, з яких:

- заборгованості за Кредитною лінією - 11 792 336 (одинадцять мільйонів сімсот дев'яносто дві тисячі триста тридцять шість) доларів США 52 центи;

- процентів за користування Кредитною лінією - 2 870 697 (два мільйони вісімсот сімдесят тисяч шістсот дев'яносто сім) доларів США 14 центів, що нараховані за період з 07.12.2013 по 23.06.2016;

- пені за прострочення сплати процентів за користування Кредитною лінією, за період з 25.05.2015 по 03.06.2016 - 9 329 942 (дев'ять мільйонів триста двадцять дев'ять тисяч дев'ятсот сорок дві) гривні 45 копійок;

- пені за прострочення погашення основної заборгованості за Кредитною лінією, за період з 13.02.2016 по 03.06.2016 - 39 505 655 (тридцять дев'ять мільйонів п'ятсот п'ять тисяч шістсот п'ятдесят п'ять) гривень 67 копійок.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вторметал" звернулось з заявою про його скасування.

В обґрунтування своєї заяви заявник вказує, що спір про стягнення заборгованості з поручителя, що виражена в іноземній валюті (доларах США), не підвідомча третейським судам, винесеним рішенням не досліджено всіх обставин справи, стягнута заборгованість з відповідача в іноземній валюті суперечить діючому законодавству України. Також, зазначив про те, що третейська угода, викладена в п. 6.8. Договору поруки від 25.05.2015 № 2, не передбачає розгляд питань, що стосуються будь-якого іншого договору крім Договору поруки.

Відповідно до частини 3 статті 51 Закону України "Про третейські суди" рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав: справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано недійсною компетентним судом; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16 - 19 цього Закону; третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

У відповідності до статті 350 ГПК України рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею.

Рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо:

1) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано судом недійсною;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Згідно з частиною 2 статті 1 Закону України "Про третейські суди" до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про третейські суди" третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком:

1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів;

2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб;

3) справ, пов'язаних з державною таємницею;

4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів);

5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом;

6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство;

7) справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки;

8) справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення;

9) справ у спорах, що виникають з трудових відносин;

10) справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов'язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств;

11) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України;

12) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України;

13) справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб'єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень;

14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Також, частиною 1 статті 22 ГПК України передбачено, що спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, крім: спорів про визнання недійсними актів, спорів про державну реєстрацію або облік прав на нерухоме майно, прав інтелектуальної власності, прав на цінні папери, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі з урахуванням частини другої цієї статті;

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 24.04.2017 у справі № 43/16 встановлено, що 07.07.2011 між Публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сбербанк», з однієї сторони, та Публічним акціонерним товариством «Укрвторчормет», з другої сторони, було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 74-В/11/54/КЛ (далі - Кредитний договір).

Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору (в редакції Додаткового договору від 25.05.2015 № 5 до Кредитного договору) Банк відкриває Позичальнику мультивалютну відновлювальну кредитну лінію (далі - Кредитна лінія) та надає Позичальнику кредитні кошти (далі - Кредит), а Позичальник зобов'язується використовувати Кредит на цілі, зазначені в п. 1.5. Кредитного договору, своєчасно та у повному обсязі сплачувати Банку проценти за користування Кредитом, а також повернути Банку Кредит у терміни, встановлені Кредитним договором та виконати інші умови Кредитного договору.

Пунктом 1.2. Кредитного договору (в редакції Додаткового договору від 25.05.2015 № 5 до Кредитного договору) передбачено, що ліміт Кредитної лінії складає: з часу укладення цього Договору і по 05.05.2016 - 11 792 336,52 дол. США; з 06.05.2016 по 05.06.2016 - 8 000 000,00 дол. США; з 06.06.2016 по 05.07.2016 - 4 000 000,00 дол. США; 06.07.2016 - 0 дол. США.

Пунктом 1.4. Кредитного договору (в редакції Додаткового договору від 25.05.2015 № 5 до Кредитного договору) встановлено, що останній день дії Кредитної лінії - 06.07.2016.

Відповідно до п. 4.3. - 4.6. Кредитного договору (в редакції Додаткового договору від 25.05.2015 № 5 до Кредитного договору) у межах встановленого ліміту Кредитної лінії Позичальник може отримувати Кредит у дол. США (базова валюта Кредитного договору), гривні (додаткова валюта Кредитного договору).

Кредит надається Позичальнику лише до настання останнього дня дії Кредитної лінії на підставі письмової заяви Позичальника про надання Кредиту шляхом надання декількох траншів Кредиту в базовій валюті Кредитного договору та/або в додатковій валюті Кредитного договору у межах вільного залишку ліміту Кредитної лінії.

Протягом строку дії Кредитної лінії та у межах вільного залишку ліміту Кредитної лінії Позичальник має право необмежену кількість разів отримувати Кредит у порядку та на умовах, передбачених Кредитним договором.

Кредит не надається Позичальнику в останній день дії Кредитної лінії, оскільки в такий день Позичальник зобов'язаний повернути Банку загальну заборгованість за Кредитною лінією, а також у разі, якщо в результаті надання Позичальнику Кредиту в сумі, яку вимагає Позичальник, загальна заборгованість за Кредитною лінією перевищить відповідний розмір ліміту Кредитної лінії, зазначений в п. 1.2. Кредитного договору.

У свою чергу, відповідно до п. 8.1. Кредитного договору (в редакції Додаткового договору від 25.05.2015 № 5 до Кредитного договору) Позичальник зобов'язується здійснювати часткове повернення Кредиту, наданого в межах встановленого ліміту Кредитної лінії, таким чином, щоб загальна заборгованість за Кредитною лінією не перевищувала відповідного розміру ліміту Кредитної лінії, визначеного в п. 1.2. Кредитного договору, станом на відповідну дату, з якої ліміт Кредитної лінії зменшується.

Відповідно до п.10.1. Кредитного договору (в редакції Додаткового договору від 25.05.2015 № 5 до Кредитного договору) за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за Кредитним договором Позичальник зобов'язаний сплачувати Банку у відповідності до вимог чинного законодавства України пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який стягується пеня, від простроченої суми за кожний день прострочення строку/ів повернення Кредиту/частини Кредиту та строку/ів сплати процентів за користування Кредитом.

Відповідно до п. п. 8.3. - 8.4. Кредитного договору (в редакції Додаткового договору від 25.05.2015 № 5 до Кредитного договору) Банк має право в односторонньому порядку вимагати від Позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за Кредитним договором у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником будь-якого із своїх зобов'язань, передбачених Кредитним договором.

29.01.2016 Банком було направлено Позичальнику Повідомлення-вимогу від 29.01.2016 № 792/5/28-2 про дострокове повернення повної суми заборгованості за Договором про відкриття кредитної лінії від 07.07.2011 № 74-В/11/54/КЛ. Однак зазначена вимога Позичальником виконана не була.

З метою забезпечення виконання Позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір поруки від 25.05.2015 № 5 (далі - Договір поруки).

Відповідного до п. 2.1. договору поруки обсяг відповідальності відповідача (поручителя) перед позивачем (кредитором) включає:

- зобов'язання повернути позивачу кредит, наданий в доларах США, гривні в межах кредитної лінії, відкритої строком до 06.07.2016 року за кредитним договором з граничним лімітом кредитування в сумі 11 792 336,52 дол. США (з урахуванням індексу інфляції у разі прострочення повернення кредиту, наданого в межах ліміту кредитної лінії в національній валюті України), в строк/и який/і зазначений/ються в Кредитному договорі, а у випадках, передбачених законодавством України та/або Кредитним договором та/або цим договором - достроково.

В цьому договорі під терміном «граничний ліміт кредитування» розуміється найбільша сума ліміту кредитної лінії, яка зазначається в Кредитному договорі.

- зобов'язання в строк/и та в порядку, які передбачені в ст. 6. Кредитного договору, а у випадках, передбачених законодавством України та/або Кредитним договором та/або цим договором, - до настання строків, зазначених в ст. 6 Кредитного договору - сплатити/чувати Позивачу проценти за користування кредитом за Кредитним договором;

- зобов'язання в строк/и, який/і зазначений/ються в Кредитному договорі, а у випадках, передбачених законодавством України та/або Кредитним договором та/або цим договором, - до настання строку/ів, який/і зазначений/ються в Кредитному договорі - сплатити/чувати Позивачу комісійну винагороду за надання кредиту шляхом відкриття кредитної лінії в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень;

- зобов'язання відшкодувати документально підтверджені збитки, завдані Позивачу невиконанням та/або неналежним виконанням зобов'язань по Кредитному договору;

- зобов'язання сплатити Позивачу штрафні санкції, неустойки (пені, штрафи) за невиконання та/або неналежне виконання зобов'язань по Кредитному договору у строки та у розмірах, які зазначаються в Кредитному договорі;

- зобов'язання сплатити Позивачу будь-які інші платежі (якщо такі платежі передбачені умовами Кредитного договору) в строки і в порядку, встановлені в Кредитному договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Пунктами 4.1. - 4.3. Договору поруки визначено, що Третя особа (Позичальник) та Відповідач (Поручитель) відповідають перед Банком як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед Банком в тому ж обсязі, що і Позичальник. Поручитель та Позичальник залишаються зобов'язаними перед Банком до того моменту, поки всі зобов'язання за Кредитним договором не будуть виконані повністю. Відповідальність Поручителя настає у випадку, якщо Позичальник допустить прострочення виконання зобов'язань за Кредитним договором. У такому випадку Банк звертається з повідомленням до Поручителя про невиконання Позичальником зобов'язань, що зазначені в ст. 2 Договору поруки, та їх обсяг, і вимогою виконання цих зобов'язань Поручителем як солідарним боржником. Поручитель протягом 6 (шести) робочих днів з дня направлення йому Банком повідомлення або в інший термін, зазначений у такому повідомленні, якщо повідомлення направлене поштою за адресою Поручителя, вказаною у Кредитному договорі, зобов'язаний погасити заборгованість Позичальника за Кредитним договором за реквізитами, зазначеними у повідомленні Банка.

Згідно з ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідач зобов'язався виконати за третю особу зобов'язання за кредитним договором шляхом перерахування суми заборгованості, вказаної позивачем, в рахунок погашення такої заборгованості (п. 5.4.1. Договору поруки).

Як встановлено третейським судом, третя особа своїх зобов'язань за кредитним договором не виконувала.

18.03.2016 Банком було направлено Поручителю Повідомлення-вимогу від 18.03.2016 № 2883/5/28-2 про дострокове повернення повної суми заборгованості за Договором про відкриття кредитної лінії від 07.07.2011 № 74-В/11/54КЛ, де зазначено стислий зміст порушених зобов'язань та вимога про виконання порушеного зобов'язання у строк не пізніше 6 (шести) робочих днів з дня відправлення цієї вимоги. Однак зазначена вимога Поручителем виконана не була.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Третейським судом встановлено, що виконання позивачем своїх зобов'язань у частині надання грошових коштів в межах визначеного ліміту підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по особовим рахункам та меморіальними ордерами.

Третя особа належним чином не виконувала свої зобов'язання за кредитним договором, а саме, в обумовленні строки не здійснила повернення позивачу кредиту та процентів у розмірах та терміни, що передбачені кредитним договором.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Виконання зобов'язання згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею), згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

В якості забезпечення виконання третьою особою кредитних зобов'язань, між позивачем та відповідачем укладено Договір поруки від 25.05.2015 № 2, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався перед позивачем солідарно відповідати за неналежне виконання третьою особою умов Кредитного договору.

Оскільки третя особа зобов'язання за Кредитним договором не виконала, позивач направив відповідачу повідомлення-вимогу про повернення повної суми заборгованості, проте дана вимога відповідачем не виконана, про що зазначено в рішенні Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 24.04.2017 у справі №43/16.

Обставин вважати поруку припиненою згідно з вимогами чинного законодавства України (ст.559 ЦК України) третейським судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1.2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредиторів має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Враховуючи вищевикладене твердження заявника, що третейська угода, викладена в п. 6.8. Договору поруки від 25.05.2015 № 2, не передбачає розгляд питань, що стосуються будь-якого іншого договору, крім Договору поруки, відхиляються судовою колегією за необґрунтованістю.

Відповідно до п. 11.16 Додаткового договору № 5 до договору про відкриття кредитної лінії від 07.07.2011 №74-В/11/54/КЛ та п. 6.8 Договору поруки усі спори, розбіжності або вимоги, що виникають з цього Договору чи у зв'язку з ним, в тому числі, що стосуються його укладення, виконання, зміни, порушення, розірвання, визнання недійсним повністю або частково, або визнання не укладеним, а також з будь-яких інших питань, що стосуються даного Договору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України», місцезнаходження якого: 03142, м. Київ, вул. Заболотного, буд. 150, корпус А, офіс 25 (свідоцтво про реєстрацію постійного діючого третейського суду від 15.03.2013р., видане Державною реєстраційною службою України) згідно з регламентом зазначеного третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди та знаходиться у відкритому доступі на сайті суду http://arbitrate.com.ua/. Спір розглядається одноособово суддею, призначеним Головою Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" з списку суддів, що знаходиться у відкритому доступі на сайті вказаного суду http://arbitrate.com.ua/. При цьому, сторони Договору підтверджують, що вони ознайомлені з регламентом Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України", добре розуміють положення цього регламенту. Сторони домовились, що рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" є остаточним і обов'язковим з дати його винесення. Умови Договору, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, є складовими частинами даної третейської угоди; місце і дата укладення третейської угоди відповідають місцю і даті укладення Договору.

Частиною 1 статті 12 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує (частина 4 статті 12 Закону України "Про третейські суди").

Згідно з частиною 9 статті 12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди.

Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.

У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною.

Разом з тим, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10.01.2008 № 1-рп/2008, гарантуючи судовий захист з боку держави, Основний Закон України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (частина п'ята статті 55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене.

Одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних та господарських правовідносин є звернення до третейського суду (абзац перший пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі про виконання рішень третейських судів від 24.02.2004 № 3-рп/2004). Відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (стаття 17 Цивільного процесуального кодексу України, стаття 12 ГПК України, стаття 6 Закону України "Про третейські суди").

Аналіз вказаних правових норм свідчить про те, що предметом третейської угоди може бути не лише спір, який існує на момент укладення такої угоди, а й будь-які спори, які виникатимуть між сторонами договору в майбутньому та передбачені третейською угодою.

Отже, зі змісту вказаного Договору про відкриття кредитної лінії, зокрема, його пункту 11.16. та п. 6.8. Договору поруки вбачається, що третейське застереження відповідає вимогам Закону України "Про третейські суди".

Посилання заявника, що в силу положень чинного законодавства України третейський суд не може розглядати спори, що випливають із кредитних договорів, зобов'язання по яких виражено в іноземній валюті, не приймаються судом до уваги виходячи з наступного.

Постановою Верховного Суду України від 21.10.2015 №6-831/цс/15 роз'яснено, що норми закону щодо регулювання обігу іноземної валюти в Україні, зокрема і проведення грошових розрахунків валютними цінностями, мають публічну основу, переслідують публічний інтерес і спрямовані на досягнення результату, необхідного в публічних цілях для задоволення публічних потреб - забезпечення стабільності української грошової одиниці - гривні.

Чинне законодавство України, як і ст.ст. 1, 5 і 6 Закону України ,,Про третейські суди", розмежовує поняття цивільних і господарських правовідносин.

Відповідно ч. 2 ст. 9 Цивільного кодексу України зазначено, що Законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Кредитування суб'єктів господарювання врегульовано ст. 346 Господарського кодексу України, згідно з якою для одержання банківського кредиту позичальник надає банкові такі документи: клопотання (заяву), в якому зазначаються характер кредитної угоди, мета використання кредиту, сума позички і строк користування нею; техніко-економічне обґрунтування кредитного заходу та розрахунок економічного ефекту від його реалізації; інші необхідні документи.

Для зниження ступеня ризику банк надає кредит позичальникові за наявності гарантії платоспроможного суб'єкта господарювання чи поручительства іншого банку, під заставу належного позичальникові майна, під інші гарантії, прийняті у банківській практиці. З цією метою банк має право попередньо вивчити стан господарської діяльності позичальника, його платоспроможність та спрогнозувати ризик непогашення кредиту.

Кредити надаються банком під відсоток, ставка якого, як правило, не може бути нижчою від відсоткової ставки за кредитами, які бере сам банк, і відсоткової ставки, що виплачується ним по депозитах. Надання безвідсоткових кредитів забороняється, крім випадків, передбачених законом.

Включення до складу майна суб'єктів господарювання грошей, в іноземній валюті, для здійснення фінансових відносин, передбачено ч. 5 ст. 139 ГК України.

Згідно з ч. 2 ст. 198 ГК України грошові зобов'язання учасників господарських відносин повинні бути виражені і підлягають оплаті у гривнях. Грошові зобов'язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб'єкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті, відповідно до законодавства. Виконання зобов'язань, виражених в іноземній валюті, здійснюється відповідно до закону.

Отже, відносини у сфері кредитування суб'єктів господарювання, в тому числі в іноземній валюті, врегульовано нормами Господарського кодексу України та іншими актами законодавства.

Вказаної позиції дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 11.09.2018 у справі № 910/10797/17, від 06.02.2018 у справі № 910/6558/17, від 22.05.2018 у справі № 910/22399/16.

Також слід врахувати, що згідно з приписами п. 14 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), тобто, норми Закону виводять із компетенції третейських судів спори, коли за своєю природою одна з сторін спору - споживач перебуває не в рівних умовах з сильною фінансовою структурою - банком, а тому потребує посиленого судового захисту споживача в державному суді.

Заявником не доведено включення до Договору поруки п. 6.8 під впливом тяжкої обставини.

Відповідно до ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Отже, заявником повинно бути доведено одночасна наявність трьох умов: вплив тяжкої обставини, вкрай невигідні умови та причинно-наслідковий зв'язок між тяжкими обставинами та укладеним правочином.

Третейська угода спрямована на реалізацію права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права та свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних і господарських правовідносин, вона не встановлює зобов'язання, з метою виникнення якого сторони вступають у правовідносини між собою. Третейське застереження не регулює будь-які фінансові чи економічні обставини.

Згідно зі статтею 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99 від 27 вересня 2001 року).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд застосовує у цій справі як джерело права.

Враховуюч, що фундаментальних порушень не встановлено, рішення винесене третейським судом у справі № 43/16 прийняте з додержанням вимог законодавства, тому підстав для його скасування немає.

За таких обставин, суд вважає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Вторметал" про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 24.04.2017 у справі № 43/16 не підлягає задоволенню, а рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 24.04.2017 у справі № 43/16 підлягає залишенню без змін.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 349 - 351 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Вторметал" про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 24.04.2017 у справі № 43/16 відмовити.

2. Рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 24.04.2017 у справі № 43/16 залишити без змін.

3. Ухвала, у випадку не оскарження, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а у випадку оскарження - після розгляду справи судом апеляційної інстанції. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку на підставі ч. 3 ст. 351 та ч. 2 ст. 253 Господарського процесуального кодексу України до Верховного Суду у строк, передбачений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.Л. Доманська