ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"18" грудня 2018 р. Справа№ 973/64/18

Північний апеляційний господарський суд

суддя: Доманська М.Л.

за участю секретаря судового засідання Чміль Я.Є.

та представників учасників провадження у даній справі

від заявника: Гапон В.С. (дов. від 10.05.2018);

від позивача: Саковець І.В. (дов. від 27.07.2018);

інші учасники судового процесу не з'явилися;

розглянувши заяву Акціонерного товариства "СБЕРБАНК" про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 06.08.2018 у третейській справі № 14/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР-ГТВ"

до 1. Акціонерного товариства "СБЕРБАНК";

2. Публічного акціонерного товариства "УКРВТОРЧОРМЕТ";

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТОРМЕТАЛ";

4. Публічного акціонерного товариства "ЧЕРНІГІВ ВТОРЧОРМЕТ";

5. Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛІНВЕСТ ЛТД"

про визнання зобов'язання припиненим

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 06.08.2018 у третейській справі № 14/18 визнано припиненим зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР-ГТВ" за Договором про відкриття кредитної лінії від 17.06.2011 №64-В/11/54/КЛ, із змінами та доповненнями, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР-ГТВ" та Акціонерним товариством "СБЕРБАНК", стягнуто з Акціонерного товариства "СБЕРБАНК" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР-ГТВ" витрати по сплаті третейського збору у розмірі 8500,00 грн.

30.08.2018 Акціонерне товариство "СБЕРБАНК" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 06.08.2018 у третейській справі № 14/18.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.09.2018 прийнято до розгляду заяву Акціонерного товариства "СБЕРБАНК" про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 06.08.2018 у третейській справі № 14/18.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.09.2018 виправлено описку, допущену в резолютивній частині ухвали Київського апеляційного господарського суду від 03.09.2018 у справі № 973/64/18 шляхом внесення відповідних змін.

25.06.2018 був утворений Північний апеляційний господарський суд, на виконання Указу Президента "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" від 29.12.2017, згідно з яким були ліквідовані апеляційні господарські суди та утворені нові суди в апеляційних округах.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

03.10.2018 в офіційному виданні Верховної Ради України "Голос України" № 185 (6940) було розміщено повідомлення голови Північного апеляційного господарського суду, згідно з яким, днем початку роботи Північного апеляційного господарського суду визначено 03.10.2018.

Актом прийняття-передачі судової справи від 01.10.2018, справу № 973/64/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2018, заяву Акціонерного товариства "СБЕРБАНК" та додані до неї матеріали про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 06.08.2018 у третейській справі № 14/18 передано на розгляд судді Доманській М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 прийнято до розгляду заяву Акціонерного товариства "СБЕРБАНК" та додані до неї матеріали про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 06.08.2018 у третейській справі № 14/18, розгляд заяви призначено на 05.12.2018.

05.12.2018 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника ПАТ "УКРВТОРЧОРМЕТ" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи

05.12.2018 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника ТОВ "Металінвест ЛТД" надійшло клопотання, в якому останній просить суд визнати причини неявки ТОВ "Металінвест ЛТД" у судове засідання 05.12.2018 поважними та відкласти розгляд справи № 973/64/18.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2018 було оголошено перерву у розгляді заяви Акціонерного товариства "СБЕРБАНК".

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2018 було оголошено перерву у розгляді заяви Акціонерного товариства "СБЕРБАНК" до 18.12.2018.

В судовому засіданні 18.12.2018 представник заявника підтримав вимоги поданої заяви. Представник позивача заперечила проти задоволення вимог заяви Акціонерного товариства "СБЕРБАНК" про скасування рішення третейського суду. Інші уповноважені представники учасників судового процесу не прибули.

Представники учасників судового процесу про день, час і місце розгляду заяви повідомлялися належним чином, що підтверджується розпискою про оголошення перерви від 12.12.2018.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду заяви, однак не скористались передбаченим законом правом на участь у розгляді заяви судом. Оскільки неявка сторін не визнавалась судом обов'язковою, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви без участі уповноважених представників сторін, які не з'явилися в судове засідання.

Оцінюючи матеріали справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що заява Акціонерного товариства "СБЕРБАНК" не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вже зазначалося вище, рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 06.08.2018 у третейській справі № 14/18 визнано припиненим зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР-ГТВ" за Договором про відкриття кредитної лінії від 17.06.2011 №64-В/11/54/КЛ, із змінами та доповненнями, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР-ГТВ" та Акціонерним товариством "СБЕРБАНК".

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Акціонерне товариство "СБЕРБАНК" звернулось з заявою про його скасування.

В обґрунтування своєї заяви заявник вказує, що у третейського суду не було повноважень для розгляду даної справи щодо «припинення зобов'язання», оскільки п. 11.16. Додаткового договору від 25.05.2015 № 2 до Кредитного договору від 17.06.2011 № 64-В/11/54/КЛ не містить в своєму переліку спору про «припинення зобов'язання», тобто третейський суд вирішив питання, які виходять за межі третейської угоди.

Відповідно до частини 3 статті 51 Закону України "Про третейські суди" рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав: справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано недійсною компетентним судом; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16 - 19 цього Закону; третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

У відповідності до статті 350 ГПК України рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею.

Рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо:

1) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано судом недійсною;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Згідно з частиною 2 статті 1 Закону України "Про третейські суди" до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про третейські суди" третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком:

1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів;

2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб;

3) справ, пов'язаних з державною таємницею;

4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів);

5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом;

6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство;

7) справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки;

8) справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення;

9) справ у спорах, що виникають з трудових відносин;

10) справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов'язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств;

11) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України;

12) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України;

13) справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб'єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень;

14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Також, частиною 1 статті 22 ГПК України передбачено, що спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, крім: спорів про визнання недійсними актів, спорів про державну реєстрацію або облік прав на нерухоме майно, прав інтелектуальної власності, прав на цінні папери, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі з урахуванням частини другої цієї статті.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 06.08.2018 у третейській справі № 14/18 встановлено, що 17.06.2011 між АТ "СБЕРБАНК" (Відповідачем - 1), що є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії», та ТОВ "ІНТЕР-ГТВ" (Позивачем) було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 64-В/11/54/КЛ, в який в подальшому Сторонами вносились зміни та доповнення (надалі - Кредитний договір). Відповідно до умов Кредитного договору Відповідач 1 відкрив Позивачу відновлювальну кредитну лінію в іноземній валюті та надав Позивачу кредитні кошти в межах ліміту кредитної лінії, що складає 33 000 000,00 (тридцять три мільйони) доларів США з процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 6 місячний LIBOR USD + 9,5 % річних.

В забезпечення виконання зобов'язань Позивача за Кредитним договором було укладено:

- між Позивачем та Відповідачем 1 іпотечний договір від 17.06.2011, посвідчений, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Іващенко Т.С., зареєстрований в реєстрі за № 460 (надалі - Іпотечний договір);

- договір поруки від 25.05.2015 № 1 між Відповідачем 1 та ПАТ «УКРВТОРЧОРМЕТ»;

- договір поруки від 25.05.2015 № 2 між Відповідачем 1 та ТОВ «ВТОРМЕТАЛ»;

- договір поруки від 25.05.2015 № 3 між Відповідачем 1 та ПАТ «ЧЕРНІГІВ ВТОРЧОРМЕТ»;

- договір поруки від 25.05.2015 № 4 між Відповідачем 1 та ТОВ «МЕТАЛІНВЕСТ ЛТД»;

- договір застави цінних паперів від 25.05. 2015 між Відповідачем 1 та ТОВ «МЕТАЛІНВЕСТ ЛТД»;

- договір застави корпоративних прав від 25.05.2015 між Відповідачем 1 та ПАТ «УКРВТОРЧОРМЕТ»;

- договір про відступлення права на частку в статутному капіталі від 25.05.2015 між Відповідачем 1 та ПАТ «УКРВТОРЧОРМЕТ»;

- договір застави майнових прав від 25.05.2015 між Відповідачем 1 та ТОВ «ВТОРМЕТАЛ».

Позивач своїх зобов'язань по своєчасному поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за Кредитним Договором не виконував, в наслідок чого у Позивача перед Відповідачем 1 утворилась заборгованість по Кредитному договору.

Згідно з п. 2.1 Іпотечного договору, у відповідності до цього договору забезпечуються іпотекою наступні зобов'язання Іпотекодавця (Позивача), які випливають з Основного договору та можуть виникнути в майбутньому за Основним договором (Договір про відкриття кредитної лінії № 64-В/11/54/КЛ від 17.06.2011), зокрема, але не обмежуючись:

- зобов'язання повернути Іпотекодержателю (Відповідачу - 1) кредит, наданий в доларах США в межах кредитної лінії, відкритої терміном до 16.06.2016 за Основним договором з граничним лімітом кредитування в сумі 33 000 000 (тридцять три мільйони) доларів США 00 центів (з нарахуванням індексу інфляції у разі прострочення повернення кредиту, наданого в межах ліміту кредитної лінії в національній валюті України), в строк/и, зазначені в Основному договорі, а у випадках, передбачених законодавством України та/або Основним договором та/або цим Договором - достроково;

- зобов'язання в строк/и та в порядку, які передбачені ст. 6 Основного договору, а у випадках, передбачених законодавством України та/або Основним договором та/або цим договором, - до настання наслідків, зазначених в ст. 6 Основного договору - сплатити/чувати Іпотекодержателю відсотки за користування кредитом за Основним договором з розрахунку 6 місячний libor USD + 5,5 % (п'ять цілих та п'ять десятих відсотка) річних, але не менше 9,5 % (дев'ять цілих та п'ять десятих відсотка) річних та не більше 14 (чотирнадцяти відсотків) річних (з можливістю зміни розміру процентів та строків їх сплати у випадках і порядку, передбачених Основним договором);

- зобов'язання в строк/и, передбачений/і в Основному договорі, а у випадках, передбачених законодавством України та/або Основним договором та/або цим договором, - до настання строку/ів, зазначеного/их в Основному договорі - сплатити/чувати Іпотекодержателю комісійну винагороду за відкриття та ведення позичкового рахунку в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок;

- зобов'язання відшкодувати збитки, завдані Іпотекодержателю невиконанням та/або неналежним виконанням зобов'язань по Основному договору;

- зобов'язання сплатити Іпотекодержателю штрафні санкції за невиконання та/або неналежне виконання зобов'язань по Основному договору у строки та у розмірах, передбачених Основним договором;

- зобов'язання відшкодувати витрати Іпотекодержателя по задоволенню його вимог, забезпечених іпотекою, в тому числі витрат, які понесені ним внаслідок звернення стягнення на Предмет іпотеки (включаючи сплачені чи такі, що підлягають сплаті, податки, збори, інші платежі) та будь-які інші витрати Іпотекодержателя, які виникли внаслідок невиконання або неналежного виконання зобов'язань по Основному договору чи цьому договору, та будь-які інші витрати, передбачені Законом України «Про іпотеку».

Відповідно до п. 6.4. Іпотечного договору у разі настання випадків, передбачених в п. 6.2. - 6.3. цього Договору, Відповідач 1 може звернути стягнення шляхом позасудового врегулювання між Сторонами шляхом:

- передачі Іпотекодержателю (Відповідач 1) права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому чинним законодавством України;

- права Іпотекодержателя продати Предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому чинним законодавством України.

Листом від 27.12.2017 № 14752/5/28-3 Відповідач 1 повідомив Позивача, що на підставі іпотечного застереження у позасудовому порядку Відповідач 1 набув у власність об'єкти нерухомого майна, що є предметом іпотеки за Іпотечним договором. Також цим листом Відповідач 1 повідомив Позивачу, що внаслідок звернення стягнення на предмет іпотеки заборгованість Позивача перед Відповідачем 1 за Кредитним договором погашена на суму 255 684 405,60 (двісті п'ятдесят п'ять мільйонів шістсот вісімдесят чотири тисячі чотириста п'ять) гривень 60 копійок.

Відповідач 1 зареєстрував за собою право власності на об'єкти іпотеки (Предмет іпотеки) за Іпотечним договором, а саме:

1) нежитлова будівля площею 191 621,60 кв. м., яка знаходиться за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Леваневського, буд. 85, що складається з:

- головного корпусу;

2) нежитлова будівля, літ. «А», площею 3 851,4 кв. м., яка знаходиться за адресою Київська обл., м. Біла Церква, вул. Леваневського, буд. 85, що складається з:

- бункерний склад сажі, літ. «А-6» за планом земельної ділянки;

3) нежитлова будівля, літ. « 2М» площею 934,7 кв. м., яка знаходиться за адресою Київська обл., м. Біла Церква, вул. Леваневського, буд. 85, що складається з:

- прохідна №2, літ. «М» за планом земельної ділянки;

4) нежитлова будівля, літ. «О» площею 5 757,1 кв. м., яка знаходиться за адресою Київська обл., м. Біла Церква, вул. Леваневського, буд. 85, що складається з:

- адміністративно-побутовий корпус №1, літ. «О» за планом земельної ділянки;

5) нежитлові будівлі: літ. «А» площею 1 565,0 кв. м., «Б» площею 360,5 кв. м., «В» площею 125,3 кв. м., «Г» площею 65,0 кв. м., «Д» площею 138,9 кв. м., які знаходиться за адресою Київська обл., м. Біла Церква, вул. Леваневського, буд. 85, що складаються з:

- склад масел, літ. «А» за планом земельної ділянки, загальною площею 360,5 кв. м.;

- тепляк, літ. «Б» за планом земельної ділянки, загальною площею 360,5 кв. м.;

- АБК, літ. «В» за планом земельної ділянки, загальною площею 125,3 кв. м.;

- насосна, літ. «Г» за планом земельної ділянки, загальною площею 65,0 кв. м.;

- механічна майстерня, літ. Д за планом земельної ділянки, загальною площею 138,9 кв. м.;

- апаратна, літ. «Е» за планом земельної ділянки, загальною площею 11,5 кв. м.;

- постова, літ. «Ж», за планом земельної ділянки, загальною площею 19,6 кв. м.;

- ємності, літ. «З, з, Л, К» за планом земельної ділянки;

6) нежиле приміщення площею 8 556,0 кв. м. в нежитловій будівлі літ. «Р», яка знаходиться за адресою Київська обл., м. Біла Церква, вул. Леваневського, буд. 85, що складається з:

- адміністративно-побутового корпусу № 3, літ. «Р» за планом земельної ділянки;

7) нежитлова будівля, літ. « 2Р» площею 17,0 кв. м., яка знаходиться за адресою Київська обл., м. Біла Церква, вул. Леваневського, буд. 85, що складається з:

- караульного приміщення, літ. « 2Р» за планом земельної ділянки;

8) нежитлова будівля, літ. «Н» площею 140,2 кв. м., яка знаходиться за адресою Київська обл., м. Біла Церква, вул. Леваневського, буд. 85, що складається з:

- корпус № 100, літ. «Н» за планом земельної ділянки;

9) нежитлова будівля, літ. «Д» площею 7 861,0 кв. м., яка знаходиться за адресою Київська обл., м. Біла Церква, вул. Леваневського, буд. 85, що складається з:

- центральна заводська лабораторія (корпус № 15), літ. Д за планом земельної ділянки;

10) нежитлова будівля, літ. «Л», площею 241,5 кв. м., яка знаходиться за адресою Київська обл., м. Біла Церква, вул. Леваневського, буд. 85, що складається з:

- насосна станція, літ. Л за планом земельної ділянки;

11) нежитлова будівля, літ. « 20» площею 16,9 кв. м., яка знаходиться за адресою Київська обл., м. Біла Церква, вул. Леваневського, буд. 85, що складається з:

- вагова автомобільна, літ. « 20» за планом земельної ділянки;

12) нежитлова будівля, літ. «Е», площею 1100,8 кв. м., яка знаходиться за адресою Київська обл., м. Біла Церква, вул. Леваневського, буд. 85, що складається з:

- модуль центральної заводської лабораторії, літ. «Е» за планом земельної ділянки.

Крім зазначеного, третейським судом за вищевказаним рішенням від 06.08.2018 у справі № 14/18 визнано припиненим зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР-ГТВ" за Договором про відкриття кредитної лінії від 17.06.2011 №64-В/11/54/КЛ (із змінами та доповненнями), укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР-ГТВ" та Акціонерним товариством "СБЕРБАНК".

Відповідно до п. 11.16 Додаткового договору від 25.05.2015 № 2 до договору про відкриття кредитної лінії №64-В/11/54/КЛ від 17.06.2011 усі спори, розбіжності або вимоги, що виникають з цього Договору чи у зв'язку з ним, в тому числі, що стосуються його укладення, виконання, зміни, порушення, розірвання, визнання недійсним повністю або частково, або визнання не укладеним, а також з будь-яких інших питань, що стосуються даного Договору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України», місцезнаходження якого: 03142, м. Київ, вул. Заболотного, буд. 150, корпус А, офіс 25 (свідоцтво про реєстрацію постійного діючого третейського суду від 15.03.2013, видане Державною реєстраційною службою України) згідно з регламентом зазначеного третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди та знаходиться у відкритому доступі на сайті суду http://arbitrate.com.ua/. Спір розглядається одноособово суддею, призначеним Головою Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" з списку суддів, що знаходиться у відкритому доступі на сайті вказаного суду http://arbitrate.com.ua/. При цьому, сторони Договору підтверджують, що вони ознайомлені з регламентом Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України", добре розуміють положення цього регламенту. Сторони домовились, що рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" є остаточним і обов'язковим з дати його винесення. Умови Договору, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, є складовими частинами даної третейської угоди; місце і дата укладення третейської угоди відповідають місцю і даті укладення Договору.

Частиною 1 статті 12 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує (частина 4 статті 12 Закону України "Про третейські суди").

Згідно з частиною 9 статті 12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди.

Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.

У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною.

Разом з тим, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10.01.2008 № 1-рп/2008, гарантуючи судовий захист з боку держави, Основний Закон України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (частина п'ята статті 55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене.

Одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних та господарських правовідносин є звернення до третейського суду (абзац перший пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі про виконання рішень третейських судів від 24.02.2004 № 3-рп/2004). Відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (стаття 17 Цивільного процесуального кодексу України, стаття 12 ГПК України, стаття 6 Закону України "Про третейські суди").

Аналіз вказаних правових норм свідчить про те, що предметом третейської угоди може бути не лише спір, який існує на момент укладення такої угоди, а й будь-які спори, які виникатимуть між сторонами договору в майбутньому та передбачені третейською угодою.

Отже, зі змісту вищевказаної Додаткової угоди № 2 до Договору про відкриття кредитної лінії, зокрема, його пункту 11.16. вбачається, що третейське застереження відповідає вимогам Закону України "Про третейські суди".

Твердження заявника стосовно того, що у третейського суду були відсутні повноваження для розгляду справи щодо «припинення зобов'язання», оскільки п. 11.16. Додаткового договору від 25.05.2015 № 2 до Кредитного договору від 17.06.2011 № 64-В/11/54/КЛ не містить в своєму переліку спору про «припинення зобов'язання», відхиляються судовою колегією, оскільки в цьому ж пункті 11.16. зазначено, що розгляду у постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» підлягають спори з будь-яких інших питань, що стосуються даного Договору.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що при розгляді третейської справи № 14/18, третейський суд діяв у межах повноважень, наданих йому профільним законом, так як ані Законом України "Про третейські суди", ані Регламентом Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" не встановлено жодних обмежень на розгляд спорів, пов'язаних із припиненням зобов'язання за відповідним Договором, та умовами вказаної третейської угоди (третейського застереження) між його сторонами досягнуто домовленості відносно того, що відповідним третейським судом розглядаються "спори з будь-яких інших питань, що стосуються даного Договору", в тому числі спори про "припинення зобов'язання", оскільки це спір з питання, що безпосередньо стосується даного Договору.

При цьому, як зазначено у рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділу VIII "Третейське самоврядування" Закону України "Про третейські суди" (справа про завдання третейського суду) у справі № 1- 3/2008 від 10.01.2008, третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних і господарських правовідносин - це вид недержавної юрисдикційної діяльності, яку третейські суди здійснюють на підставі законів України шляхом застосування, зокрема, методів арбітрування, але жодна особа не може бути позбавлена права на звернення до державного суду за захистом своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином, сторони третейської справи № 14/18 вільно обрали спосіб та реалізували за взаємною згодою своє право на захист порушеного права у незаборонений чинним законодавством України спосіб.

Суд бере до уваги постанову Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у складі від 11.09.2018 у справі № 910/10797/17, якою вже надавалась оцінка третейській угоді, викладеній в Додатковому договорі від 25.05.2015 № 2 до Кредитного договору від 17.06.2011 № 64-В/11/54/КЛ.

Згідно зі статтею 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99 від 27.09.2001).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд застосовує у цій справі як джерело права.

Враховуюч, що фундаментальних порушень не встановлено, рішення винесене третейським судом у справі № 43/16 прийняте з додержанням вимог законодавства, тому підстав для його скасування немає.

За таких обставин, суд вважає, що заява Акціонерного товариства "СБЕРБАНК" про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 06.08.2018 у справі № 14/18 не підлягає задоволенню, а рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 06.08.2018 у справі № 14/18 підлягає залишенню без змін.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 349 - 351 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Акціонерного товариства "СБЕРБАНК" про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 06.08.2018 у справі № 14/18 відмовити.

2. Рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 06.08.2018 у справі № 14/18 залишити без змін.

3. Ухвала, у випадку не оскарження, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а у випадку оскарження - після розгляду справи судом апеляційної інстанції. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку на підставі ч. 3 ст. 351 та ч. 2 ст. 253 Господарського процесуального кодексу України до Верховного Суду у строк, передбачений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.Л. Доманська