ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2018 р. Справа№ 911/1358/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Скрипки І.М.

Тищенко А.І.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «УПБ» Грошової С.В.

на ухвалу Господарського суду Київської області від 01.11.2018 (повний текст складено 07.11.2018)

у справі №911/1358/18 (суддя Антонова В.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «УПБ» Грошової С.В.

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-парк 3000»;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: 1) Публічне акціонерне товариство «Фідобанк»;

2) Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Авіація»

про стягнення 4480,11 доларів США

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Український професійний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «УПБ» Грошової С.В. (далі, позивач або Банк) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-парк 3000» (далі, відповідач) 4480,11 доларів США заборгованості за Договором про відкриття траншевої кредитної лінії №77 від 03.11.2008.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.09.2018 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі, третя особа-1) та в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» (далі, третя особа-2).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.10.2018 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Авіація» (далі, третя особа-3).

Як вбачається із матеріалів справи, 18.10.2018 до Господарського суду Київської області від третьої особи-2 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням суду в господарській справ №910/8024/18.

Клопотання третьої особи-2 мотивоване тим, що Господарським судом міста Києва 11.10.2018 прийнято рішення у справі №910/8024/18 за позовом Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «УПБ» Грошової С.В. до ТОВ «Бізнес Авіація», за участю третіх осіб: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та ПАТ «Фідобанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог у справі №910/8024/18 ПАТ «Український професійний банк» посилався на нікчемність: Договору застави майнових прав №38653 від 05.05.2015, Договору застави майнових прав №38654 від 05.05.2015, Договору №38653/38654 про відступлення права вимоги від 05.05.2015; Договору про відступлення за договорами забезпечення №3089, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Падалка Р.О. 21.05.2015 за №3089; реєстру прав вимоги до Договору №38653/38654 про відступлення права вимоги від 05.05.2015 станом на 21.05.2015; акта приймання-передачі Документації до Договору №38653/38654 про відступлення права вимоги від 05.05.2015 від 26.05.2015, відповідно до якого Кредитору передана кредитна справа по кредитному договору -2 в 4-х томах; акта приймання-передачі Документації до Договору №38653/38654 про відступлення права вимоги від 05.05.2015 від 26.05.2015, відповідно до якого Кредитору передана кредитна справа по кредитному договору -1 в 3-х томах; акта приймання-передачі Документації до Договору №38653/38654 про відступлення права вимоги від 05.05.2015 від 26.05.2015, відповідно до якого Кредитору передані оригінали кредитної та заставної документації та правовстановлюючі документи на заставу по ТОВ «БІЗНЕС-ПАРК 3000» та ТОВ «Бізнес Авіація»; всіх документів за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів пов'язаних з укладанням та реалізацією вищевказаних договорів (правочинів). У даній справі позивач посилається на нікчемність тих самих Договорів, що і в справі №910/8024/18.

Отже, як зазначає третя особа-2 у своєму клопотанні про зупинення, господарським судом міста Києва у межах справи №910/8024/18 дано правову оцінку дійсності зазначених вище договорів, проте дане рішення станом на 01.11.2018 ще не набрало законної сили.

Відтак, обставини, які встановлені у справі №910/8024/18, на думку ПАТ «Фідобанк», можуть вплинути на розгляд справи №911/1358/18.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.11.2018 у справі №911/1358/18 зупинено провадження у справі №911/1358/18 до набрання законної сили рішенням у справі №910/8024/18.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Публічне акціонерне товариство «Український професійний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «УПБ» Грошової С.В. звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить ухвалу Господарського суду Київської області від 01.11.2018 у справі №911/1358/18 скасувати та передати справу до Господарського суду Київської області для продовження її розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на те, що судом першої інстанції невірно застосовано положення статті 227 Господарського процесуального кодексу України. В оскарженій ухвалі суд не наводить обставин, що унеможливлюють самостійне дослідження судом наданих сторонами доказів під час розгляду даної справи та встановлення відповідних фактів, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Зупинення провадження у справі призводить до порушення розумних строків розгляду спору.

До апеляційної скарги апелянтом також додана заява про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 01.11.2018 у справі №911/1358/18.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2018 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» у справі №911/1358/18 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Скрипки І.М., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2018 поновлено Публічному акціонерному товариству «Український професійний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «УПБ» Грошової С.В. пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 01.11.2018 у справі №911/1358/18, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «УПБ» Грошової С.В. на ухвалу Господарського суду Київської області від 01.11.2018 у справі №911/1358/18, розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), встановлено сторонам строк для надання можливості скористатися наданими статтями 166, 167, 263, 267 Господарського процесуального кодексу України правами.

14.12.2018 від третьої особи-2 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому остання просила суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскаржену ухвалу суду залишити без змін.

Враховуючи закінчення встановленого ухвалою суду від 03.12.2018 строку для подачі сторонами документів, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги позивача по суті.

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, дійшов висновку, що оскаржена ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа підлягає направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадку об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Положеннями пункту 4 частини 1 статті 229 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному конкретному випадку з'ясовувати:

- як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом;

- чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі, в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення.

Сама по собі взаємопов'язаність двох справ не свідчить про неможливість розгляду та прийняття рішення у справі.

Під неможливістю розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом слід розуміти неможливість для даного господарського спору самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

При цьому, вищевказана процесуальна норма прямо встановлює, що суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Судом встановлено, що позовні вимоги у справі №911/1358/18 обґрунтовані позивачем (ПАТ «Український професійний банк») наступними обставинами:

03.11.2008 між ПАТ «Український професійний банк» (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Парк 3000» (Позичальник) було укладено Договір про надання кредиту №77 (далі по тексту - Кредитний договір), згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 6 405 882.00 дол. США терміном до 29 квітня 2010 року.

У подальшому розмір кредитної лінії та строки повернення коштів декілька разів змінювалися.

Позивач стверджує, що станом на 15.06.2018 заборгованість ТОВ «Бізнес-Парк 3000» перед ПАТ «Український професійний банк» за Кредитним договором складає 10 792 172,74 дол. США.

18.09.2018 позивач надав суду заяву щодо уточнення розрахунку заявленої до стягнення суми, згідно якої стягнення коштів з відповідача у сумі 4 480,11 дол. США здійснюється розмірі:

- 3 480,11 дол. США - з часткової заборгованості боржника про процентам за період з 24.04.2015 по 25.05.2015;

- 1 000,00 дол. США - з часткової заборгованості за простроченим основним боргом.

05.05.2015 між ПАТ «Український професійний банк» та Публічним акціонерним товариством «ФІДОБАНК» було укладено Договір застави майнових прав №38654 (далі - Договір застави-1).

Відповідно до Договору застави-1 ПАТ «Український професійний банк» передав в заставу ПАТ «ФІДОБАНК» належні Банку майнові права за Договором про надання траншевої кредитної лінії №77 від 03.11.2008 (надалі також - Кредитний договір-1), укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Парк 3000» (надалі також - Позичальник-1, або ТОВ «Бізнес-Парк 3000») та Банком.

Передані в заставу майнові права по Договору застави-1 забезпечували виконання Банком зобов'язань перед Кредитором (ПАТ «ФІДОБАНК») за Генеральним договором про загальні умови та порядок здійснення міжбанківських операцій №0307/2012 від 03 липня 2012 року, в межах якого Кредитор видав Банку міжбанківський кредит відповідно до підтверджень формату SWIFT МТ-320 №150505/000359915 від 05.05.2015 та №T10856UAH від 05.05.2015 (далі - Договір МБК-1).

Крім того, 05.05.2015 між Публічним акціонерним товариством «Український Професійний Банк» та Публічним акціонерним товариством «ФІДОБАНК» було укладено Договір застави майнових прав №38653 (далі - Договір застави-2).

Відповідно до Договору застави-2 Банк передав в заставу Кредитору (ПАТ «ФІДОБАНК») належні Банку майнові права за Кредитним договором-1 та за кредитним договором, укладеним з іншим Позичальником банку (далі - інший позичальник, інший кредитний договір).

Передані в заставу майнові права по Договору застави-2 забезпечували виконання Банком зобов'язань перед Кредитором за Генеральним договором про загальні умови та порядок здійснення міжбанківських операцій №0307/2012 від 03 липня 2012 року, в межах якого ПАТ «ФІДОБАНК» видав Банку міжбанківський кредит відповідно до підтверджень формату SWIFT МТ-320 №150505/000359917 від 05.05.2015 та №T10582UAH-2 від 05.05.2015 (далі - Договір МБК-2).

05.05.2015 між ПАТ «Український Професійний Банк» та ПАТ «ФІДОБАНК» укладено Договір №38653/38654 про відступлення права вимоги (далі - Договір відступлення). Відповідно до Договору відступлення Банк передає ПАТ «ФІДОБАНК» з моменту набрання чинності цим договором права вимоги по Кредитному договору-1.

Як зазначає позивач, 21.05.2015 до ПАТ «Український Професійний Банк» надійшло від ПАТ «ФІДОБАНК» Повідомлення про відступлення (далі - Повідомлення про відступлення), а також між Банком та ПАТ «ФІДОБАНК» було підписано Договір про відступлення за договорами забезпечення №3089 (далі - Договір відступлення-2).

Відповідно до Договору відступлення-2 ПАТ «Український Професійний Банк» передав Кредитору усі права за кредитним договором №77 від 03.1 1.2008 та договорами забезпечення та за іншим кредитним договором.

Постановою Правління Національного банку України від 28.05.2015 №348 «Про віднесення ПАТ «Український Професійний Банк» до категорії неплатоспроможних», Банк було віднесено до категорії неплатоспроможних (далі за текстом - Постанова №348).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.05.2015 №107 у Банку з 29.05.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Банку ОСОБА_5

На виконання своїх обов'язків, передбачених статтею 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноваженою особою Фонду, згідно наказу №26/ТА від 29 травня 2015 року, було створено комісію з перевірки договорів (інших правочинів), укладених ПАТ «Український Професійний Банк».

Під час здійснення перевірки було виявлено, що Договір застави майнових прав №38654 від 05.05.2015, Договір застави майнових прав №38653 від 05.05.2015, Договір № 38653/38654 про відступлення права вимоги від 05.05.2015, Договір про відступлення прав за договорами забезпечення №3089 від 21.05.2015 є нікчемними, оскільки при укладені даних договорів було допущено ряд порушень норм чинного законодавства України, обмежень, встановлених Національним банком України, до того ж, було встановлено, що такі правочини мають ознаки нікчемності, визначені частиною 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Результати роботи комісії з перевірки договорів (інших правочинів) було оформлено Протоколом №45 від 26.08.2015. Даний протокол був затверджений Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Український Професійний Банк» ОСОБА_5 26 серпня 2015 року (витяг з Протоколу наявний в матеріалах справи). Виявлені ознаки нікчемності правочину були зафіксовані у вигляді Наказу уповноваженої особи Фонду від 28 серпня 2015 року №253/ТА.

Повідомленнями від 24.09.2015 №01-10/4992 та №01-10/4987 ПАТ «Український Професійний Банк» повідомив ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Бізнес-Парк 3000» про нікчемність вказаних договорів.

Позивач стверджує, що оскільки вищевказані договори є нікчемними, єдиним належним кредитором відповідача є саме ПАТ «Український Професійний Банк», а тому прострочена заборгованість у розмірі 4 480,11 дол. США за Кредитним договором підлягає стягненню з відповідача саме на користь позивача в даній справі.

Отже, предметом доказування у справі №911/1358/18 є наявність або відсутність законодавчо визначених підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Кредитним договором у розмірі 4 480,11 дол. США. При цьому, суд під час розгляду справи має надати оцінку доводам позивача щодо нікчемності Договору застави майнових прав №38654 від 05.05.2015, Договору застави майнових прав №38653 від 05.05.2015, Договору №38653/38654 про відступлення права вимоги від 05.05.2015, Договору про відступлення прав за договорами забезпечення №3089 від 21.05.2015.

Водночас, колегією суддів встановлено, що у провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа №910/8024/18 за позовом ПАТ «Український Професійний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «УПБ» Грошової С.В. до ТОВ «Бізнес Авіація», за участю третіх осіб: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та ПАТ «Фідобанк», про стягнення заборгованості за Договором про відкриття траншевої кредитної лінії №293 від 10.08.2010, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Український професійний банк» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Авіація»

В обґрунтування своїх позовних вимог у справі №910/8024/18 ПАТ «Український професійний банк» посилався на нікчемність договору про відступлення права вимоги №38653/38654 від 05.05.2015 та договору відступлення прав за договорами забезпечення №3089 від 21.05.2015, що укладені між ПАТ «Український професійний банк» та ПАТ «ФІДОБАНК», стверджуючи, що право вимоги щодо сплати заборгованості за Договором про відкриття траншевої кредитної лінії №293 від 10.08.2010 належить саме йому.

Отже, предметом доказування у справі №910/8024/18 була наявність або відсутність законодавчо визначених підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором про відкриття траншевої кредитної лінії №293 від 10.08.2010.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.10.2018 у справі №910/8024/18 у задоволенні позову відмовлено.

Як зазначив суд першої інстанції в оскарженій ухвалі про зупинення провадження у справі, позивач у справі №910/8024/18 посилається на нікчемність тих самих Договорів, що і в даній справі, водночас, рішення у вказаній справі станом на 01.11.2018 ще не набрало законної сили. Відтак, оскільки Господарським судом міста Києва у межах справи №910/8024/18 дано правову оцінку дійсності зазначених вище договорів, обставини, які встановлені в справі №910/8024/18 можуть вплинути на розгляд справи №911/1358/18.

Колегія суддів, у свою чергу, не погоджується із наведеними висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Як уже зазначалося, за змістом пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадку об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно із частинами першою, другою та десятою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб зобов'язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Усі або частина повноважень Фонду, визначених цією статтею, можуть бути делеговані Фондом уповноваженій особі Фонду.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду (абзац 2 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Абзацами 1, 3 пункту 8 розділу ІІ Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №826 від 26.05.2016, встановлено, що уповноважена особа Фонду протягом двох робочих днів з дня подання відповідного акта перевірки розглядає пропозиції й висновки, викладені в ньому, та в разі згоди з висновками готує та підписує відповідний розпорядчий документ і вчиняє інші необхідні дії. Про прийняте рішення уповноважена особа Фонду повідомляє протягом одного робочого дня Фонд, сторони виявленого нікчемного правочину (договору) та в разі потреби - правоохоронні органи.

За результатами цієї перевірки, здійсненої відповідно до статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа чи Банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.

Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не рішення Банку, оформленого повідомленням про нікчемність та підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 Цивільного кодексу України та частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб») незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів Банку і надіслане відповідне повідомлення. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. У свою чергу, оформлене повідомленням рішення Банку не є підставою для застосування таких наслідків, оскільки є внутрішнім документом Банку.

Оскільки рішення банку у формі повідомлення є його внутрішнім документом, який не створює жодних обов'язків для контрагентів банку, не можна вважати порушеними права контрагентів внаслідок направлення такого повідомлення. Права відповідача не можуть бути порушені внаслідок видання внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи. У такій ситуації сторона правочину може вважати відповідні правочини чинними і не виконувати жодних дій з повернення майна чи грошових коштів банку.

Вказані правові висновки викладені, зокрема, у постанові Великої палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №910/24198/16, які мають бути враховані судом відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Отже, суд у межах справи №911/1358/18 має право та повинен дослідити Договір застави майнових прав №38654 від 05.05.2015, Договір застави майнових прав №38653 від 05.05.2015, Договір №38653/38654 про відступлення права вимоги від 05.05.2015, Договір про відступлення прав за договорами забезпечення №3089 від 21.05.2015 на предмет їх нікчемності в силу вимог закону та встановити, як наслідок, наявність чи відсутність у позивача права на стягнення з відповідача заборгованості за Договором про відкриття траншевої кредитної лінії №77 від 03.11.2008.

Оцінка доводам ПАТ «Український професійний банк» щодо нікчемності договорів, надана Господарським судом міста Києва у межах справи №910/8024/18, предметом якої є стягнення заборгованості за іншим кредитним договором, а саме Договором про відкриття траншевої кредитної лінії №293 від 10.08.2010, не має преюдиціального значення для даної справи, оскільки таке значення надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не їх правовій оцінці, здійсненій іншим судом.

Крім цього, у межах справи №910/8024/18 не надавалась правова оцінка Договору застави майнових прав №38654 від 05.05.2015, про що помилково зазначив суд першої інстанції в оскарженій ухвалі. Водночас, на нікчемність вказаного договору посилається позивач у даній справі.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що розгляд справи №910/8024/18 не свідчить про неможливість встановлення, з урахуванням вимог статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суттєвих обставин у справі №911/1358/18 під час її розгляду господарським судом.

Ухвала суду від 01.11.2018 у даній справі не містить аргументованих та переконливих мотивів доцільності зупинення провадження у справі, як щодо об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до набрання законної сили рішенням суду в справі №910/8024/18, так і стосовно того, що зібрані у справі докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, що суперечить вимогам пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України.

Під час розгляду справи №911/1358/18 суд першої інстанції може самостійно, за наявними матеріалами справи, надати правову оцінку доводам позивача щодо нікчемності договорів застави та договорів про відступлення права вимоги та встановити факт належного кредитора за зобов'язаннями, що випливають із Договору про відкриття траншевої кредитної лінії №77 від 03.11.2008.

Колегія суддів, поруч із цим, також зазначає, що межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Статтею 13 Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Колегія суддів також нагадує, що це роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для зупинення провадження у справі, яке, крім того, порушує право позивача на розумні строки розгляду справи.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За змістом частини 3 статті 271 Господарського процесуального кодексу України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про зупинення провадження у справі справа передається на розгляд суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «УПБ» Грошової С.В. підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду Київської області від 01.11.2018 про зупинення провадження у справі №911/1358/18 скасуванню, а справа №911/1358/18 направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом даної апеляційної скарги, має бути здійснено судом першої інстанції, виходячи зі змісту норм статті 129 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи по суті згідно із загальними правилами вказаної статті.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 271, пунктом 6 частини 1 статті 275, статтями 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «УПБ» Грошової С.В. на ухвалу Господарського суду Київської області від 01.11.2018 про зупинення провадження у справі №911/1358/18 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Київської області від 01.11.2018 про зупинення провадження у справі №911/1358/18 скасувати.

Справу №911/1358/18 повернути до місцевого господарського суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Ю.Б.Михальська

Судді І.М. Скрипка

А.І. Тищенко