РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2018Справа № 910/14081/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОРАЛ ТРЕВЕЛ МАРКЕТ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оазіс Тревел Україна"

про стягнення 32 680, 00 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КОРАЛ ТРЕВЕЛ МАРКЕТ" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оазіс Тревел Україна" (далі-відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 32 680, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за агентським договором № 2016/3652 на реалізацію туристичних продуктів/послуг від 18.05.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову та характер спірних правовідносин, судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв'язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

При цьому, судом повідомлено відповідача, що останній протягом п'яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі може подати заяву із обгрунтованими запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (у разі їх наявності).

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (стаття 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»).

В силу положень ст. 10 зазначеного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 23.10.2018 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 04071, м. Київ, вул. Почайнинська, буд. 25/49.

З матеріалів справи вбачається, що до суду повернуто рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення представнику відповідача 29.10.2018 ухвали Господарського суду міста Києва від 23.10.2018 про відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Проте, відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Оазіс Тревел Україна" на позовну заяву до суду не надходив.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

18.05.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оазіс Тревел Україна" (далі - туроператр) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОРАЛ ТРЕВЕЛ МАРКЕТ" (далі - турагент) укладено договір № 2016/3652 на реалізацію туристичних продуктів/послуг, умовами якого передбачено, що туроператор доручає, а турагент приймає на себе зобов'язання від імені, під контролем та в інтересах туроператора укладати договори із споживачами туристичних послуг (туристи), а також виконувати інші дії, пов'язані з реалізацією туристичного продукту та передбачені умовами цього договору.

Дія цього договору не розповсюджується на надання послуг, пов'язаних із від'їздом фізичної особи з місяця постійного проживання з метою працевлаштування, внаслідок виконання професійних обов'язків, з іншими підприємницькими цілями, з метою зміни громадянства або отримання виду на проживання чи права на роботу в іншій країні або в сімейних справах.

Заявка на бронювання - форма письмового запиту (замовлення) на надання туристичних послуг із зазначенням повного переліку послуг, необхідних для формування туристичного продукту, терміну подорожі та точної інформації про всіх споживачів туристичних послуг, яка складається турагентом за формою додатку № 2 до цього договору та направляється туроператору електронною поштою, засобом факсимільного зв'язку або в режимі реального часу при on-line бронюванні через мережу інтернет (п. 1.3. договору).

Відповідно до п. 1.14 договору, підтвердженням заявки є письмова відповідь туроператора про прийняття до виконання заявки на бронювання, в якій міститься повний та вичерпний перелік замовлених туристичних послуг, дата туру та інформація про всіх учасників подорожі, що надсилається в використанням мережі Інтернет, електронною поштою або факсимільним повідомленням. Така відповідь може бути надана у вигляді рахунку-фактури.

Підпунктом 2.4.4. пункту 2.4. договору визначено, що на підставі заявки на бронювання туристичних послуг, отриманої від турагента, протягом 2 (двох) банківських днів з моменту її підтвердження, туроператор виставляє рахунок на оплату туристичних послуг на паперовому носії або, за бажанням турагента, в електронній формі.

Договір набуває чинності з моменту підписання і діє протягом календарного року. У випадку, якщо жодна із сторін за один місяць до завершення терміну дії договору письмово не заявить про свій намір припинити агентські відносини, договір вважається продовженим на наступний календарний рік. Кількість таких пролонгацій не обмежується.

Як зазначає позивач, відповідно до умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю "КОРАЛ ТРЕВЕЛ МАРКЕТ" за допомогою Інтернет системи бронювання www.oasis.com.ua здійснило бронювання туристичних послуг по заявкам № 6058118, № 6058218, № 6058318, № 6114718, № 6002518.

Відповідно до п. 1.14 та 2.4.4. договору, відповідач підтвердив вказані бронювання шляхом виставлення позивачу рахунків-фактур на оплату №СФ-182036 від 24.04.2018, №СФ-181524 від 27.03.2018, № СФ-181525 від 27.03.2018, №СФ-181523 від 27.03.2018, №СФ-181136 від 06.03.2018.

Тож, як зазначає позивач, останнім на підставі виставлених відповідачем рахунків-фактур, з метою надання туристичних послуг було перераховано відповідачу 32 680, 00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №5849 від 25.04.2018 на суму 7 350, 00 грн., № 5548 від 28.03.2018 на суму 6 020, 00 грн., № 5550 від 3 620, 00 грн., № 5549 від 28.03.2018 на суму 7 390, 00 грн., № 5355 від 07.03.2018 на суму 8 300, 00 грн.

Проте, 27.06.2018 на сайті туроператора було розміщено оголошення про скасування рейсів авіакомпанії «Браво» та припинення співробітництва ТОВ «Оазіс Тревел Україна» з нею (http://oasis.com.ua/news/otmena-reysov-aviakompanie-bravo-27-06-18 ).

Крім того, як вбачається із наданих суду роздруківок із системи бронювання www.oasis.com.ua, туроператор ТОВ «Оазіс тревел Україна» повідомив по скасування авіарейсів Київ-Монастир 21.08.2018, 31.08.2018, 09.09.2018.

Таким чином, враховуючи що відповідач не зміг організувати надання повного переліку послуг, замовлених позивачем, а запропоновані альтернативи були неприйнятними для туристів позивача, ТОВ «КОРАЛ ТРЕВЕЛ МАРКЕТ» звернулося до ТОВ «Оазіс Тревел Україна» з листами № 49 від 17.08.2018, № 37 від 11.07.2017, № 53 від 04.09.2018, в яких просив відповідача повернути кошти перераховані за платіжними дорученнями №5849 від 25.04.2018 на суму 7 350, 00 грн., № 5548 від 28.03.2018 на суму 6 020, 00 грн., № 5550 від 3 620, 00 грн., № 5549 від 28.03.2018 на суму 7 390, 00 грн., № 5355 від 07.03.2018 на суму 8 300, 00 грн., які були отримані відповідачем нарочно, що підтверджується печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оазіс Тревел Україна" на зазначених листах і проставленням вхідного номеру та дати.

Відповідач на зазначені вище листи відповіді не надав, грошові кошти не повернув.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідачем не булі надані замовлені позивачем туристичні послуги, а тому останній зобов'язаний повернути перераховані йому кошти у розмірі 32 680, 00 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 2016/3652 на реалізацію туристичних продуктів/послуг від 18.05.2016, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором про надання послуг.

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно ст. 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем на виконання умов договору, згідно виставлених відповідачем рахунків-фактури на оплату №СФ-182036 від 24.04.2018, №СФ-181524 від 27.03.2018, № СФ-181525 від 27.03.2018, №СФ-181523 від 27.03.2018, №СФ-181136 від 06.03.2018 з метою отримання туристичних послуг було перераховано відповідачу 32 680, 00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №5849 від 25.04.2018 на суму 7 350, 00 грн., № 5548 від 28.03.2018 на суму 6 020, 00 грн., № 5550 від 3 620, 00 грн., № 5549 від 28.03.2018 на суму 7 390, 00 грн., № 5355 від 07.03.2018 на суму 8 300, 00 грн.

Судом встановлено, що відповідач оплачені позивачем послуги не надав, доказів зворотного суду не надав.

Позивач звертався до відповідача з листами № 49 від 17.08.2018, № 37 від 11.07.2017, № 53 від 04.09.2018, в яких просив відповідача повернути кошти перераховані за платіжними дорученнями №5849 від 25.04.2018 на суму 7 350, 00 грн., № 5548 від 28.03.2018 на суму 6 020, 00 грн., № 5550 від 3 620, 00 грн., № 5549 від 28.03.2018 на суму 7 390, 00 грн., № 5355 від 07.03.2018 на суму 8 300, 00 грн., які були отримані відповідачем нарочно, що підтверджується печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оазіс Тревел Україна" на зазначених листах і проставленням вхідного номеру та дати.

Як встановлено ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Враховуючи вищенаведене, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, суд приходить до беззаперечного висновку, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання з повернення перерахованих позивачем коштів у сумі 32 680, 00 грн. в якості передоплати.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не надано до суду жодних доказів на спростування своєї вини в невиконанні зобов'язання щодо повернення позивачеві перерахованих коштів. Факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений, у зв'язку чим суд вважає заявлені вимоги про стягнення з відповідача 32 680, 00 грн. обґрунтованими, а отже такими, що підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "КОРАЛ ТРЕВЕЛ МАРКЕТ" задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оазіс Тревел Україна" (04071, м. Київ, вул. Почайнинська, буд. 25/49, ідентифікаційний код - 35735699) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОРАЛ ТРЕВЕЛ МАРКЕТ" (01054, м. Київ, вул. Воровського, буд. 24, ідентифікаційний код - 39087545) 32 680 (тридцять дві тисячі шістсот вісімдесят) грн. 00 коп. - передоплати та 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя С. О. Щербаков