РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2018Справа № 910/13676/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КМ ДІСТІ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Савона Систем"

про стягнення 191 397, 70 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КМ ДІСТІ" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Савона Систем" (далі-відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 191 397, 70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки № КМД2824/7 від 10.11.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову та характер спірних правовідносин, судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв'язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

При цьому, судом повідомлено відповідача, що останній протягом п'яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі може подати заяву із обгрунтованими запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (у разі їх наявності).

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 17.10.2018 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 01133, м. Київ, провулок Лабораторний, буд. 1, офіс 600, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень, з відтиском штемпеля поштового відділення - 18.10.2018.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 3 частини 6 статті 242 Господарського суду міста Києва, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

10.11.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "КМ ДІСТІ" (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Савона Систем" (далі - покупець) укладено договір поставки № КМД2824/7, умовами якого передбачено, що постачальник зобов'язується поставити у зумовлені сторонами строки другій стороні - покупцеві товар, а покупець зобов'язується приймати зазначений товар і оплачувати його вартість згідно встановленого цим договором порядку. Поставка товару здійснюється згідно замовлень покупця, за умови наявності товару на складі постачальника та/або виробника товару. Замовлення можуть подаватися покупцем шляхом надіслання постачальнику відповідних повідомлень електронною поштою, факсом або поштою.

Відповідно до підпункту 2.1.1. пункту 2.1. договору, покупець зобов'язаний оплатити 100 % вартості товару, згідно з цим договором та відповідними накладними протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту приймання товару згідно п. 5.2. цього договору.

Згідно п. 3.1. договору, ціна договору складається із сум вартості товарів, поставлених за всіма підписаними сторонами видатковими накладними.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що поставки товару здійснюються покупцем за адресою - Україна, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1-3 відповідно до Міжнародних правил тлумачення торгівельних термінів «Інкотермс 2000».

За умовами п. 5.2. договору, приймання-передача товару здійснюється уповноваженими представниками сторін та оформлюється шляхом підписання відповідних накладних, що з моменту їх підписання сторонами стають невід'ємними частинами цього договору.

Даний договір вважається укладеним з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2015 року включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором (п. 12.1. договору).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачеві товар на загальну суму 238 397, 70 грн., що підтверджується видатковими накладними № КМD2824Т3283 від 03.02.2015 на суму 107 651, 04 грн, № КМD2824Т3347 від 03.03.2015 на суму 23 333, 82 грн., № КМD2824Т3362 від 16.03.2015 на суму 51 986, 52 грн., № КМD2824Т3422 від 10.04.2015 на суму 15 539, 88 грн., № КМD2824Т3427 від 14.04.2015 на суму 39 886, 44 грн., які підписані представниками сторін, зокрема товар отримано від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Савона Систем" Ващенко О.О. на підставі довіреностей № 25 від 03.02.2016, № 64 від 03.03.2015, № 91 від 16.03.2015, № 147 від 10.04.2015, № 148 від 14.04.2015, на отримання цінностей. Також, в матеріалах справи наявні виставлені на оплату рахунками-фактури № КМD2824Т3283 від 03.02.2015, № КМD2824Т3347 від 03.03.2015, № КМD2824Т3362 від 16.03.2015, № КМD2824Т3422 від 10.04.2015, № КМD2824Т3427 від 14.04.2015.

Проте, відповідач за поставлений товар розрахувався частково у сумі 47 000, 00 грн., що підтверджується копіями банківських виписок, внаслідок чого за Товариством з обмеженою відповідальністю "Савона Систем" утворилась заборгованість у розмірі 191 397, 70 грн.

Позивачем на адресу відповідача направлялась вимога № 01/09/03/18 від 03.09.2018, в якій позивач просив відповідача в семиденний строк з дня отримання даної вимоги погасити суму заборгованості, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком № 2622 від 03.09.2018.

Відповідач на вищезазначену вимогу відповіді не надав, заборгованість не погасив.

Отже, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання щодо оплати поставленого товару, зокрема, щодо погашення заборгованості, у зв'язку з чим просить суд стягнути з відповідача борг у сумі 191 397, 70 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору поставки № КМД2824/7 від 10.11.2014, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором поставки.

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або пр-ипинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною другою статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що позивачем було поставлено відповідачеві товар на загальну суму 238 397, 70 грн., що підтверджується видатковими накладними № КМD2824Т3283 від 03.02.2015 на суму 107 651, 04 грн, № КМD2824Т3347 від 03.03.2015 на суму 23 333, 82 грн., № КМD2824Т3362 від 16.03.2015 на суму 51 986, 52 грн., № КМD2824Т3422 від 10.04.2015 на суму 15 539, 88 грн., № КМD2824Т3427 від 14.04.2015 на суму 39 886, 44 грн., які підписані представниками сторін, зокрема товар отримано від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Савона Систем" Ващенко О.О. на підставі довіреностей № 25 від 03.02.2016, № 64 від 03.03.2015, № 91 від 16.03.2015, № 147 від 10.04.2015, № 148 від 14.04.2015, на отримання цінностей. Також, в матеріалах справи наявні виставлені на оплату рахунками-фактури № КМD2824Т3283 від 03.02.2015, № КМD2824Т3347 від 03.03.2015, № КМD2824Т3362 від 16.03.2015, № КМD2824Т3422 від 10.04.2015, № КМD2824Т3427 від 14.04.2015.

Однак, відповідач за поставлений товар розрахувався частково, внаслідок чого за Товариством з обмеженою відповідальністю "Савона Систем" утворилась заборгованість у розмірі 191 397, 70 грн.

Відповідно до підпункту 2.1.1. пункту 2.1. договору, покупець зобов'язаний оплатити 100 % вартості товару, згідно з цим договором та відповідними накладними протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту приймання товару згідно п. 5.2. цього договору.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Таким чином, враховуючи підпункт 2.1.1. пункту 2.1. договору та приписи ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний був здійснити оплату поставленого товару протягом 14-ти календарних днів з моменту отримання товару, тож за видатковою накладною № КМD2824Т3283 від 03.02.2015 відбулося прострочення виконання грошового зобов'язання, починаючи з 18.02.2015; за видатковою накладною № КМD2824Т3347 від 03.03.2015 відбулося прострочення виконання грошового зобов'язання, починаючи з 18.03.2015; за видатковою накладною № КМD2824Т3362 від 16.03.2015 відбулося прострочення виконання грошового зобов'язання, починаючи з 31.03.2015; за видатковою накладною № КМD2824Т3422 від 10.04.2015 відбулося прострочення виконання грошового зобов'язання, починаючи з 25.04.2015; за видатковою накладною № КМD2824Т3427 від 14.04.2015 відбулося прострочення виконання грошового зобов'язання, починаючи з 29.05.2015.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач не надав суду доказів належного виконання свого зобов'язання щодо оплати поставленого товару у повному обсязі, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору поставки № КМД2824/7 від 10.11.2014 та положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 191 397, 70 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "КМ ДІСТІ" задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Савона Систем" (01133, м. Київ, провулок Лабораторний, буд. 1, офіс 600, ідентифікаційний код - 39059271) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КМ ДІСТІ" (04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, буд. 1-3, ідентифікаційний код - 38922231) 191 397 (сто дев'яносто одну тисячу триста дев'яносто сім) грн. 00 коп. - заборгованості та 2 870 (дві тисячі вісімсот сімдесят) грн. 97 коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя С. О. Щербаков