ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2018 р. Справа№ 911/562/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Разіної Т.І.

Скрипки І.М.

секретар судового засідання: Ніконенко Ю.А.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 20.12.2018,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву

на рішення Господарського суду Київської області від 21.06.2018 (повний текст складено 05.07.2018)

у справі №911/562/18 (суддя Антонова В.М.)

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікол Старс»

про стягнення заборгованості у розмірі 29 086,91 грн.

В С Т А Н О В И В :

Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву (далі, позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікол Старс» (далі, відповідач) 29 086,91 грн., з яких: 25 741,50 грн. основного боргу по орендній платі згідно з договору оренди №7640 від 10.11.2016, 2278,61 грн. пені та 1 066,80 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем було укладено Договір оренди №7640 від 10.11.2016. 20.10.2017 сторонами було підписано договір №7640/02 про припинення договору оренди та підписано акти приймання-передачі (повернення) орендованого майна, згідно якого договір оренди вважається припиненим з 19.08.2017. Водночас, станом на 14.11.2017 за відповідачем рахується заборгованість перед державним бюджетом по орендній платі у розмірі 25 741,50 грн., на яку позивачем нараховано пеню у розмірі 2278,61 грн. та інфляційній втрати на суму 1 066,80 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 21.06.2018 у справі №911/562/18 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікол Старс» на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву 18 573, 17 грн. основного боргу по оренді, 1 532,97 грн. пені, 1762, 00 грн. судового збору. У іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив суд скасувати рішення Господарського суду Київської області від 21.06.2018 у справі №911/562/18 та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповністю з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог по стягненню орендної плати у розмірі 7 168,33 грн., оскільки не врахував внесені 26.01.2017 зміни до договору оренди, якими встановлено базовий місяць розрахунку - грудень 2016 року (16 959,01 грн.). Також, позивач зазначив, що правомірно нарахував до стягнення з відповідача 2278,61 грн. пені та 1 066,80 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями справу №911/562/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Пашкіна С.А., судді: Калатай Н.Ф., Сітайло Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.08.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву на рішення Господарського суду Київської області від 21.06.2018 у справі №911/562/18 та справу призначено до розгляду на 17.10.2018.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» №454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Київський апеляційний господарський суд.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 в газеті «Голос України» №185 (6940) опубліковано повідомлення голови Північного апеляційного господарського суду про початок роботи новоутвореного суду. Зважаючи на викладене, Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Частиною 5 статті 31 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Згідно частини 7 статті 31 Господарського процесуального кодексу України справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Актом прийняття-передачі судових справ від 02.10.2018 справу №911/562/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2018 справу №911/562/18 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Разіної Т.І., Скрипки І.М.

Враховуючи вищевикладене, з метою здійснення подальшого розгляду апеляційної скарги визначеним складом суду, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2018 прийнято справу до свого провадження колегією суддів у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Разіної Т.І., Скрипки І.М., встановлено відповідачу строк на подання відзиву, розгляд апеляційної скарги призначено на 06.11.2018.

У судове засідання 06.11.2018 з'явився представник позивача.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2018 розгляд справи №911/562/18 відкладено на 20.12.2018.

Позивач 18.12.2018 подав через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових документів, а саме розрахунків щодо помісячного нарахування орендної плати, заборгованості з орендної плати та пені із доказами їх направлення відповідачу.

Представник відповідача у судове засідання знову не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, своїм правом надати суду відзив на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи те, що у матеріалах справи містяться докази належного повідомлення відповідача про дату, час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а саме повідомлення про вручення поштових відправлень, які повернулися на адресу суду із відміткою «за закінченням строку зберігання», та з огляду на відсутність передбачених статтею 202 Господарського процесуального кодексу України підстав для відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні підтримував доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду скасувати, позов задовольнити повністю.

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає зміні з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нікол Старс» (орендар) Договору оренди №7640 нерухомого майна, що належить до державної власності від 10.11.2016 (далі - Договір), на підставі підписаних між сторонами та Національною телекомпанією України як балансоутримувачем акту приймання-передавання орендованого майна від 10.11.2016, орендар прийняв в оренду нерухоме майно - нежитлове приміщення, загальною площею 170,2 кв.м, що розміщене за адресою: м. Київ, вул. Мельникова, на першому поверсі будинку № 42.

Відповідно до пункту 3.1. Договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої Постановою КМУ від 04.10.1995 № 786 (із змінами) (далі - Методика розрахунку) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - серпень 2016 року 14417,70 грн.

За умовами Договору №7640/01 від 26.01.2017 про внесення змін до Договору оренди нерухомого майна №7640 від 10.11.2016 сторони скорегували розмір орендної плати, необхідної до сплати орендарем та базовий місяць оренди. Зміни, внесені вказаним договором, вступили в силу з 26.01.2017 (пункт 6 Договору №7640/01 від 26.01.2017 про внесення змін до Договору).

Так, відповідно до пункту 3.1. Договору (в редакції змін, внесених згідно з договором №7640/01 від 26.01.2017), сторони погодили, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої Постановою КМУ від 04.10.1995 № 786 (із змінами) (далі - Методика розрахунку) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - грудень 2016 року - 16 959,01 грн.

У пункті 3.3. Договору зазначено, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць, із врахуванням пункту 9 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік».

Пунктом 3.6. Договору унормовано, що орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 50% до 50% щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції відповідно до пропорцій розподілу, установлених КМУ і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж, із врахуванням пункту 9 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік».

Пунктом 10.1. Договору визначено термін його дії - договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 10.11.2016 до 10.10.2019 включно.

19.08.2017 відповідач достроково повернув позивачу з оренди державне майно, про що було складено акт приймання-передачі (повернення) нерухомого майна від орендаря балансоутримувачу та орендодавцю.

У зв'язку з вказаним, 20.10.2017 між сторонами було підписано договір №7640/02 про припинення договору оренди державного майна № 7640 від 10.11.2016 за взаємною згодою сторін. Пунктом 2 вказаного договору визначено, що договір оренди № 7640 від 10.11.2016 вважається припиненим з 19.08.2017.

За своїм змістом та своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором найму (оренди), згідно якого в силу вимог статті 759 Цивільного кодексу України, статті 283 Господарського кодексу України одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) майно у користування на певний строк за плату. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). В силу частини 6 названої статті до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Враховуючи, що предметом договору оренди є комунальне майно, правовідносини сторін регулюються Законом України «Про оренду державного та комунального майна».

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» встановлено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов'язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Звертаючись до суду із позовом у даній справі, позивач наголошує, що відповідачем неналежним чином виконувались свої договірні зобов'язання в частині своєчасної та у повній мірі сплати орендної плати за період з листопада 2016 року по день фактичного повернення державного майна з оренди (19.08.2017).

Позивач вказує, що відповідачем було лише частково проведено оплату орендних платежів у розмірі 53 367,27 грн. замість нарахованих 79 108,77 грн. (50%), з простроченням оплати по оренді з квітня по жовтень 2017 року, внаслідок чого у відповідача перед позивачем рахується заборгованість на суму 25 741,50 грн. (79 108,77 грн. - 53 367,27 грн.).

Суд першої інстанції в оскарженому рішенні, здійснивши перерахунок заявленої до стягнення позивачем суми основного боргу, дійшов висновку про часткову обґрунтованість заявлених вимог на суму 18 573,17 грн.

Позивач в апеляційній скарзі, натомість, заявляє, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог по стягненню орендної плати у розмірі 7 168,33 грн.

Колегія суддів вважає вказані доводи скаржника обґрунтованими, а позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 25 741,50 грн. такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на те, що суд першої інстанції, хоча і послався на внесені договором від 26.01.2017 зміни відносно ставки орендної плати за базовий місяць оренди (16 959,01 грн.), у своєму розрахунку, починаючи з лютого 2017 року, такі зміни не врахував.

З огляду на зазначене, суд зазначає, що обґрунтований розрахунок суми основного боргу по орендній платі має наступний вигляд:

- 50% орендної плати за листопад 2016 року складає - 5 046,20 грн. (14 417,70 * 21 день / 30 днів);

- 50% орендної плати за грудень 2016 року складає - 7 208,85 грн. (14 417,70 * 1);

- 50% орендної плати за січень 2017 року складає - 7 536,79 грн. (14 417,70 * 25 днів /31 день 11 627, 18+ 16 959,01 * 6 днів/31 день = 3 282,39 (14 909,57 * 1,011);

- 50% орендної плати за лютий 2017 року складає - 8 658,51 грн. (16 959,01 * 1,011 * 1,01);

- 50% орендної плати за березень 2017 року складає - 8 814,37 грн. (16 959,01 * 1,011 * 1,01 * 1,018);

- 50% орендної плати за квітень 2017 року складає - 8 893,70 грн. (16 959,01 * 1,011 * 1,01 *1,018 * 1,009);

- 50% орендної плати за травень 2017 року складає - 9 009,32 грн. (16 959,01 * 1,011 * 1,01 * 1,018 * 1,009 * 1,013);

- 50% орендної плати за червень 2017 року складає - 9 153,47 грн. (16 959,01 * 1,011 * 1,01 * 1,018 * 1,009 * 1,013 * 1,016);

- 50% орендної плати за липень 2017 року складає - 9 171,77 грн. (16 959,01 * 1,011 * 1,01 * 1,018 * 1,009 * 1,013 * 1,016 * 1,002);

- 50% орендної плати за серпень 2017 року складає - 5 615,79 грн. (16 959,01 * 1,011 * 1,01 * 1,018 * 1,009 * 1,013 * 1,016 * 1,002 * 0,999 * 19 днів / 31 день).

Вищевказана сума була розрахована судом апеляційної інстанції з моменту підписання сторонами договору до часу фактичного повернення відповідачем майна з оренди, виходячи із розміру орендної плати за базові місяці розрахунку, встановлені позивачем спочатку в договорі оренди №7640 від 10.11.2016, потім змінені згідно з договором №7640/01 від 26.01.2017, з урахуванням щомісячного індексу інфляції, частково проведених відповідачем оплат боргу та з урахуванням положень пункту 9 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», на які посилався позивач.

Таким чином, правомірно заявленою до стягнення з відповідача станом на момент подання позову до суду є сума боргу по оренді у розмірі 25 741,50 грн. (79 108,77 грн. (50% орендної плати нарахованої за період з 10.11.2016 по 19.08.2017) - 53 367,27 грн. (сума оплат, за даними позивача)).

З огляду на зазначене, позовні вимоги у частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 25 741,50 грн. є обґрунтованими, а позов у цій частині підлягає задоволенню в повному обсязі.

Суд першої інстанції помилково відмовив позивачу у стягненні з відповідача суми основного боргу у розмірі 7 168,33 грн.

Водночас, при перевірці обґрунтованості та законності нарахування позивачем до стягнення з відповідача пені у розмірі 2 278,61 грн. за період з 17.05.2017 по 14.11.2017, суд враховує, що правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов'язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Так, за статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 Цивільного кодексу України).

Умовами пункту 3.7. Договору сторони передбачили, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, уключаючи день оплати, з урахуванням положень пункту 9 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік».

Колегія суддів, здійснивши перерахунок пені за визначений позивачем період, з урахуванням проведених відповідачем часткових оплат та зважаючи на те, що розмір основної заборгованості відповідача перед позивачем підтверджується у розмірі 25 741,50 грн., вважає, що обґрунтовано заявленою є сума пені в розмірі 2 252,20 грн. У частині стягнення 26,41 грн. пені слід відмовити за безпідставністю її нарахування, оскільки при здійсненні перерахунку пені судом було встановлено, що позивач неправильно визначив порядок нарахування пені по орендній платі, не врахувавши, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені.

Щодо вимоги позивача про стягнення на його користь 1 066,80 грн. інфляційних втрат, то суд відмовляє в її задоволенні з огляду на те, що нарахування інфляції на суму боргу по оренді, яка і так проіндексована на індекс інфляції за кожен місяць користування державним майном, є фактично подвійною мірою відповідальності відповідача за прострочення грошового зобов'язання, що саме по собі виступає способом захисту майнового права та інтересу позивача на отримання від відповідача грошових коштів по орендній платі, сума якої, за домовленістю сторін, не має бути знецінена внаслідок інфляційних процесів, які є в країні.

Відтак, з огляду на наявні в матеріалах справи докази та зроблені господарським судом в процесі розгляду справи висновки, суд вважає позов позивача заявленим у відповідності до вимог чинного законодавства та таким, що підлягає задоволенню частково на суму 27 993,70 грн., з яких: 25 741,50 грн. основного боргу по оренді та 2 252,20 грн. пені. У частині стягнення з відповідача 26,41 грн. пені та 1 066,80 грн. інфляційних втрат суд відмовляє.

Належних, допустимих та достовірних доказів на спростування зазначеного відповідачем суду не надано.

Відповідно до частини 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право змінити рішення.

Відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає частково обґрунтованими доводи апеляційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву, а рішення Господарського суду Київської області від 21.06.2018 у даній справі таким, що підлягає зміні. До стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 25 741,50 грн. основного боргу по оренді та 2 252,20 грн. пені за порушення зобов'язань за Договором. Позовні вимоги у даній справі задовольняються частково.

Розподіл судових витрат між сторонами здійснено у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву на рішення Господарського суду Київської області від 21.06.2018 у справі №911/562/18 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Київської області від 21.06.2018 у справі №911/562/18 змінити.

Резолютивну частину рішення викласти у наступній редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікол Старс» (73000, Херсонська обл., м. Херсон, Суворовський район, вул. Лютеранська, будинок 24, офіс 703, код ЄДРПОУ 4081706) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву (01032, м.Київ, Бульвар Тараса Шевченка, будинок 50-Г, ): 25 741,50 грн. основного боргу по оренді, 2 252,20 грн. пені та 1 695,78 грн. судового збору.

У іншій частині позову відмовити».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікол Старс» (73000, Херсонська обл., м. Херсон, Суворовський район, вул. Лютеранська, будинок 24, офіс 703, код ЄДРПОУ 4081706) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву (01032, м.Київ, Бульвар Тараса Шевченка, будинок 50-Г, ) 2 543,66 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Видати наказ. Видачу наказу доручити Господарському суду Київської області відповідно до вимог процесуального законодавства.

Матеріали справи №911/562/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 286 Господарського процесуального кодексу України та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 26.12.2018.

Головуючий суддя Ю.Б.Михальська

Судді Т.І. Разіна

І.М. Скрипка