ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року

м. Київ

Справа № 913/651/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Катеринчук Л.Й. - головуючий, Пєсков В.Г., Погребняк В.Я.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Ковельський госпрозрахунковий ринок"

відповідач - Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

- Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

- Уповноважений Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію

розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельський госпрозрахунковий ринок"

на постанову Донецького апеляційного господарського суду

від 17.04.2018

у складі колегії суддів: Радіонова О.О. (головуючий), Зубченко І.В., Стойка О.В.

та на рішення Господарського суду Луганської області

від 17.01.2018

у складі судді Зюбанової Н.М.

у справі № 913/651/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельський госпрозрахунковий ринок"

до Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія"

про стягнення 190 028, 71 грн.

ПРОЦЕДУРА КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

1. 03.05.2018, поштовим відправленням, направленим на адресу Донецького апеляційного господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ковельський госпрозрахунковий ринок" звернулось до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 17.04.2018 та рішення Господарського суду Луганської області від 17.01.2018 у справі №913/651/17 в порядку статей 286-289 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

2. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №913/651/17 було визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Пєсков В.Г., суддя - Погребняк В.Я., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.05.2018.

3. Ухвалою Верховного Суду від 29.05.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельський госпрозрахунковий ринок" та ухвалено здійснити перегляд постанови Донецького апеляційного господарського суду від 17.04.2018 та рішення Господарського суду Луганської області від 17.01.2018 у справі №913/651/17 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

4. Ухвалою Верховного Суду від 05.07.2018 у складі колегії суддів: Катеринчук Л.Й. - головуючий, Пєсков В.Г., Погребняк В.Я. зупинено розгляд касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельський госпрозрахунковий ринок" на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 17.04.2018 та на рішення Господарського суду Луганської області від 17.01.2018 у справі №913/651/17 до розгляду об'єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №910/8117/17 за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" до Приватного акціонерного товариства "Оболонь" про стягнення 169 298 974, 35 грн.

5. Постановою Об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі №910/8117/17 у складі колегії суддів: Дроботова Т.Б. - головуючий, Булгакова І.В., Катеринчук Л.Й., Львов Б.Ю., Пільков К.М., Ткач І.В., Ткаченко Н.Г. касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Оболонь" задоволено, постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.12.2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2017 у справі №910/8117/17 скасовано, ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" до Приватного акціонерного товариства "Оболонь". Зазначену постанову оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 22.08.2018.

6. Ухвалою від 03.09.2018 Верховний Суд поновив касаційне провадження у справі №913/651/17 Господарського суду Луганської області за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельський госпрозрахунковий ринок" на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 17.04.2018 та на рішення Господарського суду Луганської області від 17.01.2018, продовжив розгляд касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельський госпрозрахунковий ринок" на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 17.04.2018 та на рішення Господарського суду Луганської області від 17.01.2018 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

7. Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" (далі - ПАТ "Українська інноваційна компанія ", відповідач) подало відзив на касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельський госпрозрахунковий ринок" (далі - ТОВ "Ковельський госпрозрахунковий ринок ", позивач).

ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Короткий зміст позовних вимог

8. 08.08.2017 до Господарського суду Луганської області звернулось ТОВ "Ковельський госпрозрахунковий ринок" з позовом до ПАТ "Українська інноваційна компанія" про стягнення грошових коштів на суму 190 028, 71 грн.

8.1. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що на підставі договору банківського рахунку №9001 від 06.06.2011, укладеного з ПАТ "Український інноваційний банк" (в подальшому назву змінено на ПАТ "Українська інноваційна компанія") Ковельському госпрозрахунковому ринку, правонаступником якого є ТОВ "Ковельський госпрозрахунковий ринок", відкрито поточний рахунок в національній валюті №9001.

При цьому, за наявності достатньої кількості коштів на рахунку для здійснення необхідних платежів до бюджету відповідач не виконав платіжні доручення №15 від 20.11.2015 та №16 від 20.11.2015 на загальну суму 189 890, 08 грн.

В подальшому, у зв'язку з порушенням відповідачем взятих на себе за договором зобов'язань, йому була направлена заява від 06.07.2017 про припинення договірних відносин за зазначеним договором банківського рахунку. Однак, відповідач всупереч вимогам позивача не повернув грошові кошти на суму 190 028, 71 грн., що були розміщені на зазначеному банківському рахунку позивача.

Короткий зміст рішення першої інстанції

9. Рішенням від 17.01.2018 Господарський суд Луганської області, з посиланням на статті 74, 76-77 ГПК України, статті 36, 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", у задоволенні позову ТОВ "Ковельський госпрозрахунковий ринок" до ПАТ "Українська інноваційна компанія" про стягнення 190 028, 71 грн. відмовив, судові витрати поклав на позивача.

9.1. Суд першої інстанції встановив обставини введення тимчасової адміністрації у ПАТ "Український інноваційний банк" відповідно до постанови Правління НБУ №934 від 24.12.2015 та відкликання його банківської ліцензії та здійснення процедури ліквідації як неплатоспроможного банку на підставі постанови Правління НБУ №180 від 22.03.2016. Судом встановлено, що 13.07.2016 на позачергових загальних зборах акціонерів ПАТ "Український інноваційний банк" змінено його назву на Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія", про що внесено відомості до ЄДРЮОФОПГФ, у зв'язку з чим позов про стягнення коштів з банківського рахунку заявлено до Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія".

9.2. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про повернення спірної суми з поточного банківського рахунку №9001, місцевий суд виходив з того, що з 25.12.2015 Публічне акціонерне товариство "Український інноваційний банк" не має повноважень на здійснення банківських операцій, в тому числі з видачі грошових коштів клієнтів, розміщених на поточних рахунках, відкритих в установі банку, що ліквідується, а, відтак, лише Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вправі здійснювати розподіл грошових коштів неплатоспроможного банку та здійснювати виплати коштів його кредиторам. Позивачем не доведено обставин належного правонаступництва відповідачем ПАТ "Українська інноваційна компанія" зобов'язань банківської установи ПАТ "Укрінбанк", проведеного з дотриманням банківського законодавства, яке є спеціальним щодо загальних норм цивільного права, якими регламентується зміна назви суб'єкта господарської діяльності та зміна видів його діяльності.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

10. Постановою від 17.04.2018 Донецький апеляційний господарський суд, з посиланням на статті 2, 16, 26, 28, 46, 78 Закону України "Про банки і банківську діяльність", статті 509, 525, 615, 1066, 1068 ЦК України, апеляційну скаргу ТОВ "Ковельський госпрозрахунковий ринок" залишив без задоволення, рішення Господарського суду Луганської області від 17.01.2018 залишив без змін.

10.1. Постанова суду мотивована тим, що ПАТ "Укрінбанк" Постановою НБУ №934 від 24.12.2015 віднесено до категорії неплатоспроможних та згідно з рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №239 від 24.12.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації. Крім того, договір банківського рахунку №001 в матеріалах справи відсутній у зв'язку з його втратою, що підтверджується листом позивача на адресу ПАТ "Український інноваційний банк" від 06.01.2016 №2, а додатковий договір від 01.10.2012, укладений між ПАТ "Укрінбанк" і Ковельський госпрозрахунковий ринок, про внесення змін та доповнень до договору банківського рахунку №9001 від 06.06.2011, на який посилався позивач, враховуючи статтю 77 ГПК України, не може замінити собою такий доказ як договір банківського рахунку.

Доводи скаржника щодо відсутності підстави для звільнення відповідача від виконання ним свого грошового зобов'язання, суд апеляційної інстанції відхилив, оскільки Національним банком України на підставі пропозиції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було винесено постанову "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Укрінбанк" №180 від 22.03.2016, відповідно до якої банк був позбавлений регулятором ліцензії з моменту її прийняття, та яка станом на дату подання позову не відновлена. З огляду на таке, повноваження щодо управління ПАТ "Укрінбанк" перейшли до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відтак, оскільки рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень ліквідатора банку" №385 від 22.03.2016 розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора, ПАТ "Укрінком", не маючи банківської ліцензії, не є банком і не може виконувати умови договору банківського рахунку інакше, ніж передбачено процедурою відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ В КАСАЦІЙНОМУ СУДІ

Доводи скаржника (позивач у справі)

11. Скаржник доводив, що висновки судів попередніх інстанцій зроблено без врахування всіх обставин справи і наявних у ній матеріалів, а також судами не враховано положення частини 4 статті 75, статті 79 ГПК України, оскільки скаржник не мав можливості надати оригінал договору банківського рахунку №9001, оскільки оригінал був втрачений. При цьому, наявні в матеріалах справи докази є належними та такими, що у своїй сукупності підтверджують наявність існування між позивачем та відповідачем договірних правовідносин користування банківським рахунком №9001, що відповідно зумовлює виконання сторонами вимог договору та чинного законодавства.

11.1. Скаржник, з посиланням на статтю 129 Конституції України, статтю 1075 ЦК України, статтю 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" аргументував, що висновки судів попередніх інстанцій щодо неможливості задоволення відповідачем вимог позивача про повернення належних йому грошових коштів у зв'язку з відсутністю у нього банківської ліцензії є безпідставними, оскільки в даному випадку дії боржника (відповідача) спрямовуються на виконання вимог кредитора (позивача) про повернення грошових коштів, що не потребує наявності банківської ліцензії. Відповідач порушив умови договору і вимоги законодавства щодо належного виконання зобов'язань та позбавив позивача можливості володіти, користуватися та розпоряджатися належними йому грошовими коштами, відтак, оскільки відповідач не повертає кошти самостійно, вони підлягають стягненню з нього в судовому порядку.

Доводи інших учасників справи

12. У відзиві ПАТ "Українська інноваційна компанія" на касаційну скаргу ТОВ "Ковельський госпрозрахунковий ринок" зазначено, що висновок судів попередніх інстанцій про недоведеність позивачем наявності договірного регулювання, в тому числі й наслідків невиконання банком зобов'язань щодо перерахування коштів, повернення залишку є правильним. Також, позивачем не враховано, що ПАТ "Укрінбанк", правонаступником якого є відповідач, віднесено постановою НБУ №934 від 24.12.2015 до категорії неплатоспроможних, а рішенням ФГВФО №239 від 24.12.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію. В подальшому, постановою Правління НБУ №180 від 22.03.2016 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії ПАТ "Укрінбанк". Тобто позивачем не враховано, що відповідач, не будучи на даний час банківською установою, не має повноважень проводити операції за рахунками клієнтів, не може використовувати необхідні для цього платіжні інструменти, не має, з урахуванням положень статей 1068 ЦК України, статті 47 Закону України "Про банки та банківську діяльність", правових підстав і можливості для визначення суми заборгованості кредиторів банку.

НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

13. Цивільний кодекс України

Частина 1 статті 1066 - за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Частина 1 статті 1074 - обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду.

Частина 1 статті 1075 - договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Клієнт не має права без згоди обтяжувача за домовленістю з банком чи односторонньо, у тому числі шляхом односторонньої відмови від виконання зобов'язання, розривати договір банківського рахунка чи вчиняти інші дії, що мають наслідком припинення договору, у разі якщо майнові права на грошові кошти, що знаходяться на відповідному рахунку, є предметом обтяження, якщо інше не передбачено умовами обтяження. Правочини, вчинені з порушенням цієї вимоги, є нікчемними.

14. Господарський процесуальний кодекс України

Частина 1 статті 74 - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частина 4 статті 74 - суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Частина 1 статті 76 - належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частина 2 статті 76 - предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частина 1 статті 77 - обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частина 1 статті 79 - достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частина 2 статті 79 - питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

15. Закон України "Про банки і банківську діяльність"

Стаття 2 - банк це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків;

банківська ліцензія - документ, який видається Національним банком України в порядку і на умовах, визначених у цьому Законі, на підставі якого банки та філії іноземних банків мають право здійснювати банківську діяльність;

ліквідація банку - процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до положень цього Закону та Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб";

реорганізація банку - злиття, приєднання, виділення, поділ банку, зміна його організаційно-правової форми (перетворення), наслідком яких є передача, прийняття його майна, коштів, прав та обов'язків правонаступникам;

Частина 1 статті 26 - банк може бути реорганізований за рішенням власників банку.

Частина 2 статті 26 - реорганізація може здійснюватися шляхом злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення.

Частина 3 статті 26 - у разі реорганізації банку шляхом перетворення до таких правовідносин не застосовуються норми законодавства щодо припинення юридичної особи. Під час проведення реорганізації банку шляхом перетворення кредитори не мають права вимагати від банку припинення чи дострокового виконання зобов'язання.

Стаття 27 - реорганізація за рішенням власників банку здійснюється згідно із законодавством України про господарські товариства за умови надання попереднього дозволу Національного банку України на реорганізацію банку та затвердження Національним банком України плану реорганізації банку. У разі здійснення реорганізації банку за рішенням його власників шляхом перетворення план реорганізації банку не складається. Національний банк України визначає перелік документів, які подаються для отримання дозволу на реорганізацію та затвердження плану реорганізації банку. Національний банк України не дає дозволу на реорганізацію банку у разі, якщо є достатні підстави вважати, що реорганізація загрожує інтересам вкладників та інших кредиторів і банк, створений у результаті реорганізації та/або банк, який не припиняється як юридична особа у результаті приєднання до нього або виділу з нього, не будуть відповідати вимогам щодо економічних нормативів їх діяльності, порядку реєстрації банків і ліцензування їх діяльності. Національний банк України надає дозвіл чи відмовляє у реорганізації банку протягом одного місяця з моменту отримання заяви банку на реорганізацію.

Частина 1 статті 46 - правління банку зобов'язане протягом трьох робочих днів інформувати Національний банк України про: 1) звільнення керівника (керівників) банку та про кандидатуру на призначення на цю посаду; 2) зміну юридичної адреси і місцезнаходження банку та його відокремлених підрозділів; 3) втрати на суму, що перевищує 15 відсотків капіталу банку; 4) падіння рівня капіталу банку нижче рівня регулятивного капіталу; 5) наявність хоча б однієї з підстав для віднесення банку до категорії проблемних або неплатоспроможних або для відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку; 6) припинення банківської діяльності; 7) повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення керівнику банку, фізичній особі - власнику істотної участі або представнику юридичної особи - власнику істотної участі.

Частина 2 статті 46 - Національний банк України має право визначити перелік іншої інформації, що є важливою для цілей банківського нагляду, про яку банк та власник істотної участі зобов'язані інформувати Національний банк України.

Частина 1 статті 57 - вклади фізичних осіб банків гарантуються в порядку і розмірах, передбачених законодавством України.

Частина 1 статті 58 - банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства.

Частина 2 статті 58 - банк не відповідає за невиконання або несвоєчасне виконання зобов'язань у разі прийняття Національним банком України рішення про запровадження обмежень на діяльність банків, зупинення операцій по рахунках, арешту власних коштів банку на його рахунках уповноваженими органами державної влади.

16. Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" .

Пункт 2 частини 1 статті 2 - виведення неплатоспроможного банку з ринку це заходи, які здійснює Фонд стосовно банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, щодо виведення його з ринку одним із способів, визначених статтею 39 цього Закону;

Пункт 8 частини 1 статті 2 - неплатоспроможний банк - банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України "Про банки і банківську діяльність";

Пункт 16 частини 1 статті 2 - тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом;

Пункт 17 частини 1 статті 2 - уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Частина 1 статті 3 - Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Частина 2 статті 4 - на виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції:…

8). здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку;

Частина 1 статті 34 - Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Частина 5 статті 34 - під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

17. Закон України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг "

Частина 1 статті 4 - фінансовими вважаються такі послуги:…14) банківські та інші фінансові послуги, що надаються відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність".

Частина 2 статті 8 - закони України з питань регулювання діяльності господарських товариств та юридичних осіб інших організаційно-правових форм застосовуються до фінансових установ з урахуванням особливостей, визначених цим Законом та законами з питань регулювання окремих ринків фінансових послуг.

Частина 3 статті 8 - корпоративне управління у фінансових установах здійснюється відповідно до законів з питань діяльності господарських товариств з урахуванням вимог цього Закону та інших законів з питань регулювання окремих ринків фінансових послуг.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

А.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

18. З урахуванням повноважень касаційного суду відповідно до статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає прийнятною касаційну скаргу щодо доводів позивача про неправильне застосування судами положень статті 129 Конституції України, статті 1075 ЦК України, статті 46 Закону України "Про банки і банківську діяльність" та статей 75, 79 ГПК України.

А.2. Щодо застосування норм матеріального та процесуального права

19. Виходячи з аналізу частини 1 статті 1066 ЦК України та статті 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність", за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. При цьому, банк - це юридична особа, яка діє виключно на підставі банківської ліцензії, яка в свою чергу видається Національним банком України в порядку і на умовах, визначених у цьому Законі.

Відтак, відсутність ліцензії на здійснення банківської діяльності позбавляє юридичну особу права здійснювати будь-які банківські операції.

20. Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, постановою Правління Національного банку України від 24.12.2015 №934 ПАТ "Укрінбанк" віднесено до категорії неплатоспроможних та згідно з рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2015 №239 запроваджено тимчасову адміністрацію і призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а 22.03.2016 Правлінням Національного банку України винесено постанову № 180 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк". Також, 22.03.2016 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №385 "Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк", призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк".

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що за відсутності банківської ліцензії, відповідач не може здійснювати банківську діяльність і виконувати дії, спрямовані на виконання договору банківського рахунку №9001 від 06.06.2011.

21. Виходячи з частин 1, 5 статті 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з моменту введення тимчасової адміністрації банку Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання. Отже, повноваження засновників банку щодо управління ним припиняються з моменту введення тимчасової адміністрації та переходять до Фонду в силу зазначеної норми права.

Як встановлено судами, рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2015 №239 запроваджено тимчасову адміністрацію і призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Отже, повноваження засновників банку щодо прийняття рішень про внесення змін до статутних документів банку, зміни видів його діяльності, перейменування банку припинилися з 24.12.2015.

Колегія суддів Верховного Суду зазначає про те, що Постановою Верховного Суду України від 24.10.2017 у справі №826/1162/16 задоволено заяву Національного банку України, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2016, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016 скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову про визнання протиправними постанови Правління Національного банку України від 24.12.2015 №934 і рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2015 №239 відмовлено. Отже, законність введення тимчасової адміністрації банку підтверджена судовим рішенням Верховного Суду України, що також підтверджує обґрунтованість висновків про перехід до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виняткових прав управління ПАТ "Укрінбанком" та обмеження прав засновників банку щодо прийняття управлінських рішень з 24.12.2015.

22. Суди також встановили, що рішенням позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ "Український інноваційний банк" (ПАТ "Укрінбанк"), оформленим протоколом від 22.11.2016 №3, прийнятим під час дії тимчасової адміністрації банку, введеної Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, змінено найменування товариства як юридичної особи - з ПАТ "Український інноваційний банк" на ПАТ "Укрінком", затверджено статут у новій редакції. Згідно з пунктом 1.1 статуту ПАТ "Укрінком", затвердженого рішенням позачергових загальних зборів акціонерів, ПАТ "Укрінком" продовжує свою діяльність на підставі цього статуту шляхом зміни найменування з ПАТ "Український інноваційний банк", перереєстрованого Шевченківською районною у місті Києві державною адміністрацією 05.06.2015, номер запису 6038947, ідентифікаційний код суб'єкта підприємницької діяльності в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 05839888, на ПАТ "Укрінком", яке є правонаступником усіх прав та обов'язків ПАТ "Український інноваційний банк".

Судами встановлено, що в подальшому, рішенням позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ "Укрінком", оформленим протоколом від 28.03.2017 №6, зазначено про зміну найменування товариства як юридичної особи з ПАТ "Укрінком" на ПАТ "Українська інноваційна компанія". Затверджено статут у новій редакції та виключено з видів діяльності надання банківських послуг. Відповідно до пункту 1.1 статуту ПАТ "Укрінком" ПАТ "Українська інноваційна компанія" продовжує свою діяльність на підставі цього статуту шляхом зміни найменування з ПАТ "Укрінком", перереєстрованого приватним нотаріусом Сазоновою О.М. 13.07.2016, номер запису 6038947, ідентифікаційний код суб'єкта підприємницької діяльності в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 05839888, на ПАТ "Українська інноваційна компанія", яке є набувачем всіх прав та обов'язків ПАТ "Український інноваційний банк" та ПАТ "Укрінком".

23. Главою 5 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачено порядок реорганізації банку. Згідно зі статтями 26-27 цього Закону банк може бути реорганізований за рішенням власників банку. Реорганізація може здійснюватися шляхом злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення. У разі реорганізації банку шляхом перетворення до таких правовідносин не застосовуються норми законодавства щодо припинення юридичної особи. Під час проведення реорганізації банку шляхом перетворення кредитори не мають права вимагати від банку припинення чи дострокового виконання зобов'язання. Реорганізація за рішенням власників банку здійснюється згідно із законодавством України про господарські товариства за умови надання попереднього дозволу Національного банку України на реорганізацію банку та затвердження Національним банком України плану реорганізації банку. У разі здійснення реорганізації банку за рішенням його власників шляхом перетворення план реорганізації банку не складається. Національний банк України визначає перелік документів, які подаються для отримання дозволу на реорганізацію та затвердження плану реорганізації банку. Національний банк України не дає дозволу на реорганізацію банку у разі, якщо є достатні підстави вважати, що реорганізація загрожує інтересам вкладників та інших кредиторів і банк, створений у результаті реорганізації та/або банк, який не припиняється як юридична особа у результаті приєднання до нього або виділу з нього, не будуть відповідати вимогам щодо економічних нормативів їх діяльності, порядку реєстрації банків і ліцензування їх діяльності. Національний банк України надає дозвіл чи відмовляє у реорганізації банку протягом одного місяця з моменту отримання заяви банку на реорганізацію.

Відповідно до визначень статті 1 Закону України "Про банки і банківську діяльність", під реорганізацією банку розуміються будь-які дії (злиття, приєднання, виділення, поділ банку, зміна його організаційно-правової форми (перетворення)), наслідком яких є передача, прийняття його майна, коштів, прав та обов'язків правонаступникам.

Отже, припинення банківської діяльності з переведенням банківської установи на інші види діяльності, які не передбачають надання банківських послуг, наслідком яких є прийняття майна, коштів, прав та обов'язків, є реорганізацією банківської установи, яка має здійснюватися відповідно до вимог статей 4, 8 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та статей 26, 28 Закону України "Про банки і банківську діяльність".

Отже, як реорганізація, так і ліквідація банку з ініціативи власників, а також внесення змін до статуту банку, відповідно до закону можливі лише після надання на це згоди Національним банком України (Висновок щодо застосування норм права викладений у постанові об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі №910/8117/17).

24. Судами встановлено, що матеріали справи не містять доказів погодження з Національним банком України реорганізації ПАТ "Укрінбанк" шляхом передання до ПАТ "Українська інноваційна компанія" прав та обов'язків, майна ПАТ "Укрінбанк" саме як банківської установи, згідно із законодавчо встановленою процедурою.

Зазначені висновки спростовують доводи позивача про наявність у нього на час звернення з позовом до суду правових підстав для стягнення заборгованості з відповідача за спірним договором банківського вкладу, укладеним з банківською установою - ПАТ "Укрінбанк", щодо якої запроваджено процедуру ліквідації, поза межами порядку, встановленого Законами України "Про банки і банківську діяльність" та "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Виключення банківською установою зі своєї назви слова "банк" та із переліку видів своєї діяльності банківської діяльності без дотримання процедури, передбаченої статтями 2, 16, 26, 28, 46, 78 Закону України "Про банки і банківську діяльність", не дає підстав вважати її правонаступником кредитної установи (банку), оскільки такі дії вчинено з порушенням процедури реорганізації банку, що виключає наявність правових підстав для правонаступництва. Правовий висновок щодо такого застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №910/7828/17).

25. Згідно з частинами 1, 7 статті 104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Особливості припинення банку як юридичної особи встановлюються законом.

Зважаючи на положення частини 1 статті 9 Конституції України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

У справі, що розглядається, спір виник у сфері, у якій так само, як і у справі "Котов проти Російської Федерації" "порушення процедури … могло мати руйнівні наслідки для економіки держави, тим самим зачепивши велику кількість індивідуальних майнових прав" (пункт 117 постанови Великої Палати ЄСПЛ від 02.04.2012, справа "Котов проти Російської Федерації", скарга №54522/00). У цій справі ЄСПЛ визнав, що за певних обставин стаття 1 Протоколу №1 до Конвенції може вимагати заходів, які необхідні для захисту права власності навіть у справах, які стосуються спорів між фізичними особами або компаніями (пункт 112 постанови). У справі "Прессос Компанія Нав'єра С. А." та інші проти Бельгії (рішення від 20.11.1995, Series A No. 332) ЕСПЛ підкреслив, що національні органи мають широкі межі розсуду при визначенні того, що є "в інтересах суспільства". Суд наголосив, що цілком прийнятним є те, що законодавець користується більшими можливостями для здійснення соціально-економічної політики, і Суд поважає підхід законодавця до проблеми вимог, пов'язаних з "інтересами суспільства".

Колегія суддів зазначає, що судами вірно застосовано аналогічні принципи щодо можливості встановлення державою особливого підходу до регулювання правовідносин з припинення банківської діяльності суб'єктом приватного права, які повинні узгоджуватися з Національним банком України на предмет реорганізації банку в юридичну особу, яка не надає банківських послуг, однак, прагне стати правонаступником прав та обов'язків банківської установи. У справі, яка розглядається, це означає, що у відносинах, пов'язаних зокрема з реорганізацією або ліквідацією банків, неухильне виконання процедурних вимог, встановлених спеціальним законодавством у цій сфері, може мати вирішальне значення для виникнення, зміни чи припинення прав та обов'язків в суб'єктів цих відносин.

А.3. Мотиви прийняття (відхилення) доводів касаційної скарги

26. Доводи скаржника про неналежну оцінку доказів та порушення приписів статей 75-76 ГПК України відповідно до пункту 11 описової частини цієї постанови, Суд вважає необґрунтованими та такими, що спрямовані на переоцінку доказів у справі, що виходить за межі повноважень касаційного суду згідно із статтею 300 ГПК України та зазначає, що судами, керуючись їх внутрішнім переконанням, була надана оцінка за сукупністю встановлених обставин та доказів у справі відповідно до статті 86 ГПК України, порушення принципів господарського судочинства при цьому касаційним судом не встановлено.

27. Доводи скаржника про порушення вимог статті 1075 ЦК України щодо права позивача на безумовне розірвання договору банківського рахунку та повернення коштів з поточного рахунку відповідача, як банківської установи, спростовуються висновками касаційного суду згідно з пунктами 19-24 мотивувальної частини даної постанови про те, що відповідач не набув у передбачений законодавцем спосіб правового статусу правонаступника ПАТ "Укрінбанк".

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

28. З огляду на зазначене та відсутність порушень норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішень судами попередніх інстанцій, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги позивача та залишення без змін постанови апеляційного суду та рішення суду першої інстанції.

В. Судові витрати

29. У зв'язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за її подання і розгляд залишаються за скаржником.

На підставі викладеного та керуючись статтями 301, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельський госпрозрахунковий ринок" залишити без задоволення.

2. Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 17.04.2018 та рішення Господарського суду Луганської області від 17.01.2018 у справі №913/651/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді В.Г. Пєсков

В.Я. Погребняк