ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"27" грудня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/1324/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.,

при секретарі судового засідання Орлов О.О.

розглянувши у судовому засіданні справу №916/1324/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Нотапс"

до відповідача ОСОБА_1 підприємства "Стенцовське"

про стягнення 989,87 грн., -

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність від 22.03.2018р.

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність від 05.08.2018р.

Суть спору: ТОВ "Компанія "Нотапс" звернулося до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з ПП "Стенцовське" 989,87 грн., з яких: 3% річних у розмірі 313,82 грн., інфляційні втрати у розмірі 676,05 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобовязання щодо оплати грошових коштів в розмірі 112 675,62 грн., які стягнуто з відповідача рішенням господарського суду Одеської області від 19.03.2010р. у справі №25/97-09-3450, яке частково змінено постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.04.2010р.

19.07.2018р. за вх.№2-3676/18 господарським судом одержано заяву про збільшення позовних вимог, згідно з якою позивач просить суд стягнути з відповідача 133715,18 грн., з яких: 25895,29 грн. 3% річних та 107 819,89 грн. інфляційні втрати.

У додаткових обґрунтуваннях позовних вимог за вх.№14559/18 від 19.07.2018р. позивач зазначає, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду; наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником не припиняє правовідносин сторін, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України .

03.08.2018р. за вх.№2-3911/18 господарським судом одержано заяву про застосування позовної давності, згідно з якою відповідач просить суд застосувати позовну давність до вимог ТОВ "Компанія "Нотапс".

У відзиві за вх.№2-3998/18 від 07.08.2018р. відповідач просить суд застосувати строк позовної давності та відмовити ТОВ "Компанія "Нотапс" у задоволенні позовних вимог в повному обсязі із посиланням на таке. Після заміни кредитора з ТОВ «Тридента Агро» на ТОВ «Незалежна юридична компанія» відповідач не міг виконати рішення суду ані на користь ТОВ «Тридента Агро», оскільки останнє вже не було кредитором, ані на користь ТОВ «Незалежна юридична компанія», оскільки останнє не було стягувачем в процедурі примусового виконання рішення (ліквідаційній процедурі). Наказ суду від 11.05.2010р. припинив свою дію 11.05.2013р., оскільки вийшов трирічний строк його дії. Лише у березні 2017р. було здійснено заміну кредитора у судовому порядку з ТОВ «Тридента Агро» на ТОВ «Казус Про» (нова назва ТОВ «Незалежна юридична компанія»). При цьому ТОВ «Тридента Агро» 11.07.2014р. було визнано банкрутом. Відповідач вважає, що оскільки кредитор не вчинив жодних дій щодо заміни кредитора в ліквідаційній процедурі відповідача, останній був позбавлений можливості виконати рішення суду на користь ТОВ «Незалежна юридична компанія», яке змінило назву на ТОВ «Казус Про». Відповідач зазначає,що оскільки наказ суду від 11.05.2010р. припинив свою дію 11.05.2013р., то відповідач обґрунтовано вважав, що зобовязання з рішення господарського суду Одеської області від 19.03.2010р. вичерпало свою дію. Відповідач звертає увагу, що вимоги позивача стосуються періоду більш ніж за вісім років та просить суд застосувати строк позовної давності. Також відповідач посилається на те, що позивачем здійснено розрахунок 3% річних та інфляційних втрат не лише на суму заборгованості, а й на суму інфляційних втрат та 3% річних, однак 3% річних та інфляційні не є зобовязаннями у розумінні ст.509 ЦК України, а тому нарахуванням сум, передбачених ст.625 ЦК України, не застосовується до 3% річних та індексу інфляції, які вже стягнуті за рішенням суду.

08.08.2018р. господарським судом постановлено ухвалу про зупинення провадження у справі №916/1324/18 до закінчення перегляду в касаційному порядку об'єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №922/4099/17.

Ухвалою від 29.11.2018р. провадження у справі поновлено.

У поясненнях за вх.№25841/18 від 14.12.2018р. позивач посилається на те, що заборгованість відповідача щодо виконання грошового зобовязання на підставі рішення господарського суду Одеської області від 19.03.2010р. у справі №25/97-09-3450, яке частково змінено постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.04.2010р., за виключенням суми пені та судових витрат становить 112 675,62 грн., оскільки приписи ст.625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобовязань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобовязань. Аналогічні висновки викладено ОСОБА_4 Палатою Верховного Суду в постанові від 16.05.2018р. у справі №686/21962/15-ц. Прострочення виконання даного грошового зобовязання почалось з наступного дня після набрання рішенням законної сили 27.04.2010р. Позивач також посилається на те, що поновлення строку щодо виконання основного зобовязання свідчить про поновлення строку виконання всіх додаткових зобовязань, котрі з нього витікають. Окрім того, позивач посилається на переривання строку позовної давності щодо вимог, які витікають з рішення господарського суду Одеської області від 19.03.2010р. у справі №25/97-09-3450, оскільки мало місце самостійне та добровільне виконання відповідачем грошового зобовязання, що позивач підтверджує листом Кілійського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції Одеської області від 18.10.2018р. №13024, який наданий до суду позивачем супровідним листом за вх.№25689/18 від 12.12.2018р.

У письмових поясненнях за вх.№26505/18 від 26.12.2018р. відповідач посилається на те, що виконання рішення суду не стосується визнання відповідачем 3% річних та інфляційних втрат, оскільки визнання основного зобовязання не свідчить про визнання будь-яких похідних обовязків. Виконання рішення суду в рамках виконавчого провадження не може вважатись добровільним виконанням рішення суду.

На підставі ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 27.12.2018р. за участю представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарським судом встановлено:

18.03.2008 р. між ПП «Стенцовське» (Покупець) та ТОВ «Тридента Агро» (Продавець) укладений договір купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу №14/03/08, який визначає умови купівлі-продажу засобів захисту рослин на умовах відстрочення платежу.

19.03.2010р. господарським судом Одеської області розглянуто справу №25/97-09-3450 за позовом ТОВ «Тридента Агро» до ПП «Стенцовське», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ПВКФ «Імпторгсервіс» про стягнення 149 226,82 грн., з яких: 98 205,47 грн. заборгованість за отриманий товар відповідно до договору №14/03/08 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 18.03.2008р., 21 820,38 грн. - пеня, 2881,90 грн. 3% річних, 11 588,25 грн. - індекс інфляції, 14 730,82 грн. - штраф, та прийнято рішення, яким позов ТОВ «Тридента Агро» задоволено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.04.2010р. у справі №25/97-09-3450 рішення господарського суду Одеської області від 19.03.2010р. у справі №25/97-09-3450 змінено, та резолютивну частину цього рішення викладено в наступній редакції:

«Позов ТОВ «Тридента Агро» задовольнити частково. Стягнути з ПП «Стенцовське» на користь ТОВ «Тридента Агро» 98 205,47 грн. заборгованості, 11 746 ,90 грн. пені, 2881,90 грн. 3% річних, 11 588, 25 грн. індексу інфляції, 14 730,82 грн. штрафу, 1391,53 грн. держмита, 293,47 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 5000 грн. витрат на оплату послуг адвоката. В решті позовних вимог відмовити».

11.05.2010р. на виконання постанови Одеського апеляційного господарського суду від 27.04.2010р., господарським судом Одеської області виданий відповідний наказ, який дійсний для предявлення три роки з 11.05.2010р.

25.08.2010р. відділом державної виконавчої служби Кілійського районного управління юстиції Одеської області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Одеської області від 11.05.2010р. у справі №25/97-09-3450 у звязку з передачею виконавчого документа ліквідаційній комісії ПП «Стенцовське».

26.01.2011р. між ТОВ «Тридента Агро» (Первісний кредитор) та ТОВ «Незалежна юридична компанія» укладено угоду №НЮК-17-ТА про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст.512-519 ЦК України), згідно з якою Первісний кредитор відступає Новому кредитору право вимоги виконання ПП «Стенцовське» зобовязання щодо сплати розміру грошового зобовязання у вигляді заборгованості, пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат, набутих Первісним кредитором на підставі договору №14/03/08 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 18.03.2008р. у звязку з його неналежним, несвоєчасним та неповним виконання боржником, в тому числі, проте не обмежуючись розміром грошового зобовязання, включаючи витрати Первісного кредитора, повязані з примусовим отриманням від боржника такого виконання (судові витрати), котрі підтверджені рішенням господарського суду Одеської області від 19.03.2010р. у справі №25/97-09-3450 та постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.04.2010р. у справі №25/97-09-3450, котрі набрали законної сили, винесені із підстав порушення боржником грошового зобовязання згідно договору №14/03/08 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 18.03.2008р.

Довідка Головного управління регіональної статистки від 04.09.2014р. №23-07/1919 свідчить, що 08.11.2013р. ТОВ «Незалежна юридична компанія» перереєстровано у ТОВ «Казус-Про».

19.05.2014р. ТОВ «Тридента Агро» надіслано на адресу відповідача повідомлення про заміну кредитора у зобовязанні, копія угоди №НЮК-17-ТА від 26.01.2011р. та копія акту прийму передачі документів згідно угоди від 26.01.2011р., про що свідчить відповідний опис вкладення у цінний лист, який надано до суду відповідачем.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.03.2017р. у справі №25/97-09-3450 задоволено заяву ТОВ «Казус-Про» від 02.02.2017р. за вх.№2-625/17 про заміну позивача у справі №25/97-09-3450 ТОВ «Тридента Агро» на його правонаступника - ТОВ «Казус-Про» у порядку ст.25 ГПК України. Замінено у справі №25/97-09-3450 позивача - ТОВ «Тридента Агро» на його правонаступника ТОВ «Казус-Про».

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.07.2017р. у справі №25/97-09-3450, яка залишена без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 07.08.2017р. та постановою Вищого господарського суду України від 14.11.2017р., задоволено заяву ТОВ «Казус-Про» від 06.06.2017р. за вх.№2-3019/17 про відновлення пропущеного строку предявлення до виконання наказу та видачу дублікату наказу господарського суду Одеської області від 11.05.2010р. по справі №25/97-09-3450. Відновлено ТОВ «Казус-Про» пропущений строк для предявлення до виконання наказу господарського суду Одеської області від 11.05.2010р. по справі №25/97-09-3450. Видано ТОВ «Казус-Про» дублікат наказу господарського суду Одеської області від 11.05.2010р. по справі №25/97-09-3450.

07.09.2017р. Кілійським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №54645672 з примусового виконання наказу господарського суду Одеської області від 11.05.2010р. у справі №25/97-09-3450.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.12.2017р. у справі №25/97-09-3450 задоволено заяву ТОВ «Компанія «Нотапс» від 18.09.2017р. за вх.№2-4951/17 про заміну позивача у справі №25/97-09-3450 ТОВ «Казус-Про» на його правонаступника ТОВ «Компанія «Нотапс» у порядку ст.25 ГПК України. Замінено у справі №25/97-09-3450 позивача ТОВ «Казус-Про» на його правонаступника ТОВ «Компанія «Нотапс». Замінено стягувача у виконавчому провадженні №54645672 щодо примусового виконання наказу господарського суду Одеської області від 11.05.2010р. по справі №25/97-09-3450 з ТОВ «Казус-Про» на його правонаступника ТОВ «Компанія «Нотапс».

Згідно з виписками по рахунку позивача:

- 28.12.2017р. на рахунок позивача від Кілійського РВДВС в Одеській області перераховано 90 825,56 грн., призначення платежу - борг згідно АСВП №54645672/4, наказ від 11.05.2010р. №25/97-09-3450, видав: господарський суд Одеської області, боржник: 30810892, ПП «Стенцовське»;

- 31.01.2018р.на рахунок позивача від Кілійського РВДВС в Одеській області перераховано 51 грн., призначення платежу - повернення авансового внеску АСВП №54645672/4, наказ від 11.05.2010р. №25/97-09-3450, видав: господарський суд Одеської області, боржник: 30810892, ПП «Стенцовське»;

- 31.01.2018р. на рахунок позивача від Кілійського РВДВС в Одеській області перераховано 27 226,36 грн., призначення платежу - борг згідно АСВП №54645672/4, наказ від 11.05.2010р. №25/97-09-3450, видав: господарський суд Одеської області, боржник: 30810892, ПП «Стенцовське»;

- 05.03.2018р. на рахунок позивача від Кілійського РВДВС в Одеській області перераховано 18 181,82 грн., призначення платежу - борг згідно АСВП №54645672/4, наказ від 11.05.2010р. №25/97-09-3450, видав: господарський суд Одеської області, боржник: 30810892, ПП «Стенцовське»;

- 28.03.2018р. на рахунок позивача від Кілійського РВДВС в Одеській області перераховано 9 577,87 грн., призначення платежу - борг згідно АСВП №54645672/4, наказ від 11.05.2010р. №25/97-09-3450, видав: господарський суд Одеської області, боржник: 30810892, ПП «Стенцовське»;

28.03.2018р. Кілійським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №54645672 з примусового виконання наказу господарського суду Одеської області від 11.05.2010р. у справі №25/97-09-3450 у звязку із повним стягненням боргу згідно виконавчого документу.

У листі Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області від 18.10.2018р. №13024 повідомлено, що 03.11.2017р. на рахунок Кілійського РВДВС від ПП «Стенцовське» надійшли кошти у розмірі 100 000 грн., які сплачені боржником самостійно; 07.11.2017р. державним виконавцем на адресу ТОВ «Казус-Про» направлено листа з проханням надати до відділу банківські реквізити для перерахування стягнутих коштів; 27.12.2017р. Кілійським РВДВС винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження з ТОВ «Казус-Про» на ТОВ «Компанія «Нотапс»; 27.12.2017р. на користь стягувача ТОВ «Компанія «Нотапс» було перераховано 90 852,56 грн. за платіжним дорученням №2633 від 27.12.2017р.; 29.01.2018р. на рахунок Кілійського РВДВС від ПП «Стенцовське»надійшли кошти у розмір 30 000 грн., які сплачені боржником самостійно.

- 30.01.2018р. на користь стягувача ТОВ «Компанія «Нотапс» було перераховано 27 226,36 грн. за платіжним дорученням №170 від 30.01.2018р.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних мотивів.

Предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, які нараховані позивачу на суму боргу, 3% річних та індексу інфляції у загальному розмірі 112 675,62 грн. за невиконання відповідачем грошового зобовязання.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Відповідно до ст.524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з висновком щодо застосування норм права, викладеним у поставної ОСОБА_4 Верховного Суду від 11.04.2018р. у справі №758/1303/15-ц, за змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов'язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов'язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов'язок боржника з такої сплати.

Відповідно до висновку щодо застосування норм права, викладеному у постанові ОСОБА_4 Верховного Суду від 16.05.2018р. у справі №686/21962/15-ц, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов'язань.

В даному випадку грошове зобовязання відповідача щодо оплати боргу за поставлений товар в розмірі 98 205,47 грн. виникло на підставі договору купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу №14/03/08 від 18.03.2008р.

Вказаний борг в розмірі 98 205,47 грн., разом із пенею, штрафом, 3% річних та інфляційних було стягнуто з відповідача рішенням господарського суду Одеської області від 19.03.2010р. у справі №25/97-09-3450, яке змінено Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.04.2010р.

Рішення господарського суду Одеської області від 19.03.2010р. у справі №25/97-09-3450 набрало законної сили 27.04.2018р.

Між тим, борг в розмірі в розмірі 98 205,47 грн. був сплачений відповідачем 28.12.2017р. та 31.01.2018р. відповідно.

Відтак за період з 28.04.2010р. по 30.01.2018р. у позивача, як правонаступника ТОВ «Казус-Про» згідно ухвали господарського суду Одеської області від 14.12.2017р., яке в свою чергу є правонаступником ТОВ «Тридента-Агро» згідно ухвали господарського суду Одеської області від 16.03.2017р., виникло право нарахування відповідачу 3% річних та індексу інфляції на суму боргу в розмірі 98 205,47 грн.

За вказаний період розмір нарахованих позивачем 3% річних становить 25 895,29 грн., розмір індексу інфляції 107 819,89 грн., про що свідчить відповідний розрахунок, наведений позивачем у заяві про збільшення позовних вимог за вх.№2-3676/18 від 19.07.2018р.

Перевіривши вказані розрахунки 3% річних та індексу інфляції, господарським судом встановлено невідповідність цих розрахунків обставинам справи щодо прострочення відповідача, а саме позивачем при здійсненні розрахунку індексу інфляції визначено період прострочення з пропуском місяців, в яких мала місце дефляція.

Водночас позивачем неправильно здійснено нарахування 3% річних та індексу інфляції на суму боргу в розмірі 98205,47 грн., із врахуванням при цьому 3% річних в розмірі 2881,90 грн. та індексу інфляції в розмірі 11588,25 грн., які стягнуто судовим рішенням у справі №25/97-09-3450, оскільки за змістом ст.625 ЦК України 3% річних та інфляційні втрати є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, зокрема щодо оплати боргу в розмірі 98205,47 грн., яке в даному випадку виникло у відповідача на підставі відповідного правочину договору купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу №14/03/08 від 18.03.2008р. та в силу вимог ч.1 ст.598, ст.ст. 599,600,604-609 ЦК України саме по собі судове рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору. Тобто, судове рішення у справі №25/97-09-3450 не є актом, на підставі якого у відповідача виник обовязок сплатити суму заборгованості, поза як таке грошове зобовязання виникло на підставі відповідного правочину.

При цьому, такий висновок господарського суду жодним чином не суперечить правовому висновку ОСОБА_4 Верховного Суду, який викладений у постанові від 16.05.2018р. у справі №686/21962/15-ц (абз.45), та згідно з яким у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобовязання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобовязань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобовязань.

За таких обставин, господарський судом здійснений розрахунок 3% річних на суму боргу у розмірі 98 205,47 грн., згідно з яким розмір 3% річних становить 22613,19 грн.:

№Сума боргуПеріод простроченняСума 3% річних
198 205,47 грн.28.04.2010р. 27.12.2017р.22 592,64 грн.
27 352,91 грн.28.12.2017р.20,55 грн.
Всього22 613,19 грн.

Також господарський судом здійснений розрахунок індексу інфляції на суму боргу у розмірі 98 205,47 грн., згідно з яким розмір інфляційних становить 147 882,19 грн.:

№Сума боргуПеріод простроченняРозмір індексу інфляції
198 205,47 грн.Травень 2010р. грудень 2017р. 147 871,90 грн.
27 352,91 грн.Січень 2018р.110,29 грн.
Всього 147 882,19 грн.

Відповідачем у заяві за вх.№2-3911/18 від 03.08.2018р. та у відзиві за вх.№2-3998/18 від 07.08.2018р. заявлено про застосування строку позовної давності до заявлених позивачем вимог.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За вимогами ч.ч. 3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов'язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов'язання до моменту його усунення.

Аналогічна правова позиція викладена у поставної Верховного Суду України від 26.04.2017р. у справі №3-1522гс16.

У постанові Верховного Суду від 27.04.2018р. у справі №908/1394/17 викладений висновок щодо застосування норм права щодо правової природи нарахувань за статтею 625 ЦК України як триваючого правопорушення, яке припиняється лише в момент повного виконання основного зобов'язання, а тому встановлений статтею 257 ЦК України строк позовної давності щодо таких нарахувань обраховується за останні три роки, які передували зверненню кредитора з позовом, якщо основне зобов'язання боржником не виконано.

З даним позовом позивач звернувся до суду 02.07.2018р.

Отже, строк позовної давності щодо нарахування 3% річних та індексу інфляції на суму боргу становить останні три роки, які передували зверненню до суду з даним позовом, - з 02.07.2015р., тобто у період 28.04.2010р. по 01.07.2015р. позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду щодо вимог про стягнення 3% річних та індексу інфляції.

Водночас в матеріалах справи наявні докази оплати відповідачем боргу в розмірі 98205,47 грн. частинами, а саме 28.12.2017р. та 30.01.2018р., що підтверджується відповідною випискою по рахунку позивача.

При цьому, згідно з листом Кілійського ВДВС вказані кошти були перераховано відповідачем в межах виконавчого провадження на рахунок органу ДВС самостійно, а не стягнуті/списані у примусовому порядку.

В свою чергу відповідачем до суду не надано жодних доказів в підтвердження відсутності його волевиявлення при оплаті суми боргу в межах виконавчого провадження, в т.ч. списання або стягнення цих коштів саме органом ДВС.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно з висновком щодо застосування норм права Верховного Суду, викладеним у постанові від 30.05.2018р. у справі №161/20278/14-ц, до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обовязку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобовязання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою. Не можуть вважатись добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, враховуючи самостійне погашення відповідачем всієї суми боргу, приймаючи до уваги відсутність будь-яких доказів відсутності волевиявлення відповідача щодо такого погашення, господарський суд дійшов висновку, що в даному випадку має місце переривання строку позовної давності 28.12.2017р., а тому станом на дату звернення позивача до суду з даним позовом строк позовної давності не сплинув.

З огляду на вищевикладене, а також з урахуванням положень ч.2 ст.237 ГПК України, згідно з якою при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, позовні вимоги ТОВ «Компанія «Нотапс» підлягають частковому задоволенню.

При цьому посилання відповідача на неможливість виконання ним рішення суду після заміни кредитора з ТОВ «Тридента Агро» на ТОВ «Незалежна юридична компанія», а також на обставини визнання ТОВ «Тридента Агро» банкрутом, господарський суд не приймає до уваги з огляду на відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів на вчинення відповідачем дій, які були б направлені на виконання рішення суду та погашення боргу будь-якій з вказаних осіб.

Щодо понесених сторонами судових витрат господарський суд виходить з наступного.

Позивачем у позові та у заяві про збільшення позовних вимог заявлено до стягнення з відповідача судові витрати з оплати судового збору в сумі 1762 грн. та з оплати витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з п.1 ч.3 ст.123 ГПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.4 ст.126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу надано до суду договір №01-03-2018 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 01.03.2018р., укладений між ТОВ "Компанія "Нотапс" та адвокатом ОСОБА_2, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №3888 від 29.10.2009р., акт прийому-передачі документів від 01.03.2018р., акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 02.07.2018р., квитанція №0.0..1 від 07.06.2018р. на суму 2000 грн.

За таких обставин, господарський суд вважає, що сплачені позивачем адвокату ОСОБА_2 2000 грн. в якості витрат на правничу допомогу відносяться до судових витрат у даній справі.

Понесення позивачем судових витрат з оплати судового збору в сумі 2006 грн. підтверджується квитанцією № .1 від 02.07.2018р. та квитанцією №.1 від 18.07.2018р.

На підставі ст.129 ГПК України судові витраті щодо сплати судового збору та витрати на правничу допомогу покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Нотапс" задовольнити частково.

2.Стягнути з ОСОБА_1 підприємства "Стенцовське" (68332, Одеська обл., Кілійський р-н, с. Шевченкове, вул. Радянська, 21, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Нотапс" (03187, м. Київ, вул. Академіка Глушкова, 40, корп. 5, оф. 526, , , п/р №8596, Печерська філія ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 300711) 3% річних у розмірі 22613 (двадцять дві тисячі шістсот тринадцять) грн. 19 коп., інфляційні втрати у розмірі 107 819 (сто сім тисяч вісімсот девятнадцять) грн. 89 коп., судовий збір у розмірі 1956 (одна тисяча девятсот пятдесят шість) грн. 50 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 1950 (одна тисяча девятсот пятдесят) грн. 91 коп.

3.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 02 січня 2019 р.

Суддя Г.Є. Смелянець