ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/3220/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Головного управління Національної поліції в Харківській області, м.Харків,
до Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, м.Харків,
про стягнення 20821,83 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність № 2206/1/9/01/26-2017 від 20.09.2017);

відповідача - ОСОБА_2 (довіреність № 22/11-14613-Рm-18 від 07.12.2018);

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Національної поліції в Харківській області, м.Харків, 23.11.2018 звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, м.Харків, про стягнення заборгованості за Договором про відшкодування витрат комунальних послуг № 101/Г-86 від 05.04.2018 в загальному розмірі 20821,83 грн., у тому числі: 18819,74 грн. основного боргу; 1518,39 грн. пені; 257,87 грн. - 3% річних та 225,83 грн. інфляційних втрат. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, в порушення п. 2.1. Договору, не здійснив оплату за послуги, надані згідно актів наданих послуг №№ 30, 31, 32 від 06.04.2018 та №№ 122, 123, 124 від 21.05.2018.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.11.2018 вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/3220/18 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 10.12.2018, відповідач зазначив, що єдиним джерелом погашення заборгованості Управління є кошти, які виділяються з державного бюджету, їх недостатність на рахунках спричинила неможливість оплати у повному обсязі заборгованості перед позивачем. Відповідач, користуючись правом, передбаченим ст. 233 ГК України, просив зменшити на 90% розмір штрафних санкцій, що підлягають сплаті за прострочення виконання зобов'язання за період з січня по червень 2018 року.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги визнала, але просила зменшити розмір штрафних санкцій на 90%.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

05.04.2018 між Головним управлінням Національної поліції в Харківській області (позивачем) та Північно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (відповідачем) було укладено Договір № 101/Г-86 про відшкодування витрат комунальних послуг, згідно розділу 1. якого позивач, як платник, зобов'язався забезпечувати надання комунальних послуг та енергоносіїв (водопостачання, газопостачання та постачання електричної енергії), а відповідач, як користувач, зобов'язався відшкодувати платнику оплату зазначених послуг пропорційно до займаної ним площі в будівлі 61,40 кв.м, за адресою: Харківська область, смт.Кигичівка, вул. Волошина, буд. 21.

Відповідно до п. 2.1. вказаного Договору, відповідач повинен був, не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним місяцем, вносити за надані послуги на рахунок позивача плату, на підставі актів наданих послуг, щоквартально.

Як свідчать матеріали справи, оплата за надані послуги, яка станом на 01.11.2018 згідно з актами наданих послуг №№ 30,31,32 від 06.04.2018 та №№ 122, 123, 124 від 21.05.2018, що підписані представником відповідача, становить 18819,74 грн., на рахунок позивача не надходила.

Відповідно до ст. 222 ГК України, 02.08.2018 позивачем було направлено на адресу відповідача претензію про стягнення заборгованості № 2165/119/05/29-2018.

У відповідь на претензію, листом від 19.09.2018 за № 22/11-11518-Рм-18 відповідач повідомив, що заборгованість утворилась у зв'язку із відсутністю кошторису та коштів за КЕКВ 2274, а також неможливістю з цих підстав зареєструвати такі зобов'язання в Державній казначейській службі України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 624 ЦК України встановлено: якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Згідно п. 2.2. Договору, при несплаті послуг у строки, встановлені Договором, нараховується пеня в розмірі подвійної ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від несплаченої суми наданих послуг, за кожен день прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, суд визнав вимоги про стягнення з відповідача 1518,39 грн. пені, 257,87 грн. - 3% річних та 225,83 грн. інфляційних законними та обґрунтованими.

Разом з тим, як вже було зазначено судом, відповідач заявив клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, що підлягають сплаті на 90%, у зв`язку з тим, що Північно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції є неприбутковою установою, яка утримується за рахунок коштів відповідного (державного) бюджету, та на його рахунках недостатньо коштів для оплати виниклої заборгованості, а також враховуючи, що порушення зобов'язання не завдало збитків позивачу.

Пунктом 1 статтею 233 ГК України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Пунктом 3 статті 551 ЦК України також передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно Бюджетного кодексу України (БК України) бюджетна установа - орган, установа або організація, визначена Конституцією України, а також установа або організація, створена у встановленому порядку органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування, яка повністю утримується за рахунок відповідно державного бюджету або місцевого бюджетів, бюджетні установи є неприбутковими (абзац шостий частини 1 статті 2 БК України).

Проте, відповідно до приписів ч. 2 ст. 617 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України та рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005, відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов'язання.

Крім того, позивач за власним бажанням вдвічі зменшив суму пені, розрахувавши її в розмірі однієї, а не подвійної облікової ставки Національного банку України, як це передбачено умовами п. 2.2. Договору.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість заявленого відповідачем клопотання.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління Національної поліції в Харківській області обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611, 612, 624, 625 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 29, 42, 73, 74, 86, 91, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (61010, м.Харків, вул.Нетіченська, 14; ) на користь Головного управління Національної поліції в Харківській області (61002, м.Харків, вул. Жон Мироносиць, 5; ; р/р 2615 в ДКС України в м.Київ, МФО 820172) - борг за Договором про відшкодування витрат комунальних послуг № 101/Г-86 від 05.04.2018 в розмірі 18819,74 грн.; пеню в розмірі 1518,39 грн.; 3% річних у розмірі 257,87 грн.; інфляційні втрати в розмірі 225,83 грн.; витрати з оплати судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду безпосередньо або через Господарський суд Харківської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 27.12.2018 р.

Суддя ОСОБА_3