ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року Справа № 918/680/15

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Грязнов В.В. , суддя Маціщук А.В.

секретар судового засідання Ткач Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Агробуд-Рівне" на рішення Господарського суду Рівненської області від 16.08.2018 р. у справі № 918/680/15 (головуючий суддя Бережнюк В.В., суддя Войтюк В.Р., суддя Марач В.В., повний текст рішення складено 16.08.2018 р.)

за заявою Рівненської обласної асоціації по сільському будівництві "Рівнеагробуд" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Рівненської області від 07.10.2015 р. у справі № 918/680/15 (суддя Андрійчук О.В.)

за позовом Рівненської обласної асоціації по сільському будівництві "Рівнеагробуд" (м.Рівне)

до товариства з обмеженою відповідальністю "Агробуд-Рівне" (Рівненська обл., Рівненський р-н., с. Корнин)

про визнання недійсним рішення

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, представник за довіреністю від 27.03.2018р.;

відповідача - ОСОБА_2І, представник за довіреністю № 4-09 від 03.09.2018р.; ОСОБА_3, представник за довіреністю № 04 від 04.09.2018р.;

ВСТАНОВИВ:

В червні 2015 року Рівненська обласна асоціація по сільському будівництву "Рівнеагробуд" звернулася до Господарського суду Рівненської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Агробуд-Рівне" про визнання недійсним з моменту прийняття рішення загальних зборів від 07.03.2014 р., прийнятих по 2-4 питанням порядку денного, оформлених протоколом № 1/13 від 07.03.2014 р.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що при прийнятті загальними зборами учасників відповідача рішення щодо придбання частки позивача у статутному капіталі відповідача було порушено вимоги ч. 3 ст. 98 ЦК України та ч. 3 ст. 59 Закону України "Про господарські товариства", тобто за відсутності кворуму для вирішення вказаного питання, що є безумовною підставою для визнання рішень загальних зборів учасників в цій частині недійсними. Оскільки вирішення питань про зміну складу учасників відповідача та затвердження нової редакції статуту відповідача є похідними від вирішення питання про викуп частки позивача, вказані рішення також підлягають визнанню недійсними.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 07.10.2015 р. у справі № 918/680/15 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Андрійчук О.В., суддя Гудзенко Я.О., суддя Павленко Є.В.) у задоволенні позову відмовлено.

Обґрунтовуючи рішення, суд першої інстанції вказав, що відсутність права голосу позивача при вирішенні загальними зборами товариства питання щодо вчинення між позивачем та відповідачем правочину про викуп частки у статутному капіталі товариства призвела до відсутності кворуму при прийнятті такого рішення, що є безумовною підставою для визнання рішення недійсним.

Водночас, суд першої інстанції прийшов до висновку, що сам факт порушення вимог ч. 3 ст. 98 ЦК України та ч. 3 ст. 59 Закону України "Про господарські товариства" при відсутності порушення прав та законних інтересів позивача, враховуючи, що дії самого позивача призвели до порушення вимог вказаних приписів, не може мати наслідком визнання недійсними рішень загальних зборів учасників відповідача. При цьому, саме лише бажання позивача повернути належні йому корпоративні права, які забезпечують участь у товаристві, не є самостійною та достатньою підставою для задоволення позовних вимог, оскільки таке задоволення не ґрунтуватиметься на загальних засадах цивільного судочинства - справедливості, добросовісності та розумності.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 24.12.2015 р. у справі №918/680/15 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р.), рішення Господарського суду Рівненської області від 07.10.2015р. скасовано, прийнято нове, яким позов задоволено; визнано недійсним з моменту їх прийняття рішення загальних зборів від 07.03.2014р., прийнятих з 2-4 питань порядку денного зборів учасників ТОВ "Агробуд-Рівне".

Скасовуючи рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову та приймаючи нове рішення про задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що враховуючи вимоги ч. 3 ст. 98 ЦК України, позивач не мав права голосу при вирішенні другого питання порядку денного на загальних зборах учасників відповідача 07.03.2014р., по якому приймалося рішення про вчинення правочину між позивачем та відповідачем. Отже, за прийняття рішення по другому питанню порядку денного загальних зборів учасників ТОВ "Агробуд-Рівне" від 07.03.2014р. проголосували лише учасники, які володіють в сукупності 0,36 % голосів. У зв'язку з викладеним, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що при прийнятті рішення про придбання ТОВ "Агробуд-Рівне" частки Асоціації "Рівнеагробуд", з урахуванням обмежень, встановлених ч. 3 ст. 98 ЦК України, які позбавляли права голосу Асоціацію "Рівнеагробуд" при прийнятті відповідного питання, могли проголосувати лише учасники, що володіють у сукупності 0,36% голосів, а тому відповідне рішення не могло бути прийняте більшістю голосів.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.03.2016 р. у справі № 918/680/15 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Картере В.І., суддя Барицька Т.Л., суддя Губенко Н.М.), касаційну скаргу ТОВ "Агробуд-Рівне" задоволено частково; постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 24.12.2015р. скасовано, а рішення Господарського суду Рівненської області від 07.10.2015р. у справі №918/680/15 залишено в силі; касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 припинено.

Суд касаційної інстанції, виходячи з предмету та підстав заявленого у даній справі позову, погодився з висновком суду першої інстанції про те, що позивач у даному випадку не довів наявність порушених прав та законних інтересів внаслідок прийняття оспорюваних рішень загальних зборів учасників, які відбулися 07.03.2014р. та оформлені протоколом №1/13.

В липні 2018 року Рівненська обласна асоціація по сільському будівництву "Рівнеагробуд" звернулася до Господарського суду Рівненської області із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Рівненської області від 07.10.2015 р. у справі № 918/680/15, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 07.10.2015 р. у справі № 918/680/15, прийняти нове рішення, яким задоволити позов та визнати недійсними з моменту їх прийняття рішення загальних зборів учасників ТОВ "Агробуд-Рівне" від 07.03.2014 р., прийняті по 2-4 питаннях порядку денного, оформлені протоколом №1/13 загальних зборів учасників ТОВ "Агробуд-Рівне" від 07.03.2014 р.

Обґрунтовуючи дану заяву, заявник зазначає, що рішенням Господарського суду Рівненської області від 17.10.2017 р. у справі № 918/552/15, яке залишене без змін постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.06.2018 р., позовні вимоги Рівненської обласної асоціації по сільському будівництву "Рівнеагробуд" до ТОВ "Агробуд-Рівне" було задоволено та визнано недійсним з моменту його укладення договір купівлі-продажу частки статутного капіталу від 07.03.2013 р., який укладений між Рівненською обласною асоціацією по сільському будівництву "Рівнеагробуд" та ТОВ "Агробуд-Рівне".

Заявник наголошує, що зважаючи на те, що в основу судового рішення в даній справі було покладено саме дійсність та наявність договору купівлі-продажу частки статутного капіталу від 07.03.2013 р., недійсність цього договору є суттєвою обставиною для розгляду даної справи. При цьому, оскільки договір купівлі-продажу частки статутного капіталу від 07.03.2013 р. може бути визнано недійсним виключно в судовому порядку, виявлення таких обставин можливе лише після набрання законної сили відповідним судовим рішенням, а до цього моменту факт недійсності оспорюваного договору не може бути достеменно відомим жодним особам. Водночас, виходячи із сутті поняття недійсності, визнаний в судовому порядку недійсним договір купівлі-продажу частки статутного капіталу від 07.03.2013 р. не створює юридичних наслідків та є недійсним з моменту його укладення, тобто з 07.03.2014 р.

Таким чином, на думку заявника, підставами для перегляду судового рішення №918/680/15 від 07.10.2015 р. за нововиявленими обставинами є:

- істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи - недійсність договору купівлі-продажу частки статутного капіталу від 07.03.2014 р.;

- скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду - рішення Господарського суду Рівненської області у справі №918/552/15 від 12.06.2015 р., і прийняття протилежного за змістом - рішення Господарського суду Рівненської області від 17.10.2017 р. у справі №918/552/15.

Також заявник звертає увагу, що вказані обставини існували на час розгляду справи, та не могли бути відомі заявникові на той час, оскільки рішення Господарського суду Рівненської області від 17.10.2017 р. у справі №918/552/15 набрало законної сили лише 12.06.2018 р. після прийняття постанови Верховного Суду від 12.06.2018 р.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 16.08.2018 р. у справі № 918/680/15 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Бережнюк В.В., суддя Войтюк В.Р., суддя Марач В.В.) заяву Рівненської обласної асоціації по сільському будівництву "Рівнеагробуд" про перегляд рішення Господарського суду Рівненської області від 07.10.2015 р. у справі №918/680/15 за нововиявленими обставинами задоволено. Рішення Господарського суду Рівненської області від 07.10.2015 р. у справі №918/680/15 - скасовано. Прийнято нове рішення, яким позов задоволено та визнано недійсними з моменту їх прийняття рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Агробуд-Рівне" від 07.03.2014 р., прийняті по 2-4 питаннях порядку денного, оформлені протоколом №1/13 загальних зборів учасників ТОВ "Агробуд-Рівне" від 07.03.2014 р.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції вказав, що заявником доведено та підтверджено наявність обставин, які у силу п. п. 1, 3 ч. 2 ст.320 ГПК України є підставою для перегляду за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Рівненської області від 07.10.2015р. у справі № 918/680/15. Такими обставинами є встановлений остаточним судовим рішенням від 12.06.2018р. у справі №918/552/15 факт недійсності договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ "Агробуд-Рівне". Рівно як і наявність у даному випадку скасованого судового рішення (мова йде про судове рішення у справі №918/552/15), яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для перегляду рішення у даній справі за нововиявленими обставинами, та за результатом такого перегляду рішення Господарського суду Рівненської області від 07.10.2015р. у справі №918/680/15 в частині відмови в задоволенні позовних вимог Рівненської обласної асоціації по сільському будівництву "Рівнеагробуд" до ТОВ "Агробуд-Рівне" про визнання недійсним рішення скасував та прийняв нове рішення, яким задоволив позовні вимоги.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю "Агробуд-Рівне" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Рівненської області від 07.10.2015 р. у справі № 918/680/15 та залишити його в силі.

Мотивуючи апеляційну скаргу скаржник зазначає, що у межах справ №918/276/14 та №918/680/15 судами розглядався спір про визнання недійсним рішень загальних зборів учасників ТОВ "Агробуд-Рівне", оформлених протоколом № 1/13 від 07.03.2014р., однак з різних підстав. Так, у даній справі, позивач зазначав лише єдину підставу позову, а саме порушення вимог ч. 3 ст. 98 ПК України та ч. 3 ст. 59 Закону України "Про господарські товариства" - відсутність кворуму для вирішення питання про придбання відповідачем частки учасника - позивача, у статутному капіталі відповідача. Як підставу для визнання недійсним решти рішень з питань порядку денного, позивач зазначав, що питання про зміну складу учасників відповідача та затвердження нової редакції статуту відповідача є похідними від вирішення питання про викуп частки позивача, а тому також підлягають визнанню недійсними. Жодних заяв про зміну підстав позову у даній справі позивачем не подавалося. Однак, як вбачається із тексту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції вийшов за межі заявлених позивачем підстав позову у даній справі, зокрема, як підставу для задоволення позову зазначив порушення вимоги ст. 123 ГК України, ст. 100 ЦК України, ст.ст. 10, 53 Закону України "Про господарські товариства". Водночас, ці підстави позову були предметом розгляду у іншій господарській справі № 918/276/14, щодо яких було прийняте судове рішення, яке набрало законної сили. Такі дії суду призвели не лише до порушення ч. 5 ст. 320 ГПК України, а й до повторного розгляду господарським судом спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що був вирішений у справі № 918/276/14, який не передбачений ГПК України.

Таким чином, на думку скаржника, заява Рівненської обласної асоціації по сільському будівництву "Рівнеагробуд" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Рівненської області від 07.10.2015 р. виходить за межі заявлених підстав позову, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розгляд яких прямо заборонений ч. 5 ст. 320 ГПК України, а отже задоволенню не підлягає.

Скаржник наголошує на відсутності підстав передбачених ч. 2 ст. 320 ГПК України для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, оскільки за умови дотримання вимог ч. 5 ст. 320 ГПК України та розгляду судом виключно первісних підстав позову, які були заявлені позивачем та були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, обставина (визнання недійсним договору купівлі-продажу частки статутного капіталу від 07.03.2014 р.) не може вважатися істотною для даної справи. Окрім того, висновки Вищого господарського суду України, зроблені у постанові від 16.03.2016р., при касаційному перегляді рішення Господарського суду Рівненської області від 07.10.2015р. у даній справі також підтверджують те, що визнання недійсним договору купівлі-продажу частки статутного капіталу від 07.03.2014 р. не має значення для даної справи з огляду на підстави заявленого позову.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції не лише не взяв до уваги висновки, зроблені судом касаційної інстанції у постанові від 16.03.2016р., а й фактично здійснив повторний розгляд справи в цілому, при цьому застосував підстави для задоволення позову, що не були заявлені позивачем у даній справі, а були предметом судового розгляду у справі № 918/276/14.

Скаржник звертає увагу суду, що судом першої інстанції невірно застосовано норми ч. 1 ст. 60 Закону України "Про господарські товариства", оскільки дані положення застосовуються лише для визначення умов, за якими загальні збори учасників вважаються повноважними. Дана норма права не підлягає застосуванню для визначення мінімальної кількість голосів для прийняття рішень загальними зборами. Для визначення мінімальної кількості голосів, за наявності яких рішення загальними зборами вважається прийняте, підлягає застосуванню ст. 59 Закону України "Про господарські товариства".

Апелянт вказує, що висновок суду про відсутність кворуму при проведенні загальних зборів товариства спростовується встановленими господарськими судами попередніх інстанцій обставинами, щодо присутності на зборах 100% учасників товариства.

Окрім того, скаржник зазначає, що одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду. Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою, а саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 21.09.2018р. скаржнику поновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою, зупинено дію оскаржуваного рішення та призначено розгляд скарги на 11.10.2018 р. об 14:30 год.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно указу Президента України №454/2017 від 29.12.2017 р. Рівненський апеляційний господарський суд ліквідовано та створено Північно-західний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Вінницьку, Волинську, Житомирську, Рівненську та Хмельницьку області, з місцезнаходженням у місті Рівному.

Частиною 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

05.10.2018 р. в газеті "Голос України" опубліковано оголошення про початок роботи Північно-західного апеляційного господарського суду.

Відповідно до наказу керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду №992 від 01.10.2018 р. "Про комісію для передачі судових справ та матеріалів" згідно акта здачі судових справ від 03.10.2018 р. до Північно-західного апеляційного господарського суду передана справа № 918/680/15 за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Агробуд-Рівне" на рішення Господарського суду Рівненської області від 16.08.2018 р.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.10.2018 р. для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Грязнов В.В., суддя Маціщук А.В.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.10.2018 р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено розгляд скарги на 21.11.2018 р. об 15:00 год.

Рівненська обласна асоціація по сільському будівництву "Рівнеагробуд" надіслала до суду відзив на апеляційну скаргу (вх. №3280/18 від 08.11.2018 р.) та додатковий відзив на апеляційну скаргу (вх. №7799/18 від 05.12.2018 р.), в яких просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що в основу судового рішення в даній справі було покладено саме дійсність та наявність договору купівлі-продажу частки статутного капіталу від 07.03.2013 р., недійсність цього договору є суттєвою обставиною для розгляду даної справи. При цьому, оскільки договір купівлі-продажу частки статутного капіталу від 07.03.2013 р. може бути визнано недійсним виключно в судовому порядку, виявлення таких обставин можливе лише після набрання законної сили відповідним судовим рішенням, а до цього моменту факт недійсності оспорюваного договору не може бути достеменно відомим жодним особам. Водночас, виходячи із сутті поняття недійсності, визнаний в судовому порядку недійсним договір купівлі-продажу частки статутного капіталу від 07.03.2013 р. не створює юридичних наслідків та є недійсним з моменту його укладення, тобто з 07.03.2014р.

Таким чином, на думку позивача, обставини ,наведені ним в заяві є нововиявленими в силу п.п. 1, 3 ч. 2 ст.320 ГПК України, що є підставою для перегляду за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Рівненської області від 07.10.2015р. у справі № 918/680/15, тому висновок суду першої інстанції є обґрунтованим та законним.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.11.2018р. у справі №918/680/15 в судовому засіданні оголошено перерву до 06.12.2018 р. об 14:30 год.

У зв'язку із відпусткою судді-члена колегії ОСОБА_5 судове засідання у справі 06.12.2018 р. об 14:30 год. не відбулося.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.12.2018р. розгляд апеляційної скарги призначено на 20.12.2018 р. об 12:00 год.

Представники скаржника в судовому засіданні 20.12.2018р. підтримали доводи апеляційної скарги, просять її задоволити, рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду.

Представник позивача в судовому засіданні 20.12.2018р. заперечив доводи апеляційної скарги, просить відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 ГПК України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно п.1, 3 ч. 2 ст. 320 ГПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини ,що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі ,яка звертається з заявою,на час розгляду справи та скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Таким чином, перегляд рішення за нововиявленими обставинами є спеціально встановленою процедурою і є можливим лише за умови наявності підстав для такого перегляду, встановлених Господарським процесуальним кодексом України та за умови дотримання порядку і строку подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами встановлених Господарський України.

Прийняття заяви (подання) про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не означає обов'язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Нововиявлена обставина - це юридичний факт, який передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для правильного вирішення даної конкретної справи. Якби нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового акта, то вона обов'язково вплинула б на остаточні висновки суду; юридичний факт, який існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Під час вирішення питань щодо правової природи юридичних фактів як нововиявлених обставин та їх істотності необхідно керуватися правилами ст. 86 ГПК України.

Згідно ч. 5 ст. 320 ГПК України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Заявник обґрунтовує заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами тим, що рішенням Господарського суду Рівненської області від 17.10.2017 р. у справі № 918/552/15, яке залишено без змін постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.06.2018р., позовні вимоги Рівненської обласної асоціації по сільському будівництву "Рівнеагробуд" до ТОВ "Агробуд-Рівне" було задоволено та визнано недійсним з моменту його укладення договір купівлі-продажу частки статутного капіталу від 07.03.2013 р., який укладений між Рівненською обласною асоціацією по сільському будівництву "Рівнеагробуд" та ТОВ "Агробуд-Рівне".

Таким чином, на думку заявника, підставами для перегляду судового рішення у справі №918/680/15 від 07.10.2015 р. за нововиявленими обставинами є:

- істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи - недійсність договору купівлі-продажу частки статутного капіталу від 07.03.2014 р.;

- скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду - рішення Господарського суду Рівненської області у справі №918/552/15 від 12.06.2015 р., і прийняття протилежного за змістом - рішення Господарського суду Рівненської області від 17.10.2017 р. у справі №918/552/15.

Також заявник звертає увагу, що вказані обставини існували на час розгляду справи, та не могли бути відомі заявникові на той час, оскільки рішення Господарського суду Рівненської області від 17.10.2017 р. у справі №918/552/15 набрало законної сили лише 12.06.2018 р. після прийняття постанови Верховного Суду від 12.06.2018 р.

Задовольняючи заяву Рівненської обласної асоціації по сільському будівництву «Рівнеагробуд» та скасовуючи за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Рівненської області від 07 жовтня 2015 р. , суд першої інстанції не з»ясував підстави позову ,які були заявлені позивачем та були предметом розгляду при ухваленні судового рішення ,яке переглядається.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, тобто те, по відношенню до чого позивач просить у суду захисту. Разом з тим, підстава позову - це ті фактичні обставини, на яких позивач обґрунтовує свої вимоги. Фактичні обставини, викладені позивачем в позовній заяві, згодом в процесі розгляду справи набуває форму доказів, які можуть оскаржуватися відповідачем. Підставою позову виступають також і правові норми, на які посилається позивач в підтвердження своїх вимог.

Так, предметом позову у даній справі є вимога позивача до відповідача про визнання недійсним з моменту прийняття рішень загальних зборів від 07.03.2014 р., прийнятих по 2-4 питанням порядку денного, оформлених протоколом № 1/13 від 07.03.2014 р.

При цьому, підставою для визнання рішень недійсними позивач визначає те, що при прийнятті загальними зборами учасників відповідача рішення щодо придбання частки позивача у статутному капіталі відповідача було порушено вимоги ч. 3 ст. 98 ЦК України та ч. 3 ст. 59 Закону України "Про господарські товариства", тобто за відсутності кворуму для вирішення вказаного питання, що є безумовною підставою для визнання рішень загальних зборів учасників в цій частині недійсними. Оскільки вирішення питань про зміну складу учасників відповідача та затвердження нової редакції статуту відповідача є похідними від вирішення питання про викуп частки позивача, позивач також просив вказані рішення визнати недійсними.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивач для визнання недійсними рішень визначив лише дві підстави позову, а саме порушення вимог ч. 3 ст. 98 ЦК України та ч. 3 ст. ст. 59 Закону України "Про господарські товариства". При цьому, в матеріалах справи відсутні заяви позивача про зміну підстав позову у даній справі.

Наявні в матеріалах справи додаткові пояснення до позовної заяви від 06 липня 2015 р. (а.с.108-111,т.1) на думку апеляційного господарського суду не свідчать про доповнення позивачем підстав позову новими обставинами, оскільки саме в цих поясненнях позивач зазначав,що договір купівлі-продажу частки статутного капіталу є наслідком ,а не причиною прийняття рішень загальних зборів учасників ТОВ»Агрогбуд-Рівне» ,оформлених протоколом № 1/13 від 07.03.2014 р. ,які оскаржуються у справі № 918/680/15. Тоб-то без цих рішень загальних зборів учасників ТОВ»Агробуд-Рівне» договір купівлі-продажу частки статутного капіталу не міг бути укладений взагалі і є похідним від них. (т.1,а.с. 110,зворот)

Крім того, позивач у цій же заяві зазначив,що саме на підставі вказаного рішення загальних зборів учасників ТОВ «Агробуд-Рівне» від 07.03.2014 р. ,оформленого протоколом №1/13 , договір купівлі-продажу частки статутного капіталу ,посвідчений приватним нотаріусом 07.03.2014р. і зареєстрований в реєстрі за № 171,міг бути укладений ,оскільки саме цим рішенням визначались істотні умови договору купівлі-продажу частки статутного капіталу ТОВ»Агробуд-Рівне « у розмірі 99,64%- предмет, ціна , сторони,особи представників, уповноважених на укладення та підписання договору купівлі-продажу частки статутного капіталу від імені ТОВ « Агробуд-Рівне»,в тому числі зобов»язання генерального директора ТОВ» Агробуд-Рівне» видати довіреність ОСОБА_6 від ТОВ « Агробуд-Рівне « на укладення та підписання договору купівлі-продажу частки з Рівненською обласною асоціацією по сільському будівництву «Рівнеагробуд» .(т.1,а.с.111)

Як встановлено апеляційним господарським судом, приймаючи рішення від 07.10.2015 р. у справі №918/680/15, Господарський суд Рівненської області вказав, що «як позивач, так і відповідач вчинили дії, спрямовані на відчуження/придбання частки позивача у статутному капіталі відповідача (кожна зі сторін прийняла рішення про продаж/придбання частки), внаслідок чого між позивачем (продавець) (в особі голови асоціації ОСОБА_7, як про це вирішено на засіданні правління, оформленого протоколом №8 від 04.03.2014р.) та відповідачем (покупець) (в особі представника ОСОБА_6, який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності, як про це зазначено у рішенні загальних зборів учасників відповідача, оформленого протоколом №1/13 від 07.03.2014р.) укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу від 07.03.2013р., відповідно до якого продавець передає у власність покупцю всю належну йому на праві власності частку у статутного капіталу ТОВ "Агробуд-Рівне", що становить 99,64% статутного капіталу товариства та дорівнює 848 549,00 грн., а покупець приймає її у власність та зобов'язується сплатити продавцю грошову суму у розмірі та в порядку, визначені договором.

У свою чергу, для виникнення правовідношення купівлі-продажу необхідне волевиявлення однієї особи (продавця) на продаж належного їй майна та волевиявлення іншої особи (покупця) на придбання цього майна за плату. При цьому продавець і покупець мають різну мету. Якщо для продавця, у даному випадку позивача, головний інтерес становить отримання відповідної грошової суми (для залучення додаткових коштів), то для покупця (відповідача) - одержання частки у власність (для її подальшої реалізації іншим учасникам чи третім особам, чи зменшення статутного капіталу).

Таким чином, позивачем та відповідачем реалізовано їхні наміри щодо відчуження та придбання відповідно частки позивача у статутному капіталі відповідача, які зафіксовані як в оскаржуваних рішеннях відповідача, так і в рішеннях правління позивача, шляхом вчинення двостороннього правочину, якому притаманна наявність взаємоузгодженого волевиявлення двох осіб, спрямованого на виникнення єдиного правового результату, покликаного забезпечити реалізацію обопільної чи самостійної мети кожної з цих осіб.

Договір купівлі-продажу, укладений між позивачем (продавцем) та відповідачем (покупцем) також був предметом судового розгляду. Рішенням Господарського суду Рівненської області у справі № 918/552/15 від 12.06.2015р., яке оскаржується в апеляційному порядку, а отже не набрало законної сили, у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним зазначено договору відмовлено.

При цьому вказаним судовим рішенням, а також рішенням Господарського суду Рівненської області у справі № 918/108/15 від 10.03.2015р., яке залишене без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 21.09.2015р., встановлено, що договір купівлі-продажу виконаний сторонами, зокрема позивачем сплачено грошові кошти в розмірі 848 549,00 грн., визначених сторонами як ціну продажу частки. Докази повернення вказаних грошових коштів позивачем на рахунок відповідача відсутні. Також судовим рішенням у справі № 918/108/15, яке набрало законної сили, встановлено, що наведені факти в сукупності вказують на укладення договору купівлі-продажу частки статутного капіталу, який є дійсним, з огляду на що корпоративні права позивача за вказаним договором відчужені відповідачу.

Станом на дату розгляду вказаної справи доказів недійсності договору купівлі-продажу частки в статному капіталі відповідача суду не надано, що за вимогами ст. 204 ЦК України презюмує його правомірність.

Отже, позивач вчинив дії, що свідчать про виконання правочину, тобто на створення цивільних права та обов'язків, пов'язаних із відчуженням належної йому частки у статутному капіталі відповідача, а відтак - на припинення своєї участі у товаристві.»

Разом з тим, суд касаційної інстанції, вирішуючи даний спір та переглядаючи в касаційному порядку рішення судів попередньої інстанції зазначив, що для прийняття рішення про викуп частки учасника у статутному капіталі товариства закон не встановлює обмеження ,визначені ч.2 ст. 59 Закону України "Про господарські товариства", а відтак у даному випадку, незважаючи на відсутність права голосу у позивача з другого питання порядку денного рішення загальних зборів від 07.03.2014р., голосування за таке рішення решти учасників товариства, частка яких становила 0,36 % статутного капіталу товариства, свідчить про прийняття рішення простою більшістю голосів у відповідності до закону.

Окрім того, твердження про відсутність кворуму при проведенні загальних зборів товариства спростовується встановленими судами попередніх інстанцій обставинами, щодо присутності на зборах 100% учасників товариства.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції вважає помилковим висновок місцевого господарського суду, з яким погодився господарський суд апеляційної інстанції, про те, що в даному випадку рішення загальних зборів приймалося за відсутності кворуму.

Також, касаційний господарський суд вважав помилковим посилання у рішенні суду першої інстанції на те, що чинне законодавство не врегульовує порядку прийняття рішень загальними зборами учасників, на яких вирішується питання щодо учасника, якому належить абсолютна більшість голосів, оскільки такі твердження не узгоджуються зі змістом ч. 3 ст. 59 Закону України "Про господарські товариства".

Проте, наведені помилки не вплинули на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення в цілому, оскільки представник позивача брав участь в загальних зборах учасників, рішення яких оскаржуються, отже його право на участь порушено не було. Крім того, та обставина, що позивач також брав участь у голосуванні за друге питання порядку денного ніяким чином не впливає на результат прийнятого рішення, оскільки всі інші учасники, частка яких становила 0,36% статутного капіталу товариства і які мали право вирішувати дане питання також проголосували "ЗА".

При цьому, саме лише бажання позивача повернути належні йому корпоративні права, які забезпечують участь у товаристві, не є самостійною та достатньою підставою для задоволення позовних вимог, оскільки таке задоволення не ґрунтується на загальних засадах цивільного судочинства - справедливості, добросовісності та розумності.

Сам факт порушення вимог ч. 3 ст. 98 ЦК України (участь позивача у голосуванні по другому питання рішення загальних зборів від 07.03.2014р.) при відсутності будь-яких інших порушень прав та законних інтересів позивача, а також враховуючи, що дії самого позивача призвели до порушення вимог вказаних приписів, не може мати наслідком визнання недійсними рішень загальних зборів учасників відповідача.

Враховуючи предмет та підстави заявленого у даній справі позову, суд касаційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про те, що позивач у даному випадку не довів наявність порушених прав та законних інтересів внаслідок прийняття оспорюваних рішень загальних зборів учасників, які відбулися 07.03.2014 та оформлені протоколом № 1/13.

При цьому, суд касаційної інстанції зауважив, що доводи наведені, як в обґрунтування позовних вимог так і в заперечення проти позову, що стосуються обставин дійсності або недійсності правочину, укладеного на виконання оспорюваного у даній справі рішення загальних зборів товариства, не можуть бути взяті до уваги при вирішення даного спору, оскільки дані обставини не мають значення для встановлення факту недійсності оспорюваного рішення загальних зборів товариства з огляду на підстави заявленого позову.

Як зазначалося апеляційним судом вище, підставою для перегляду за нововиявленими обставинами рішення суду є рішення Господарського суду Рівненської області від 17.10.2017р. у справі №918/552/15, яке залишено без змін судом касаційної інстанції, яким встановлені, на думку заявника, істотні для даної справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи, тобто визнання недійсним договору купівлі-продажу частки статутного капіталу від 07.03.2014 р.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що ч. 5 ст. 320 ГПК України передбачено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Таким чином, процесуальне законодавство в порядку перегляду справи за нововиявленими обставинами не передбачає здійснення перегляду судового рішення у повному обсязі, а передбачає лише його перегляд в тих межах, в яких нововиявлені обставини впливають на суть ухваленого в справі остаточного судового рішення, а суд, переглядаючи рішення за нововиявленими обставинами не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, та розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Отже, враховуючи приписи ч. 5 ст. 320 ГПК України, а також підстави заявленого у даній справі позову, суд апеляційної інстанції зазначає, що недійсність договору купівлі-продажу частки статутного капіталу від 07.03.2014р., який був укладений на виконання оспорюваного рішення загальних зборів товариства, яке оформлене протоколом №1/13 від 07.03.2014 р. не впливає на факт його недійсності з огляду на підстави заявленого позову, тому приходить до висновку, що вказані заявником в заяві про перегляд за нововиявленими обставинами дані не спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення та не є нововиявленими у розумінні ст. 320 ГПК України, а є спробою переоцінки раніше поданих доказів, на яких ґрунтується судове рішення у цій справі.

Окрім того, суд апеляційної інстанції не приймає посилання заявника на рішення Господарського суду Рівненської області у справі № 918/552/15 від 12.06.2015р, яке скасоване та котре, на думку заявника, стало підставою для прийняття судом рішення, яке переглядається за нововиявленими обставинами, оскільки в судовому рішенні, яке є предметом перегляду, чітко зазначено, що рішення у справі № 918/552/15 від 12.06.2015р, оскаржується в апеляційному порядку, а отже не набрало законної сили, тому доводи заявника, що дане рішення стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду, не відповідають дійсним обставинам справи.

Апеляційний господарський суд також приймає до уваги, що суд першої інстанції, переглядаючи рішення за нововиявленими обставинами, підставою для визнання недійсними оспорюваних рішень загальних зборів відповідача зазначив порушення вимоги ст. 123 ГК України, ст. 100 ЦК України, ст. 10, 53 Закону України "Про господарські товариства". Однак, такі підстави позову не були предметом розгляду у даній справі, а були предметом розгляду у іншій справі № 918/276/14 з ідентичним предметом позову, щодо яких було прийняте судове рішення, яке набрало законної сили.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що приймаючи рішення від 07.10.2015 р. у справі №918/680/15, Господарський суд Рівненської області послався на те, що станом на дату розгляду вказаної справи доказів недійсності договору купівлі-продажу частки статутного капіталу від 07.03.2014р. суду не надано, що за вимогами ст. 204 ЦК України презюмує його правомірність. Позивач вчинив дії, що свідчать про виконання правочину, тобто на створення цивільних прав та обов'язків, пов'язаних із відчуженням належної йому частки у статутному капіталі відповідача, а відтак - на припинення своєї участі у товаристві.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає, що такі висновки суду та доводи сторін, що стосуються договору купівлі-продажу частки статутного капіталу від 07.03.2014р. не можуть бути взяті до уваги при вирішення вказаного спору, оскільки вони не мають значення для встановлення факту недійсності оспорюваного рішення загальних зборів товариства, враховуючи підстави даного позову.

При цьому, суд апеляційної інстанції приймає до уваги те, що при розгляді даної справи позивач (заявник) неодноразово в своїх пояснення (т. 2, а.с.163-164, 203, 217-218) та апеляційній скарзі (т. 2, а.с. 5-6),доповненнях до апеляційної скарги(т.2,а.с.74), сам визнавав те, що договір купівлі-продажу частки статутного капіталу від 07.03.2014р. є наслідком, а не причиною прийняття рішень загальних зборів товариства, оформлених протоколом №1/13 від 07.03.2014 р., а без даного рішення договір купівлі-продажу не міг бути укладений і є похідним від них. В свою чергу, укладення даного договору, на виконання рішень загальних зборів, ніяким чином не надає легітимності та не усуває порушень при прийнятті рішень загальними зборами відповідача.

Господарський процесуальний кодекс України в порядку перегляду справи за нововиявленими обставинами не передбачає здійснення перегляду судового рішення у повному обсязі ,а передбачає лише його перегляд в тих межах, в яких нововивчені обставини впливають на суть ухваленого в справі остаточного судового рішення .

Разом з тим, суд першої інстанції фактично здійснив повторний розгляд справи в цілому, при цьому застосував підстави для задоволення позову , що не були заявлені позивачем у даній справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

За таких обставин, апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю "Агробуд-Рівне" підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Рівненської області від 16.08.2018 р. у справі № 918/680/15 скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Рівненської області від 07.10.2015 р. у справі № 918/680/15 та залишення в силі даного рішення.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на позивача згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 277, 281-284, 325 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Агробуд-Рівне" на рішення Господарського суду Рівненської області від 16.08.2018 р. у справі № 918/680/15 задоволити.

2. Рішення Господарського суду Рівненської області від 16.08.2018 р. у справі № 918/680/15 - скасувати.

Відмовити в задоволенні заяви Рівненської обласної асоціації по сільському будівництву "Рівнеагробуд" про перегляд рішення Господарського суду Рівненської області від 07.10.2015 р. у справі №918/680/15 за нововиявленими обставинами, а рішення Господарського суду Рівненської області від 07.10.2015 р. у справі №918/680/15 - залишити без змін.

3. Стягнути з Рівненської обласної асоціації по сільському будівництву "Рівнеагробуд" (88000, м. Ужгород, площа ПетефіАДРЕСА_1; адреса для листування: 33028, м. Рівне, а/с - 32 код 028) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агробуд-Рівне" (33003, АДРЕСА_2, код 33082153) 2740,50 грн. витрат зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги.

4. Місцевому господарському суду видати судовий наказ.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст. ст. 287-291 ГПК України.

6. Справу повернути до Господарського суду Рівненської області.

Повнй текст постанови складено 28 грудня 2018 року

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Маціщук А.В.