РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.12.2018Справа № 910/15194/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Купної В.В., розглянув матеріали господарської справи

за позовом акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго"

до публічного акціонерного товариства " Українська залізниця"

про стягнення 43 619,67 грн.

за участю представників сторін:

від позивача Пінчук-Ніколайчук Ю.В. - представник (довіреність № 104 від 04.10.2017),

від відповідача не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У листопаді 2018 року акціонерне товариство "ДТЕК Західенерго" (далі - АТ "ДТЕК Західенерго", позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - ПАТ "Укрзалізниця", відповідач) про стягнення 43 619,67 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як перевізник, належним чином не виконав зобов'язань щодо збереження вантажу під час його перевезення залізничним транспортом, внаслідок чого частину вантажу було втрачено, а позивачу були спричинені збитки, які відповідач, як перевізник, зобов'язаний відшкодувати.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду з цим позовом та просив стягнути з відповідача вартість недостачі вантажу в розмірі 43 619,67 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.11.2018 відкрито провадження у справі № 910/15194/18 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 18.12.2018.

05.12.2018 відділом автоматизованого діловодства суду був зареєстрований поданий відповідачем відзив на позовну заяву, в якому останній вказав, що позивачем невірно розрахована норма гранично допустимої (природної) втрати вантажу під час перевезення, яка повинна становити 2% від маси вантажу, а не 1%, як розраховано позивачем. Крім того, відповідач стверджував, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження вартості вантажу, яка встановлюється за документами вантажовідправника, та не доведено оплату переданого до перевезення вантажу, а відтак, не доведено понесення ним збитків, а також не доведено вину відповідача у виникненні збитків. Наголошував на тому, що вагони не перебувають у власності відповідача і що саме власник несе тягар утримання майна в належному стані. Враховуючи викладене, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні 18.12.2018 представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 18.12.2018 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

05.07.2018 вантажовідправник - ТОВ "ЦЗФ СЕЛИДІВСЬКА" відправив з залізничної станції Новоградівка ДОН до залізничної станції Бурштин ЛЬВ у вагоні № 53527024 вантаж, а саме - вугілля кам'яне, не поіменоване в алфавіті, вантажоотримувачем якого була ДТЕК "Бурштинська ТЕС" ПАТ "ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО", що підтверджується залізничною накладною № 50566504.

08.05.2018 вантажовідправник - ТОВ "ДОНІНТЕРВУГІЛЛЯ" відправив з залізничної станції Кривий Торець ДОН до залізничної станції Бурштин ЛЬВ у вагоні № 53484937 вантаж, а саме - вугілля кам'яне, не поіменоване в алфавіті, вантажоотримувачем якого була ДТЕК "Бурштинська ТЕС" ПАТ "ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО", що підтверджується залізничною накладною № 49630312.

22.06.2018 вантажовідправник - ТОВ "ДОНІНТЕРВУГІЛЛЯ" відправив з залізничної станції Кривий Торець ДОН до залізничної станції Бурштин ЛЬВ у вагоні № 53544649 вантаж, а саме - вугілля кам'яне, не поіменоване в алфавіті, вантажоотримувачем якого була ДТЕК "Бурштинська ТЕС" ПАТ "ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО", що підтверджується залізничною накладною № 50350305.

29.08.2018 вантажовідправник - ТОВ "ДОНІНТЕРВУГІЛЛЯ" відправив з залізничної станції Кривий Торець ДОН до залізничної станції Бурштин ЛЬВ у вагоні № 60440864 вантаж, а саме - вугілля кам'яне, не поіменоване в алфавіті, вантажоотримувачем якого була ДТЕК "Бурштинська ТЕС" ПАТ "ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО", що підтверджується залізничною накладною № 51494912.

Під час перевірки у вищевказаних вагонах була виявлена недостача вантажу, про що були складені комерційні акти, за даними яких:

- комерційний акт № 370400/7/97 від 13.07.2018 - недостача у вагоні № 53527024 складає 6 540 кг;

- комерційний акт № 440209/10/81 від 11.05.2018 - недостача у вагоні № 53484937 складає 6 980 кг;

- комерційний акт № 490000/188/94 від 23.06.2018 - недостача у вагоні № 53544649 складає 1 500 кг;

- комерційний акт № 490000/282/131 від 31.08.2018 недостача у вагоні № 60440864 складає 2 000 кг.

За таких обставин, позивач зазначає, що внаслідок втрати перевізником частини вантажу під час здійснення перевезення йому були завдані збитки, що рівні вартості недоотриманого вантажу за вирахуванням норми природної втрати вантажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Згідно з положеннями ст. 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 р. (далі - Статут) накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Частиною 1 ст. 307 Господарського кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань (ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 314 Господарського кодексу України, положення яких кореспондуються з положеннями ст. 924 Цивільного кодексу України, перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Частинами 1, 2 ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" також встановлено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Положеннями ст. 105 Статуту встановлено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

При цьому відповідно до ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Поряд із відшкодуванням збитків у разі втрати вантажу залізниця відшкодовує стягнуту за цей вантаж провізну плату, якщо вона не включається у вартість втраченого вантажу (ст. 114 Статуту).

Згідно зі ст. 115 Статуту вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

З матеріалів справи вбачається, що вантажовідправники при відправленні вантажу зазначили:

- у залізничній накладній № 50566504 загальну масу вантажу у вагоні № 53527024 - 65 000 кг, однак, як встановлено судом та слідує з комерційного акту № 370400/7/97 від 13.07.2018, у вказаному вагоні була виявлена недостача вантажу у кількості 6540 кг, а при складанні вказаного комерційного акту встановлено та зазначено, що нестача вантажу у вказаному розмірі могла поміститись у вагон. Навантаження вантажу хвилеподібне, нижче бортів 1100 мм, маркування відсутнє. З правої сторони по ходу поїзда над 6-7 люками заглибина вантажу приблизним розміром 2500х2000 мм глибиною 1000 мм, не щільне прилягання люків, зазор 30-35 мм. На хребтовій балці вздовж вагона в наявності просипання вантажу. Слідів висипання на станційних коліях не виявлено;

- у залізничній накладній № 49630312 загальну масу вантажу у вагоні № 53484937 - 68 500 кг, однак, як встановлено судом та слідує з комерційного акту № 440209/10/81 від 11.05.2018, у вказаному вагоні була виявлена недостача вантажу у кількості 6 980 кг, а при складанні вказаного комерційного акту встановлено та зазначено, що завантаження здійснене на рівні бортів з природніми відкосами, маркування трьома повздовжніми смугами. Посередині за рухом над 1-м та 2-м люками мається поглиблення розміром: 1500х1500 мм глибиною 1000 мм. Праворуч за рухом над 2-м та 3-м люками мається поглиблення розміром 500х500 мм глибиною 500 мм, над 5-м люком мається поглиблення розміром 500х500 мм глибиною 300 мм. За рухом з двох сторін мається нещільне прилягання 1-го, 2-го кришок люків - зазори 30 мм. За рухом праворуч є нещільне прилягання 3-го, 5-го кришок люків - зазори 30 мм. Течі вантажу немає. Поглиблення розрівняли, вантаж замаркували вапном;

- у залізничній накладній № 50350305 загальну масу вантажу у вагоні № 53544649 - 65 400 кг, однак, як встановлено судом та слідує з комерційного акту № 490000/188/94 від 23.06.2018, у вказаному вагоні була виявлена недостача вантажу у кількості 1500 кг, а при складанні вказаного комерційного акту встановлено та зазначено, що зліва зазор між кришкою люка № 1 та армувальним листом кінцевої балки 1000х40 мм. Інші люки закриті, вагон бездверний. Течі вантажу немає. Завантаження на рівні бортів, розрівняне, маркування бороздами. З ліва над люком 1 заглиблення 800х1000 на конус до люків. У місці заглиблення маркування відсутнє;

- у залізничній накладній № 51494912 загальну масу вантажу у вагоні № 60440864 - 66700 кг, однак, як встановлено судом та слідує з комерційного акту № 490000/282/131 від 31.08.2018, у вказаному вагоні була виявлена недостача вантажу у кількості 2000 кг, а при складанні вказаного комерційного акту встановлено та зазначено, що праворуч зазор між кришкою люка 1 та армувальним листом шкворневої балки 30х300 мм. Інші люки закриті, вагон бездверний. Течі вантажу немає. Завантаження вище бортів 100 мм, розрівняне, маркування бороздами, скоси. Над 1-2 люками по середині заглиблення 1000х1000 на конус до люків;

Будь-які заперечення щодо форми, порядку складання, змісту вказаних комерційних актів та посадових осіб, які його підписали, а також факту опротестування сторонами відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини.

Відсутність хоча б одного з вищеперелічених елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована, як правопорушення.

Відповідачем усупереч вищевказаним положенням чинного законодавства та ст. 74 Господарського процесуального кодексу України не спростовано відсутність своєї вини у незабезпеченні схоронності переданого йому для перевезення вантажу, а наведені ним у відзиві заперечення проти правомірності заявлених позовних вимог спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що внаслідок втрати частини вантажу при перевезенні позивачу були завдані збитки у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу.

Вирішуючи питання про розмір спричиненої шкоди, завданої відповідачем, суд врахував наступне.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах для вантажу, зданого до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; 1% маси, зазначеної в перевізних документах, зокрема, для мінерального палива.

Судом встановлено, що вантажовідправники передали відповідачу для перевезення вугілля кам'яне, яке відповідно до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД) та Митного тарифу України, встановленого Законом України № 584-VII від 19.09.2013 (Група 27 Палива мінеральні; нафта і продукти її перегонки; бітумінозні речовини; воски мінеральні) є мінеральним паливом.

Крім того, беручи до уваги найменування вантажу, зазначене у залізничних накладних, без будь-якої вказівки на його завантаження у вологому стані, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто як для вологого вантажу.

Таким чином, норма природної втрати та граничного розходження від маси вантажу у вагоні № 53527024 складає 650 кг (6500 кг * 1%), відповідно, маса втраченого вантажу, вартість якого підлягає відшкодуванню, становить 5 890 кг (6 540 - 650). З огляду на вартість 1 т вантажу, вказану в довідці вантажовідправника - ТОВ «Центральна збагачувальна фабрика "Селидівська" № 527 від 03.10.2018, яка становить 2 991,85 грн. (з ПДВ), розмір завданого позивачу збитку складає 17 662,00 грн.

Норма природної втрати та граничного розходження від маси вантажу у вагоні № 53484937 складає 685 кг (68 500 * 1%), відповідно, маса втраченого вантажу, вартість якого підлягає відшкодуванню, становить 6 295 кг (6 980 - 685). З огляду на вартість 1 т вантажу, вказану в довідці вантажовідправника - ТОВ "ДОНІНТЕРВУГІЛЛЯ" від 22.06.2018, яка становить 3 103,06 грн. (з ПДВ), розмір завданого позивачу збитку складає 19 533,76 грн.

Норма природної втрати та граничного розходження від маси вантажу у вагоні № 4 кг (65 400 * 1%), відповідно, маса втраченого вантажу, вартість якого підлягає відшкодуванню, становить 846 кг (1 500 - 654). З огляду на вартість 1 т вантажу, вказану в довідці вантажовідправника - ТОВ "ДОНІНТЕРВУГІЛЛЯ" № 01/08-2 від 01.08.2018, яка становить 3 000,58 грн. (з ПДВ), розмір завданого позивачу збитку складає 2 538,49 грн.

Норма природної втрати та граничного розходження від маси вантажу у вагоні № 60440864 складає 667 кг (66 700 * 1%), відповідно, маса втраченого вантажу, вартість якого підлягає відшкодуванню, становить 1 333 кг (2 000 - 667). З огляду на вартість 1 т вантажу, вказану в довідці вантажовідправника - ТОВ "ДОНІНТЕРВУГІЛЛЯ" № 12-1700 від 08.10.2018, яка становить 2 914,79 грн. (з ПДВ), розмір завданого позивачу збитку складає 3 885,42 грн.

Отже, судом встановлено, що загальна вартість втраченого вантажу, яка підлягає відшкодуванню, становить 43 619,67 грн, які підлягають стягненню з відповідача.

Наведені у відзиві на позовну заяву заперечення відповідача не беруться судом до уваги, оскільки не спростовують покладеного на відповідача обов'язку відшкодувати вартість нестачі вантажу, прийнятого ним до перевезення.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства " Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь публічного акціонерного товариства "ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО" (79026, Львівська обл., м. Львів, вул. Козельницька, буд. 15, ідентифікаційний код 23269555) вартість недостачі вантажу в розмірі 43 619,67 грн. (сорок три тисячі шістсот дев'ятнадцять грн. 67 коп.) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.).

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення буде складено 27.12.2018.

Суддя О.Г. Удалова