ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2018 р. Справа №926/941/18

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Кордюк Г.Т.

суддів: Кравчук Н.М.

ОСОБА_1Д

Секретар судового засідання Михайлишин С.В.

розглянувши апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці, вих.№2041 від 10.09.2018 (вх. №ЗАГС01-05/328/8 від 17.10.2018)

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 07.08.2018 (повне рішення складено 17.08.2018)

у справі №926/941/18 (суддя Марущак І.В.)

за позовом: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці, м. Чернівці

до відповідача-1: Чернівецької міської ради, м. Чернівці

до відповідача-2: Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив Букстрой, м. Чернівці

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Кабінет Міністрів України, м. Київ

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_2 оборони України, м. Київ

про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 07 грудня 2007 року

За участю представників:

прокурор не зявився;

від позивача - не зявився;

від відповідача -1 ОСОБА_3 представник;

від відповідача -2 ОСОБА_4 представник;

від третьої особи-1 не зявився;

від третьої особи-2 не зявився;

Автоматизованою системою документообігу суду справу № 926/941/18 розподілено до розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді Якімець Г.Г., суддів Бонк Т.Б., Дубник О.П.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 18.09.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці у справі №926/941/18.

Разом з тим, Указом Президента України від 29.12.2017р. №454/2017 Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах ліквідовано Львівський апеляційний господарський суд та утворено Західний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Закарпатську, Івано-Франківську, Львівську, Тернопільську та Чернівецьку області, з місцезнаходженням у місті Львові.

Указом Президента України від 28.09.2018р. №295/2018 суддів Львівського апеляційного господарського суду переведено на роботу на посади суддів Західного апеляційного господарського суду.

В газеті Голос України №185 (6940) від 03.10.2018р., відповідно до вимог статті 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів, опубліковано оголошення голови новоствореного суду про початок роботи Західного апеляційного господарського суду з 03 жовтня 2018р.

Згідно з ч.6 ст.147 Закону України Про судоустрій та статус суддів у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Суд, що ліквідується, в місячний строк з дня припинення здійснення правосуддя передає до новоутвореного суду матеріали та документи, повязані зі здійсненням таким судом повноважень, судові справи та матеріали проваджень, що перебувають у володінні суду, що ліквідується, передаються негайно, до дня початку роботи новоутвореного суду.

Відповідно до частин 5, 7 ст.31 Господарського процесуального кодексу України у разі ліквідації суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Справа №926/941/18 передана Львівським апеляційним господарським судом до Західного апеляційного господарського суду та автоматизованим розподілом справу №926/941/18 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Кордюк Г.Т., суддів Кравчук Н.М. та Плотніцького Б.Д., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 17.10.2018.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 22.10.2018 справу №926/941/18 прийнято до провадження Західного апеляційного господарського суду, розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 19.11.2018 о 10 год. 30 хв.

Ухвалами Західного апеляційного господарського суду від 31.10.2018 та від 05.11.2018 відмовлено у задоволенні клопотання Чернівецької міської ради та Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив Букстрой про розгляд справи № 926/941/18 у судовому засіданні 19.11.2018 о 10 год. 30 хв. в режимі відеоконференції у звязку з відсутністю технічної можливості.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 розгляд апеляційної скарги відкладено на 17.12.2018 в режимі відеоконференції з Господарським судом Чернівецької області.

13 квітня 2018 року Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернівці звернувся до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Чернівецької міської ради, Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив Букстрой та Товариства з обмеженою відповідальністю Фенікс Інвест про: 1) визнання недійсним, укладеного між Чернівецькою міською радою та Обслуговуючим кооперативом Житлово-будівельний кооператив Букстрой, 07 грудня 2007 року договору оренди земельної ділянки площею 0,2506 га (кадастровий номер земельної ділянки :03:004:0023), яка знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. О. Суворова, 2-А; 2) визнання недійсним укладеного між Чернівецькою міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю Фенікс Інвест, 09 лютого 2015 року договору оренди землі №9299 площею 0,2684 га (кадастровий номер земельної ділянки :03:004:0046), що знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. О. Суворова, 2-Б; 3) визнання недійсним укладеного між Чернівецькою міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю Фенікс Інвест 09 лютого 2015 року договору оренди землі №9900 площею 0,0836 га (кадастровий номер земельної ділянки :03:004:0048), що знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. О. Суворова, 2-Б; 4) визнання недійсним укладеного між Чернівецькою міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю Фенікс Інвест 09 лютого 2015 року договору оренди землі №9901 площею 0,1182 га (кадастровий номер земельної ділянки :03:004:0047), що знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. О. Суворова, 2-Б.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Чернівецька міська рада за відсутності згоди Міністра оборони України чи інших уповноважених ним органів, незаконно вилучила у Чернівецької КЕЧ району (правонаступником якої є позивач) земельну ділянку площею 0,7208 га, яка розташована по вул. Фрунзе (перейменовано на вул. Суворова), 2 у м. Чернівці, надана їй у постійне користування за Державним актом на право користування землею серії Б №037683 від 01.03.1980 року. У подальшому вилучену земельну ділянку площею 0,7208 га поділено на 4 земельні ділянки (кадастрові номери :03:004:0023, :03:004:0046, :03:004:0048 та :03:004:0047). Відтак, на думку позивача, відповідач-1 не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності для укладення оспорюваних договорів оренди землі, а тому вони підлягають визнанню недійсними в судовому порядку відповідно до ст. ст. 203, 215 ЦК України, ст. ст. 77, 78, 140-143, 149 Земельного кодексу України, ст. 1 ЗУ Про використання земель оборони, ст. ст. 9, 14 ЗУ Про Збройні Сили України.

03 травня 2018 року від заступника військового прокурора Чернівецького гарнізону (далі прокурор) надійшло повідомлення про вступ справу з метою захисту майнових прав та законних інтересів держави у сфері земельних відносин.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 10.05.2018 розєднано позовні вимоги Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці до Чернівецької міської ради, Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив Букстрой та Товариства з обмеженою відповідальністю Фенікс Інвест про визнання недійсними договорів оренди земельної ділянки. Виділено у самостійне провадження позовну вимогу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці до відповідачів: Чернівецької міської ради та Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Букстрой» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 07.12.2007 площею 0,2506 га (кадастровий номер земельної ділянки :03:004:0023), яка знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. О. Суворова, 2-А, яку вирішено розглядати у межах справи №926/941/18.

Ухвалою суду від 19.06.2018 прийнято до розгляду заяву позивача про уточнення позовних вимог у частині: «визнання недійсним укладеного між Чернівецькою міською радою та Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Букстрой» 7 грудня 2007 року договору оренди земельної ділянки площею 0,2506 га (кадастровий номер земельної ділянки :03:004:0023), яка знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. О. Суворова, 2-А».

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 07.08.2018 у справі №926/941/18 (суддя Марущак І.В.) в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що земельна ділянка обєкт оренди за оскаржуваним договором оренди вибула з державної власності на підставі рішення Чернівецької міської ради від 27.06.2002 №43 та від 08.07.2004 №493, які в судовому порядку не визнані недійсними, а відповідно до відомомстей, які містяться у Державному земельному кадастрі України власником земельної ділянки за кадастровим номером :03:004:0023 є територіальна громада м. Чернівці в особі Чернівецької міської ради. Оскільки спірна земельна ділянка на момент укладення оспорюваного договору оренди землі не відносилась до земель державної власності та не перебувала у користуванні позивача, суд дійшов висновку, що позивач не довів наявність свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права.

Крім того, враховуючи зведення на спірній земельній ділянці відповідачем-2 нерухомого майна, яке введене в експлуатацію, суд дійшов до висновку, що визнання недійсним договору оренди землі від 07.12.2007 призведе до порушення принципу пропорційності та невиправдано позбавить відповідача-2 права на мирне володіння майном.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернівці подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернівецької області від 07.08.2018 у справі №926/941/18 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що спірна земельна ділянка площею 112,3 га перебуває у державній власності та відповідно до ст.77 ЗК України належить до земель оборони, оскільки, Чернівецька міська рада не мала правових підстав для вилучення спірної земельної ділянки у Чернівецької КЕЧ району (правонаступником якої є КЕВ м. Чернівці), що відбулось без відповідного на те погодження оборонного відомства. Апелянт наголошує, що ОСОБА_2 оборони України чи уповноважені ним органи дозволу на передачу у комунальну (приватну) власність, добровільної відмови від такої земельної ділянки не надавало та вказана земля не відчужувалась.

17 жовтня 2018 до суду від Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив Букстрой надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач-2 просить рішення Господарського суду Чернівецької області від 07.08.2018 у справі №926/941/18 залишити без змін з підстав його законності та обгрунтованості, а апеляційну скаргу без задоволення.

При цьому, відповідач зазначає, що Чернівецька міська рада мала достатній обсяг цивільної дієздатності та була наділена законними повноваженнями на укладення договору оренди земельної ділянки з огляду на її належність до земель комунальної власності.

16 листопада 2018 року до суду від апелянта поступили доповнення до апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.266 ГПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Чернівецької області від 07.08.2018 (повне рішення складено17.08.2018) у справі №926/941/18, з врахуванням вимог ст.256 ГПК України, закінчився 06.09.2018 та був поновлений ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 18.09.2018 у даній справі.

Відповідно до ст.118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відтак, колегія суддів дійшла до висновку, що доповнення до апеляційної скарги підлягають залишенню без розгляду.

В судове засідання прибули представники відповідачів.

Від позивача в судове засідання прибув представник по довіреності, який не є адвокатами.

Однак, відповідно до п.20 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 161 розділу XV Перехідні положення Конституції України.

Відповідно до підпункту 11 пункту 161 розділу XV Перехідні положення Конституції України представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що позивач не забезпечив належної участі свого уповноваженого представника в судовому засіданні.

Прокурор в судове засідання не прибув, треті особи участі уповноважених представників в судовому засіданні повторно не забезпечили, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Аналогічне положення викладене і у ч.12 ст. 270 ГПК України.

З огляду на наведене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників третьої особи та прокурора.

В судовому засіданні представники відповідачів просили оскаржуване рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 01.03.1980 Чернівецькій квартирно-експлуатаційній частині району (правонаступником якої є позивач) надано у безстрокове та безоплатне користування земельну ділянку військового містечка №1 для господарських потреб загальною площею 112,3 га по вул. Фрунзе-Чапаєва у м. Чернівці, що підтверджується Державним актом на право користування землею серії Б №037683 від 01.03.1980, виданим виконкомом Чернівецької міської рада народних депутатів.

Листом від 25.10.2001 №09-77/3078 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області повідомило Чернівецьку КЕЧ району, що не заперечує проти надання в оренду нежитлового приміщення №1/7 загальною площею 1295 кв. м. по генплану, клубу та прилеглої території площею 0,76 га за адресою: м. Чернівців, вул. Фрунзе, 2, що знаходиться на балансі Чернівецької КЕЧ району.

Проте, листом від 10.12.2007 №09-77/3850 РВ ФДМУ повідомило, що до його повноважень не входить передача в оренду землі, а тому в наданому йому раніше листі від 25.10.2001 №09-77/3078 допущена помилка щодо погодження надання в оренду разом з обєктом прилеглої території площею 0,76 га за адресою: м. Чернівці, вул. Фрунзе, 2, що знаходиться на балансі Чернівецького КЕВ району.

01.11.2001 між ОСОБА_2 оборони України в особі начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління ОСОБА_2 оборони України (який діяв на підставі доручення Міністра оборони України від 12.02.2001 №148/155) та Малим приватним підприємством Бомонд укладено договір № 254/2001/ГоловКЕУ оренди нежитлового приміщення загальною площею 1295,0 м. кв. №1/7 по генплану, клуб за адресою: м. Чернівці, вул. Фрунзе, 2, для розміщення закладу культури, строком на пять років (з 01.11.2001 по 01.11.2006).

Пунктом 10.6 вказаного договору передбачалось, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Листом №445 від 10.05.2002 начальником Чернівецької КЕЧ району надано згоду на вилучення земельної ділянки орієнтовною площею 0,76 га, розташованої за адресою: м. Чернівці, вул. Фрунзе, 2, яка закріплена за будівлею клубу, що знаходиться в орендному користуванні Малого приватного підприємства Бомонд відповідно до договору №254/2001/ГоловКЕУ від 01.11.2001 та передачу її в оренду МПП Бомонд строком на період дії договору оренди приміщення.

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №90/3 від 04.06.2002 приміщенню клубу (літера Е), який знаходиться на території колишнього військового містечка №1 по вул. Фрунзе, 2 А, присвоєно поштову адресу: Суворова, 2 А, згідно з довідкою Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації №557 від 25.04.2002.

Рішенням Чернівецької міської ради №43 від 27.06.2002 Малому приватному підприємству Бомонд, на підставі договору №254/2001/ГоловКЕУ оренди нежитлового приміщення, надано в оренду земельну ділянку площею 0,7208 га з цільовим призначенням обслуговування будівлі на строк до 01.11.2006.

На підставі вказаного вище рішення, між Чернівецькою міською радою та Малим приватним підприємством Бомонд укладено договір оренди земельної ділянки від 29.07.2002, відповідно до умов якого, Чернівецька міська рада надає, а мале приватне підприємство Бомонд - приймає в оренду земельну ділянку площею 0,7208 га за адресою: м. Чернівці, вул. Фрунзе, 2-А, терміном до 01.11.2006 для обслуговування будівлі.

29.07.2002 на підставі акту прийому передачі земельної ділянки для обслуговування будівлі, земельну ділянку площею 0,7208 га за адресою: м. Чернівці, Фрунзе, 2А, передано орендарю МПП Бомонд.

Рішенням Чернівецької міської ради №65 від 29.08.2002 на підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №90/3 від 04.06.2002 внесено зміни в пункт 9 додатку 4 до рішення Чернівецької міської ради №43 від 27.06.2002 щодо місцезнаходження орендованої земельної ділянки, а саме: з вул. Фрунзе, 2А на вул. Суворова, 2А.

01.10.2002 між Чернівецькою міською радою та Малим приватним підприємством Бомонд укладено угоду №140/1 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 29.07.2002 в частині місцезнаходження орендованої земельної ділянки з вул. Фрунзе, 2А на вул. Суворова, 2А.

Поряд з цим, судом встановлено, що пунктом 70 рішення Чернівецької міської ради №493 від 08.07.2004 доповнено пункт 9 додатку 4 до рішення Чернівецької міської ради №43 від 27.06.2002 словами: Вилучити у Чернівецької квартирно-експлуатаційної частини району Західного-оперативного командування ОСОБА_2 оборони України частину земельної ділянки по вул. Фрунзе, 2А площею 0,7208 га за згодою (підстава: лист-згода від 10.05.2002 №445).

Пунктом 72 вказаного вище рішення Малому приватному підприємству Бомонд затверджено проект внутрішньогосподарського розподілу земельної ділянки по вул. Суворова, 2А площею 0,7208 га, наданої в оренду до 01.11.2006 відповідно до рішення №43 від 27.06.2002, в наступному співвідношенні: - земельна ділянка №1 площею 0,2506 га для обслуговування торгово-розважального комплексу, яка включає в себе ділянку під будівлею; - земельна ділянка №2 площею 0,4702 га для влаштування автопаркінгу з розміщенням контрольно-пропускного пункту.

На підставі рішень Чернівецької міської ради №43 від 27.06.2002 та №493 від 08.07.2004 начальником управління земельних ресурсів Чернівецької міської ради внесено запис у Державний акт в графі: зміни до землекористування про вилучення частини земельної ділянки площею 0,7208 га. Також на Плані меж землекористування відображено розташування та межі вилученої земельної ділянки.

Військовим прокурором Чернівецького гарнізону оскаржувалась дійсність п.4 рішення від 27.06.2002 №43, п. п. 72, 72.1 рішення від 08.07.2004 №493, проте ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 16.01.2006 у справі №9/106 за позовом військового прокурора Чернівецького гарнізону в інтересах держави в особі ОСОБА_2 оборони України Чернівецької КЕЧ району до Чернівецької міської ради, виконавчого комітету Чернівецької міської ради та Чернівецького міського комунального бюро технічної інвентаризації, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача МПП Бомонд, про визнання недійсним рішень, позов залишено без розгляду.

Окрім того, рішенням Господарського суду Чернівецької області від 04.07.2018 у справі №926/844/18 відмовлено у задоволенні позову заступника військового прокурора Чернівецького гарнізону про визнання недійсним рішення Чернівецької міської ради від 08.07.2004 №493 «Про надання в оренду та користування земельних ділянок, припинення права користування земельними ділянками, відміну раніше прийнятих рішень та внесення змін в раніше прийняті рішення» в частині п.70 про вилучення у Чернівецької КЕЧ району частини земельної ділянки по вул. Фрунзе, 2-а, площею 0,7208 га. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 26.09.2018 вказане рішення суду змінено, однак лише щодо мотивів відмови у задоволені позову.

Отже, у матеріалах справи відсутні докази визнання недійсними рішень Чернівецької міської ради №43 від 27.06.2002 та №493 від 08.07.2004.

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №924/20 від 01.11.2004 вирішено присвоїти поштову адресу вул. Суворова, 2-Б (замість Суворова, 2-А) на будівлі контрольно-пропускного пункту та автопаркінгу (І черга), забудовником якого є МПП Бомонд (довідка Чернівецького міського комунального БТІ №3237 від 28.10.2004).

02.11.2004 Мале приватне підприємство Бомонд, на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі контрольно-пропускного пункту та автопаркінгу (1 черга), продало Товариству з обмеженою відповідальністю Фенікс Інвест нежитлову будівлю контрольно-пропускного пункту та автопаркінгу (1 черга), котрі розташовані на земельній ділянці площею 0,4702 в м. Чернівці по вул. Суворова, 2Б.

Належність МПП Бомонд вказаного майна підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 01.11.2004 на підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №909/20 від 26.10.2004 та №924/20 від 01.11.2004, а право власності на нього зареєстроване Чернівецьким міським комунальним БТІ у реєстрі прав власності на нерухоме майно 01.11.2004 за реєстраційним номером 8184011.

Рішенням 21 сесії Чернівецької міської ради V скликання від 25.10.2007 року №422 вирішено:

- вважати таким, що втратив чинність п.5 додатку 1 до рішення 1 сесії міської ради від 29.12.2006 року №202 в частині надання МПП «Бомонд» земельної ділянки на вул. Суворова, 2-А площею, 02506 га в оренду до 29.08.2011 року для обслуговування торгово-розважального комплексу в звязку із зміною призначення та конфігурації земельної ділянки (п.35);

- затвердити МПП «Бомонд» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Суворова, 2-А площею 0,2506 га для реконструкції орендованих житлових приміщень клубу під багатоквартирний житловий будинок з торговельно-розважальним комплексом та оздоровчим центром;

- надати МПП «Бомонд» земельну ділянку на вул. Суворова, 2-А площею 0,2506 га для реконструкції орендованих житлових приміщень клубу під багатоквартирний житловий будинок з торговельно-розважальним комплексом та оздоровчим центром за умови перерахування коштів у сумі 410600,00 грн. до 01.06.2008 року.

Вказане рішення Чернівецької міської ради від 25.10.2007 року №422 є чинним та в судовому порядку недійсним не визнавалось, докази протилежного у матеріалах справи відсутні.

07 грудня 2007 року між Чернівецькою міської радою (орендодавець) та Малим приватним підприємством «Бомонд» (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки (далі договір оренди), згідно з яким орендодавець на підставі рішення 21 сесії Чернівецької міської ради V скликання від 25.10.2007 року №4223 надає, а орендар приймає у строкове платне користування та володіння земельну ділянку площею 0,2506 га, яка знаходиться в м. Чернівці на вул. Суворова, 2А, кадастровий номер :03:004:0023 терміном до 29.08.2011.

Додатковими договорами №1/4332 від 29.08.2011 року та №3/4332 від 04.03.2016 року договір оренди земля поновлювався до 22.05.2015 та до 28.01.2021 відповідно.

Відтак, оспорюваний договір оренди від 07.12.2007 є чинним та не припинив своєї дії.

Крім того, додатковим договором №2/4332 від 22.08.2014 змінено редакцію преамбули договору оренди, а саме слова «Мале приватне підприємство «Бомонд» замінено словами «обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Букстрой».

Водночас судом встановлено, що «обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Букстрой» (відповідач-2) є правонаступником малого приватного підприємства «Бомонд», що підтверджується протоколом від 10.04.2014 №22 загальних зборів засновників МПП «Бомонд», протоколом від 11.08.2014 №3 загальних зборів членів Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Бомонд».

Договір оренди зареєстровано в реєстрі Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської рада за №4332 від 07.12.2007 та у Чернівецькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК» за номером 94 від 14.12.2007.

Окрім того, у матеріалах міститься витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 26.09.2014 №27318989, у відповідності до якого власником (орендодавцем) земельної ділянки площею 0,2506 га, яка знаходиться в м. Чернівцях на вул. Суворова, 2а, кадастровий номер :03:004:0023 є територіальна громада м. Чернівці в особі Чернівецької міської ради, а орендарем відповідач-2 на підставі договору оренди земельної ділянки від 07.12.2007 та додаткових договорів до нього.

Судом, згідно відкритих даних публічної кадастрової карти України (http://map.land.gov.ua/kadastrova-karta), також встановлено, що земельна ділянка площею 0,7208 га, вилучена Чернівецькою міською радою, станом на день ухвалення судового рішення, не існує у визначених у Державному акті на право користування землею серії «Б» № 037683 від 01.03.1980 межах. Натомість, в межах даної земельної ділянки зареєстровано 4 земельних ділянки:

1. Кадастровий номер: :03:004:0023, комунальна власність, цільове призначення: 1.13.2 землі житлової забудови і комерційного використання. Площа: 0.2506 га.

2. Кадастровий номер: :03:004:0047, комунальна власність, цільове призначення: 03.15 землі житлової та громадської забудови для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови. Площа: 0.1182 га.

3. Кадастровий номер: :03:004:0046, комунальна власність, цільове призначення: 03.15 землі житлової та громадської забудови для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови. Площа: 0.2684 га.

4. Кадастровий номер: :03:004:0048, приватна власність, цільове призначення: 03.15 землі житлової та громадської забудови для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови. Площа: 0.0836 га.

Предметом позову у цій справі є вимога Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці, заявлена до відповідачів: Чернівецької міської ради та Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Будстрой» про визнання недійсним укладеного між Чернівецькою міською радою та Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Будстрой» 07.12.2007 договору оренди земельної ділянки площею 0,2506 га (кадастровий номер земельної ділянки :03:004:0023), що знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. О. Суворова, 2-А.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставою виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори та інші правочини.

Частина 1 статті 202 ЦК України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Частинами 1 - 3, 5 статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як зазначено у п.2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до ст.204 ЦК України правомірність правочину презюмується.

Отже, обовязок доведення наявності обставин, з якими закон повязує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Позовні вимоги КЕВ м. Чернівці у даній справі обґрунтовані тим, що відповідач-1 розпорядився землями оборони, які відносяться до державної власності, чим порушив право позивача на постійне користування земельною ділянкою. На підтвердження обставин перебування земельної ділянки площею 0,2606 га, яка знаходиться в м. Чернівцях на вул. Суворова, 2б, кадастровий номер :03:004:0023 у державній власності та віднесення її до категорії земель оборони позивач посилається на дані бухгалтерського обліку, з яких вбачається, що вказана земельна ділянка не вибула з користування позивача та є частиною земель, що включені до Державного акту.

Однак, як зазначалось вище, пунктом 70 рішення Чернівецької міської ради №493 від 08.07.2004 ( яке не скасовано та не визнано недійсним в судовому порядку) доповнено пункт 9 додатку 4 до рішення Чернівецької міської ради №43 від 27.06.2002 та вилучено у Чернівецької квартирно-експлуатаційної частини району Західного-оперативного командування ОСОБА_2 оборони України частину земельної ділянки по вул. Фрунзе, 2А площею 0,7208 га. Відтак, спірна земельна ділянка вибула з державної власності.

Відповідно до даних, які містяться у Державному земельному кадастрі України, власником земельної ділянки за кадастровим номером :03:004:0023 є територіальна громада м. Чернівці в особі Чернівецької міської ради.

За приписами пунктів «а» та «в» статті 12 ЗК України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належать, зокрема, розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст.83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші обєкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Враховуючи наведене вище, а також те, що на момент укладення оспорюваного договору оренди земельна ділянка кадастровий номер :03:004:0023, що знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. О. Суворова, 2-А не відносилась до земель державної власності та не перебувала у користуванні позивача, натомість власником такої земельної ділянки була територіальна громада м. Чернівці в особі Чернівецької міської ради, колегія суддів вважає, що Чернівецька міська рада мала право на розпорядження спірною земельною ділянкою, у тому числі, й на укладення спірного договору оренди. Відтак, посилання позивача про відсутність у Чернівецької міської ради повноважень на передачу в оренду спірної земельної ділянки є безпідставними.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно зі статтею 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним обєднанням і організаціям, а також іноземним державам. Орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи. Відносини, повязані з орендою землі, регулюються законом.

Виходячи з положень статей 1, 4 Закону України Про оренду землі оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

У відповідності до статей 13, 14 Закону України Про оренду землі договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

В силу положень статті 16 Закону України Про оренду землі укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Положеннями частини 1 статті 124 Земельного кодексу України також передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Для правильного вирішення спору про визнання недійсним договору оренди суттєве значення має зясування правового режиму спірної земельної ділянки та дотримання сторонами порядку передачі її в оренду згідно з вимогами статей 84, 118, 123, 124 Земельного кодексу України з урахуванням необхідності у певних випадках дотримання порядку її вилучення. З огляду на це судам потрібно встановлювати наявність у відповідної ради повноважень для вирішення питання щодо затвердження проекту відведення і передачі спірної земельної ділянки в оренду, а отже й дійсність укладеного договору, що оспорюється.

З огляду на викладене, судам необхідно враховувати, що оскільки договір оренди укладається на виконання рішення органу місцевого самоврядування чи виконавчої влади, то без скасування таких рішень у встановленому законом порядку відсутні правові підстави для визнання відповідних договорів недійсними з підстав відсутності повноважень у відповідної місцевої ради чи органу виконавчої влади на затвердження проекту відведення та передачі спірної земельної ділянки в оренду.

Судом встановлено, що спірний договір оренди укладено його сторонами на підставі рішення 21 сесії Чернівецької міської ради V скликання від 25.10.2007 року №422, яким МПП «Бомонд» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Суворова, 2-А площею 0,2506 га для реконструкції орендованих житлових приміщень клубу під багатоквартирний житловий будинок з торговельно-розважальним комплексом та оздоровчим центром та передано вказану земельну ділянку в оренду.

Вказане рішення Чернівецької міської ради є чинним, не скасоване та в судовому порядку не визнане недійсним, а доказів протилежного сторони суду не надали.

З огляду на все викладене вище, колегія суддів не вбачає підстав для визнання договору оренди землі від 07.12.2007 недійсним.

Окрім того, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на спірній земельній ділянці, яка є обєктом оренди за договором від 07.12.2007 відсутнє нерухоме майно державної власності, яке б перебувало у розпорядженні позивача.

Натомість, судом встановлено, що13 липня 2012 року Інспекцією державного архітектурного-будівельного контролю у Чернівецькій області МПП «Бомонд» надано дозвіл № ЧВ 1 на виконання будівельних робіт з будівництва багатоквартирного житлового будинку з торговельно-розважальним комплексом та оздоровчим центром на вул. Суворова, 2-А в м. Чернівці (І черга будівництва секція 1А). 11 жовтня 2016 року Державною архітектурно-будівельною інспекцію України відповідачу-2 надано дозвіл № ІУ 47 на виконання будівельних робіт по з будівництва багатоквартирного житлового будинку з торговельно-розважальним комплексом та оздоровчим центром на вул. Суворова, 2-А в м. Чернівці.

На підставі акту готовності обєкта до експлуатації від 07.04.2017 року, 19 квітня 2017 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією України видано сертифікат серія ІУ №54, який засвідчує відповідність закінченого будівництвом обєкта будівництва багатоквартирного житлового будинку з торговельно-розважальним комплексом та оздоровчим центром на вул. Суворова, 2-А в м. Чернівці 1 «пусковий комплекс» проектній документації та підтверджує його готовність до експлуатації.

Отже, на спірній земельній ділянці наявне нерухоме майно, яке введено в експлуатацію та зведене на замовлення відповідача-2.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до частини першої статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини (даліЄСПЛ)» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Перша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі Конвенція) полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, а держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів».

У практиці ЄСПЛ (наприклад, рішення ЄСПЛ у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23.09.1982, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21.02.1986, "Щокін проти України" від 14.10.2010, "Сєрков проти України" від 07.07.2011, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23.11.2000, "Булвес" АД проти Болгарії" від 22.01.2009, "Трегубенко проти України" від 02.11.2004, "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним з питань застосування та наслідків дії його норм.

Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу - втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдано за наявності об'єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку існування проблеми, що становить суспільний інтерес, яка б вимагала таких заходів. Поняття "суспільний інтерес" має широке значення (рішення від 23.11.2000 у справі "Колишній король Греції та інші проти Греції"). Крім того, ЄСПЛ також визнає, що й саме по собі правильне застосування законодавства, безперечно, становить "суспільний інтерес" (рішення ЄСПЛ від 02.11.2004 у справі "Трегубенко проти України").

Критерій "пропорційності" передбачає, що втручання в право власності розглядатиметься як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов'язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар". При цьому з питань оцінки "пропорційності" ЄСПЛ, як і з питань наявності "суспільного", "публічного" інтересу, визнає за державою достатньо широку "сферу розсуду", за винятком випадків, коли такий "розсуд" не ґрунтується на розумних підставах.

Окрім того у справі "Стретч проти Об'єднаного Королівства Великобританії і Північної Ірландії" від 24.06.03 №44277/98 ЄСПЛ дійшов висновку, що оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, то в такому випадку мало місце "непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції", тому визнання недійсним договору, згідно якого покупець отримав майно від держави, та подальше позбавлення його цього майна на підставі того, що державний орган порушив закон, є неприпустимим.

Враховуючи встановлені вище обставини спорудження та введення в експлуатацію відповідачем-2 нерухомого майна, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на те, що визнання недійсним договору оренди землі від 07.12.2007 призведе до порушення принципу пропорційності та невиправдано позбавить відповідача-2 права на мирне володіння майном.

Окрім того, під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачем-2 було подано заяву про застосування строків позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина 4 статті 267 ЦК України).

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Враховуючи встановлені у справі обставини, які свідчать про необґрунтованість заявлених позовних вимог, позовна давність до спірних правовідносин не застосовується.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та обєктивним зясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на скаржника в порядку ст.ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, -

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Чернівецької області від 07.08.2018 у справі №926/941/18 залишити без змін, апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в порядку і строки встановлені ст. ст.288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Кравчук Н.М.

Суддя Плотніцький Б.Д.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 22.12.2018

текст