ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

06.09.2018 м. Харків Справа № 905/2192/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Биковій Я.М.,

розглянувши справу № 905/2192/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СРЗ»

до відповідача Військової частини НОМЕР_1

про стягнення 26 091,14 грн.,

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Суть спору: ТОВ «СРЗ» звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з ВЧ НОМЕР_1 збитків у розмірі 26 091,14 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на укладення між сторонами договору суборенди № 175-СА від 20.10.2015р., на підставі якого відповідачу передано в суборенду плавмайстерню для стоянки та обслуговування прикордонних катерів, та на понесення позивачем витрат на ліквідацію наслідків забруднення нафтопродуктами акваторії ремонтного басейну судноремонтного заводу, допущеного відповідачем.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.09.2017р. матеріали позовної заяви розподілені судді Ніколаєвій Л.В.

Ухвалою суду від 25.09.2017р. порушено провадження у справі № 905/2192/17.

Ухвалою суду від 21.11.2017р. строк розгляду справи продовжений до 06.12.2017р. у зв`язку із задоволенням клопотання відповідача за вх. № 29982/17 від 21.11.2017р.

Ухвалою суду від 21.11.2017р. клопотання ТОВ «СРЗ» та ВЧ НОМЕР_1 задоволено та зупинено провадження у справі № 905/2192/17 до набрання чинності рішенням у справі № 905/1970/17.

Ухвалою суду від 14.06.2018р. визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження, поновлено провадження у справі.

У відзиві на позовну заяву за вх. № 13995/18 від 03.07.2018р. та у доповненні до відзиву на позовну заяву за вх. № 17729/18 від 28.08.2018р. відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову з посиланням на те, що:

-по перше, умови договору суборенди № 175-СА від 20.10.2015р. не зобов`язують відповідача, як суборендаря, утримувати акваторію, прилеглу до майна, що суборендується, водночас відповідно до абз. 4 п. 23 Правил охорони внутрішніх морських вод і територіального моря від забруднення та засмічення, які затверджені постановою КМУ від 28.02.1996р. № 269 судноремонті заводи забезпечують очищення своїх акваторій від забруднюючих речовин та сторонніх предметів і матеріалів;

-по друге, позивачем не доведено складу цивільного правопорушення, зокрема, що протиправна дія чи бездіяльність відповідача є причиною збитків, які виникли у позивача, з огляду на те, що при розгляді справи № 905/1970/17 судом досліджено обставини щодо розливу нафтопродуктів згідно акту обстеження № 3 від 01.08.2016р. та зроблено висновки про не доведення факту вчинення такого розливу саме відповідачем, а отже і завдання шкоди останнім.

-по третє, акти обстеження № 1 від 04.08.2016р. та № 2 від 05.08.2016р. складені із залученням лише заінтересованих осіб, без участі відповідача. При цьому, акт обстеження № 1 від 04.08.2016р. не містить висновків комісії щодо осіб, через дії або бездіяльність яких виникло забруднення, не встановлює факту розливу забруднюючих речовин з корабля морської охорони «Донбасс». В той же час, в акті обстеження № 2 від 05.08.2016р. зазначено про встановлення факту розливу забруднюючих речовин з корабля морської охорони «Донбасс», який фактично не встановлено в акті обстеження № 1 від 04.08.2016р. Також, вказані акти не містять інформації щодо методів, способів, досліджень, приладів, які використовувались при визначенні джерела забруднення, його розмірів та забруднюючої речовини.

У клопотанні за вх. № 04-27/2115 від 10.08.2018р. позивач підтримує позовні вимоги та просить суд розглянути справу без участі його представника.

Відповідач у судове засідання щодо розгляду справи по суті 06.09.2018р. не з`явився, при цьому про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить відповідне повідомлення про вручення поштового відправлення 61 0.

За таких обставин, з огляду на приписи ч. 1 ст. 202 ГПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті за відсутністю представників сторін та за наявними у справі матеріалами.

На підставі ст. 240 ГПК України у судовому засіданні щодо розгляду справи по суті 06.09.2018р. господарським судом складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача, господарським судом встановлено:
20.10.2015р. між ТОВ «СРЗ» (орендар, позивач) та ВЧ НОМЕР_1 (суборендар, відповідач) укладений договір суборенди № 175-СА нежитлового приміщення (будівлі), згідно з яким орендар передає, а суборендар бере в оренду плавмайстерню, інв. № 60513, загальною площею 1 134 кв.м., для використання з метою, визначеною статутними завданнями і письмовою заявою суборендаря, для стоянки та обслуговування прикордонних катерів, яка розташована за адресою пр. Адмірала Луніна, 2. (п. 1.1 договору).

Вступ суборендаря в тимчасове користування майна настає з часу підписання сторонами цього договору та акта приймання передачі вказаного майна. Повернення майна з суборенди оформлюється актом. Майно вважається поверненим орендареві з моменту підписання сторонами акту приймання передачі. (п. п. 2.2, 2.3 договору).

Суборендар зобов`язується використовувати майно, що суборендується, відповідно до п. 1.1; забезпечувати збереження майна і комунікацій, які отримані в суборенду; утримувати майно, що суборендується, прилеглу територію (під`їзні шляхи, понтони, плавмайстерню інв. № 60513, прилеглу частину молу) згідно з протипожежними, санітарними, екологічними вимогами та нормами, а також вимогами і нормами морської безпеки, самостійно відповідаючи перед відповідними наглядовими та контролюючими органами (пп. 4.1.4, 4.1.9 п. 4.1 договору).

У разі заподіяння майнової шкоди орендарю з вини суборендаря, в т.ч. щодо майна, що суборендується, суборендар відшкодовує збитки в порядку, встановленому законодавством. (п. 4.1.10 п. 4.1 договору).

Даний договір вступає в силу з моменту досягнення домовленості по усім істотним умовам і підписання сторонами тексту договору, і діє до 31.12.2015р. Якщо жодна із сторін за місяць до закінчення терміну дії договору не повідомила іншу сторону про бажання розірвати договір, то договір вважається продовженим до 17.06.2016р. Умови цього договору діють протягом усього терміну дії договору і до часу фактичного повернення майна з суборенди. (п. п. 6.1, 6.3 договору).

20.10.2015р. ТОВ «СРЗ» передав, а ВЧ 1472 прийняла плавмайстерню, інв. № 60513, загальною площею 1 134 кв.м., за адресою пр. Адмірала Луніна, 2, що підтверджується відповідним актом приймання передачі від 20.10.2015р.

З актів № 3 від 01.08.2016р. обстеження акваторії ТОВ «СРЗ» на предмет забруднення вбачається, що у районі стоянки військових кораблів акваторії ТОВ «СРЗ» сталося розлиття нафтопродуктів. Комісією у складі представників ДАМЕІ, МФ «АМПУ», ТОВ «СРЗ» проведено обстеження та встановлено, що в районі стоянки військових кораблів вздовж причалів №№ 3-4 наявна плівка нафтопродуктів райдужного кольору шириною близько 25 метрів; при перекачуванні палива з б/к «Донбасс» на військовий катер «BG 108» лопнув паливний шланг та частина палива потрапила в акваторію ремонтного басейну ТОВ «СРЗ»; джерелом забруднення є військовий катер «BG 108».

Тією ж датою МФ ДП «АМПУ» ліквідовано наслідки забруднення (надано послуги нафтосміттезбирача т/х «НМС 69»), про що свідчить акт приймання передачі наданих послуг від 01.08.2016р. на суму 17 647,10 грн., який підписаний МФ ДП «АМПУ» та ТОВ «СРЗ».

МФ ДП «АМПУ» на адресу ТОВ «СРЗ» виставлено рахунок № 1695 від 01.08.2016р. на оплату наданих послуг, який оплачений останнім, про що свідчить платіжне доручення № 2896 від 30.08.2016р. на суму 17 647,10 грн.

З акту № 1 від 04.08.2016р. обстеження акваторії ТОВ «СРЗ» в районі причалів №№ 3,4 на предмет забруднення вбачається, що в районі кута причалів №№ 2-3, у місці стоянки корабля «Донбасс» з`явилась плівка з характерним запахом нафтопродуктів. Комісією у складі представників ДАМЕІ, МФ «АМПУ», ТОВ «СРЗ» проведено обстеження та встановлено, що в районі причалів №№ 2-3, в носовій частині та вздовж обох бортів корабля «Донбасс» плаває щільна плівка нафти, яка покриває значні ділянки водної поверхні з характерним запахом нафтопродуктів, яка тягнеться вздовж причалів 3-4 (довжиною 325 метрів та шириною 1,5 3 метра) до виходу з бухти ТОВ «СРЗ» в акваторію порту. За інформацією командира корабля морської охорони «Донбасс» Глушак Д.О., близько 16 год. на судні проводилась операція по бункеруванню 2-х малих катерів морської охорони, підтвердити дану інформацію у письмовому вигляді ОСОБА_1 відмовився.

З акту № 2 від 05.08.2016р. обстеження акваторії ТОВ «СРЗ» в районі причалів № 3,4 на предмет забруднення вбачається, що при відході судна «граф Воронцов» з - під навісного причалу № 3 витягло окремі плями сірої плівки сріблястого наліту, які зберігаються при спокійній водній поверхні та окремі плями з ярко райдужними кольорами, які тягнуться вздовж причалів 3-4 до п/к «Астрахань-5». Висновки комісії: при відході судна «граф Воронцов» (причал № 3 ТОВ «СРЗ»), від роботи гребних гвинтів та підрулюючого пристрою з під причалу витягнуло плями світло райдужного кольору, яке потрапило під навісні причали №№ 3,4 в результаті зафіксованого актом № 1 від 04.08.2016р. факту розлиття з б/к «Донбасс».

05.08.2016р. МФ ДП «АМПУ» ліквідовано наслідки забруднення (надано послуги нафтосміттезбирача т/х «НМС 69»), про що свідчить акт приймання передачі наданих послуг від 05.08.2016р. на суму 8 444,04 грн., який підписаний МФ ДП «АМПУ» та ТОВ «СРЗ».

МФ ДП «АМПУ» на адресу ТОВ «СРЗ» виставлено рахунок № 1688 від 05.08.2016р. на оплату наданих послуг, який оплачений останнім, про що свідчить платіжне доручення № 2813 від 25.08.2016р. на суму 8 444,04 грн.

В подальшому, ТОВ «СРЗ» виставило на адресу ВЧ 1472 рахунки на оплату послуг нафтосміттезбирача т/х «НМС 69» № 893 від 31.08.2016р. на суму 17 647,10 грн. та № 894 від 31.08.2016р. на суму 8 444,04 грн., які ВЧ 1472 не оплачені, що і стало підставою для звернення ТОВ «СРЗ» до суду з даним позовом.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних мотивів:
Як вище встановлено господарським судом, предметом розгляду позовних вимог у даній справі є стягнення з відповідача збитків у розмірі 26 091,14 грн., які є реальними витратами позивача на оплату послуг щодо ліквідації наслідків забруднень акваторії ремонтного басейну судноремонтного заводу, допущених відповідачем 01.08.2016р. та 04.08.2016р.

Відповідно до ст. 101 Водного кодексу України власники засобів водного транспорту, трубопроводів, плавучих та інших споруд на водних об`єктах, а також інші юридичні та фізичні особи зобов`язані забезпечувати охорону вод від забруднення і засмічення внаслідок втрат мастила, пального, хімічних, нафтових та інших забруднюючих речовин.

Згідно з приписами ст. 102 вказаного кодексу у внутрішні морські води та територіальне море забороняється скидати з суден і плавучих засобів, платформ та інших морських споруд і повітряних суден хімічні, радіоактивні та інші шкідливі речовини, а також радіоактивні або інші відходи, матеріали, предмети та сміття, які можуть спричинити забруднення моря.

Одночасно, умовами договору суборенди передбачено зобов`язання відповідача утримувати майно, що суборендується, прилеглу територію (під`їзні шляхи, понтони, плавмайстерню інв. № 60513, прилеглу частину молу) згідно з протипожежними, санітарними, екологічними вимогами та нормами, а також вимогами і нормами морської безпеки.

За приписами ст. 1 ЗУ «Про морські порти України» акваторія морського порту (портова акваторія) - визначена межами частина водного об`єкта (об`єктів), крім суднового ходу, призначена для безпечного підходу, маневрування, стоянки і відходу суден.

Гідротехнічні споруди морських портів (гідротехнічні споруди) - інженерно-технічні споруди (портова акваторія, причали, пірси, інші види причальних споруд, моли, дамби, хвилеломи, інші берегозахисні споруди, підводні споруди штучного та природного походження, у тому числі канали, операційні акваторії причалів, якірні стоянки), розташовані в межах території та акваторії морського порту і призначені для забезпечення безпеки мореплавства, маневрування та стоянки суден.

Згідно з п. 3 Правил охорони внутрішніх морських вод і територіального моря України від забруднення та засмічення, затверджених постановою КМУ від 29.02.1996р. № 269 (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) акваторія - водний об`єкт або його ділянка, обмежена природними, штучними або умовними кордонами.

Відтак, виходячи з того, що мол є гідротехнічною спорудою, яка розташована в межах території та акваторії морського порту, та з умов договору щодо віднесення прилеглої частини молу до території, прилеглої до майна, що суборендується, суд вважає, що обов`язок відповідача щодо утримання акваторії, прилеглої до майна, що суборендується, згідно з протипожежними, санітарними, екологічними вимогами та нормами, вимогами і нормами морської безпеки, встановлений договором, а протилежні посилання відповідача є помилковими.

Поряд з цим, договором суборенди також передбачено, що у разі заподіяння майнової шкоди позивачу з вини відповідача, в т.ч. щодо майна, що суборендується, відповідач відшкодовує збитки в порядку, встановленому законодавством.

Згідно з вимогами ст.224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Вимогами ч.1 ст.225 ГК України також передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною.

Відповідно до вимог ч.1 ст.226 ГК України учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов`язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб`єктам, - зобов`язаний відшкодувати на вимогу цих суб`єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.

Вимогами ч.1 ст.22 ЦК України також передбачено, що особа, які завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а в силу вимог п.1 ч.2 ст.22 ЦК України збитками є в т.ч. витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За загальним правилом підставою для застування такої міри цивільної відповідальності як відшкодування збитків, являється наявність повного складу правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; збитки; причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками; вина правопорушника.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як вище встановлено судом, факт допущення 01.08.2016р. відповідачем забруднення акваторії ремонтного басейну, позивач підтверджує актами обстеження акваторії ТОВ «СРЗ» на предмет забруднення від 01.08.2016р., складеними представниками ДАМЕІ, МФ «АМПУ», ТОВ «СРЗ».

Між тим, з цих актів не вбачається обставин розслідування такої морської події (збір, опрацювання, аналіз даних про таку подію з оформленням відповідних документів), тобто на підставі яких фактичних обставин, зібраних матеріалів та вчинених дій (дослідження суднових документів, складання схеми події, відбір проб води, замір маси нафтопродуктів, здійснення аерозйомки, проведення експертного дослідження, опитування свідків тощо, що встановлюють ідентичність нафтопродуктів, які виявлені на водній поверхні, тим, що знаходились на військовому катері BG-108) зроблено висновок про причину та джерело забруднення. До того ж, перелік суден біля причалів, які зазначені в акті № 1 від 01.08.2016р. та щодо яких проведено обстеження, взагалі не містить військового катеру BG-108. Крім того, акти складені без участі відповідача.

Отже, вказані акти не є належними, допустимими та достатніми доказами, що підтверджують факт розлиття 01.08.2016р. нафтопродуктів в акваторію судноремонтного заводу з військового катеру BG 108 відповідача.

Разом з тим, під час розгляду справи № 905/1970/17 за позовом Заступника військового прокурора Маріупольського гарнізону в інтересах держави в особі Державної Азовської морської екологічної інспекції до ВЧ НОМЕР_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ТОВ «СРЗ», про стягнення збитків у розмірі 360,44 дол. США, в еквіваленті за курсом НБУ 9 306,56 грн., суди першої та апеляційної інстанцій дослідили акт обстеження акваторії ТОВ «СРЗ» на предмет забруднення від 01.08.2016р., у сукупності також і з іншими доказами: актом відбору проб вод № 36 від 01.08.2016р., протоколом вимірювань показів складу та властивостей вод № 36 від 01.08.2016р., протоколом за фактом порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища № 9 від 01.08.2016р., постановою про адміністративне правопорушення № 010958 від 02.08.2016р., та дійшли висновків про недоведеність факту забруднення внутрішніх морських вод та акваторії Азовського моря біля причалу № 3 ТОВ «СРЗ» нафтопродуктами саме з катеру морської охорони BG 108 відповідача.

Як вище встановлено судом, що факт допущення 04.08.2016р. відповідачем забруднення акваторії ремонтного басейну, позивач підтверджує актами обстеження акваторії ТОВ «СРЗ» в районі причалів №№ 3, 4 на предмет забруднення № 1 від 04.08.2016р. та № 2 від 05.08.2016р., складеними представниками ДАМЕІ, МФ «АМПУ», ТОВ «СРЗ».

Між тим, актом № 1 від 04.08.2016р. лише зафіксовано наявність в районі причалів № 2-3, в носовій частині та вздовж обох бортів корабля «Донбасс» щільної плівки нафти, яка покриває значні ділянки водної поверхні з характерним запахом нафтопродуктів, яка тягнеться вздовж причалів 3-4 (довжиною 325 метрів та шириною 1,5 3 метра) до виходу з бухти ТОВ «СРЗ» в акваторію порту, але не встановлено ані причини, ані джерела такого забруднення.

Водночас, в акті № 2 від 05.08.2016р. зазначено про витягнення при відході судна «граф Воронцов» з - під навісного причалу № 3 окремих плям сірої плівки сріблястого наліту, які зберігаються при спокійній водній поверхні та окремих плям з ярко райдужними кольорами, які тягнуться вздовж причалів 3-4 до п/к «Астрахань-5» та зроблено висновки про те, що при відході судна «граф Воронцов» (причал № 3 ТОВ «СРЗ»), від роботи гребних гвинтів та підрулюючого пристрою з під причалу витягнуло плями світло райдужного кольору, яке потрапило під навісні причали №№3,4 в результаті зафіксованого актом № 1 від 04.08.2016р. факту розлиття з б/к «Донбасс», який актом № 1 від 04.08.2016р. не зафіксовано.

До того ж, жодних обставин розслідування такої морської події акти № 1 від 04.08.2016р. та № 2 від 05.08.2016р. (як і акти № 1 від 01.08.2016р. (перше забруднення)), не містять.

Крім того, вказані акти складені без участі відповідача, про що свідчить відсутність його підпису, та письмові пояснення командира корабля морської охорони «Донбасс» Глушак Д.О., згідно з якими під час складання акту № 1 від 04.08.2016р. останній не був присутній, жодних тверджень або пояснень не надавав. При цьому, командиром корабля морської охорони «Донбасс» Глушак Д.О. зазначено і про те, що бункерування 04.08.2016р. на кораблі морської охорони «Донбасс» не проводилось, інформація щодо його висловлювань, викладена в акті № 1 від 04.08.2016р., не відповідає дійсності.

Отже, вказані акти не є належними, допустимими та достатніми доказами, що підтверджують факт розлиття 04.08.2016р. нафти в акваторію судноремонтного заводу з б/к «Донбасс» відповідача.

Враховуючи наведене, господарський суд вважає, що позивачем не доведено, а судом не встановлено протиправної поведінки відповідача, причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача і збитками позивача та вини відповідача у спричинених позивачу збитках, тобто, не доведено трьох елементів складу цивільного правопорушення, наявність яких є необхідною умовою для застосування до відповідача такої міри цивільної відповідальності, як відшкодування збитків.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Щодо зазначення позивачем у позовній заяві Маріупольської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача, суд зазначає наступне:

У п. 1.6 постанови пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз`яснено, що ГПК передбачає можливість участі в судовому процесі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на предмет спору, якщо рішення господарського суду зі спору може вплинути на права та обов`язки цієї особи щодо однієї із сторін (стаття 27 ГПК (редакція, яка діяла до 15.12.2017р.)). Така третя особа виступає в процесі на стороні позивача або відповідача - у залежності від того, з ким із них у неї існують (або існували) певні правові відносини.

Відповідно до статті 27 ГПК (редакція, яка діяла до 15.12.2017р.) така третя особа може бути залучена до участі у справі за її заявою, а також за клопотанням сторін, прокурора. З підстав, зазначених у третьому і четвертому реченнях частини першої згаданої статті, господарський суд залучає певну особу до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, й за відсутності згаданих заяви чи клопотання. У будь-якому разі судом виноситься з даного питання ухвала з обов`язковим зазначенням у ній, на стороні кого (позивача чи відповідача) залучається ця третя особа.

Питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі. Саме лише зазначення в позовній заяві та/або у вступній частині судового рішення певного підприємства чи організації як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, без вирішення судом питання щодо її допущення або залучення до участі у справі не надає їй відповідного процесуального статусу.

Відтак, позивачем має бути заявлено відповідне клопотання з обґрунтуванням підстав залучення третьої особи до участі у справі, зокрема, яким чином судове рішення з даної справи може вплинути на права та обов`язки цієї особи щодо позивача у справі.

Виходячи з того, що під час розгляду справи позивачем не заявлено клопотання про залучення МФ ДП «АМПУ», як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, в порядку приписів ст.27 ГПК України (редакція, яка діяла до 15.12.2017р.), так і ст. 50 ГПК України (редакція, яка діє з 15.12.2017р.), жодним чином не обґрунтовано яким чином судове рішення з даної господарської справи може вплинути на права та обов`язки МФ ДП «АМПУ» щодо позивача у справі, вказане питання судом не розглядалось.

Одночасно, з огляду на те, що судом не встановлено обставин, які свідчили б про можливість впливу рішення з даної справи на права та обов`язки особи МФ ДП «АМПУ» щодо позивача у справі, підстави для залучення МФ ДП «АМПУ», як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, з власної ініціативи суду також були відсутні.

На підставі ст.129 ГПК України судові витраті щодо сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:
Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «СРЗ» у задоволенні позову.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку через господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 17.09.2018р.

Суддя Л.В. Ніколаєва