ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/3113/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Кудревичу М.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АН-Логістік", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд", м. Харків
про стягнення 131272,87 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АН-Логістік" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" (відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача 102695,50 грн. основного боргу за договором № У-12-2017-01 про транспортні послуги від 01.12.2017; 23358,18 грн. - неустойки у розмірі подвійної облікової ставки НБУ; 2017,00 грн. - 3% річних; 3202,19 грн. - індексу інфляції за весь час прострочення. Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 2419,10 грн. судового збору та 30000,00 грн. витрат на послуги адвоката.

Ухвалою суду від 16.11.2018 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено розгляд справи в судовому засіданні на 03.12.2018 о 11:30.

03.12.2018 судом була постановлена ухвала про відкладення розгляду справи по суті на 26.12.2018 о 12:00.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

01 грудня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АН-Логістік" (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" (замовник - експедитор) був укладений договір про транспортні послуги № У-12-2017-01 (надалі - договір).

Згідно п.1.1. договору предметом цього договору є регламентування взаємовідносин між перевізником і замовником, що виникають при плануванні, розрахунках і здійсненні внутрішніх (по Україні) автомобільних перевезень вантажів і наданні інших послуг пов'язаних з автомобільними перевезеннями вантажів.

Відповідно до п. 3.2. договору всі оплати за перевезення вантажу здійснюються шляхом переказу безготівкових грошових коштів, на протязі декади з моменту підписання акту виконаних робіт з розрахункового рахунку замовника на розрахунковий рахунок перевізника.

Як вбачається з матеріалів справи, на протязі 2017-2018 року позивачем відповідачу були надані послуги за договором на загальну суму 587526,10 грн. Надання послуг позивачем відповідачу підтверджуються наступними актами здачі-приймання робіт (надання послуг):

- № 138 від 13.12.2017 на загальну суму 53184,60 грн.,

- № 141 від 18.12.2017 на загальну суму 55380,00 грн.,

- № 146 від 20.12.2017 на загальну суму 90160,00 грн.,

- № 147 від 22.12.2017 на загальну суму 69260,40 грн.,

- № 152 від 26.12.2017 на загальну суму 6496,20 грн.,

- № 158 від 29.12.2017 на загальну суму 6215,40 грн.,

- № 6 від 16.01.2018 на загальну суму 22362,00 грн.,

- № 7 від 18.01.2018 на загальну суму 7386,00 грн.,

- № 24 від 26.01.2018 на загальну суму 16308,00 грн.,

- № 22 від 29.01.2018 на загальну суму 21564,00 грн.,

- № 25 від 31.01.2018 на загальну суму 7284,00 грн.,

- № 26 від 31.01.2018 на загальну суму 15804,00 грн.,

- № 27 від 31.01.2018 на загальну суму 14340,00 грн.,

- № 37 від 31.01.2018 на загальну суму 16159,50 грн.,

- № 48 від 03.02.2018 на загальну суму 22 224,00 грн.,

- № 29 від 05.02.2018 на загальну суму 18984,00 грн.,

- № 36 від 12.02.2018 на загальну суму 48474,00 грн.,

- № 39 від 13.02.2018 на загальну суму 7266,00 грн.,

- № 41 від 13.02.2018 на загальну суму 18408,00 грн.,

- № 42 від 13.02.2018 на загальну суму 6996,00 грн.,

- № 40 від 13.02.2018 на загальну суму 12000,00 грн.,

- № 43 від 14.02.2018 на загальну суму 7374,00 грн.,

- № 44 від 14.02.2018 на загальну суму 12000,00 грн.,

- № 45 від 14.02.2018 на загальну суму 7098,00 грн.,

- № 65-66 від 16.02.2018 на загальну суму 14298,00 грн.,

- № 67 від 16.02.2018 на загальну суму 7500,00 грн.,

- № 74 від 02.03.2018 на загальну суму 3000,00 грн.

Однак, відповідач надані послуги оплатив на загальну суму 484830,60 грн., що підтверджується випискою АТ «УкрСиббанк» від 27.04.2018. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за договором складає 102695,50 грн.

При цьому, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем вартості наданих послуг за договором у розмірі 102695,50 грн.

Згідно з ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно із приписами ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частина 1 ст. 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 909 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

З огляду на вищевикладене, господарський суд прийшов до висновку, що сума основного боргу у розмірі 102695,50 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки позивача 3% річних та інфляційних, які містяться в позовній заяві, суд дійшов висновку про обґрунтованість позивних вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 2017,00 грн. та інфляційних у розмірі 3202,19 грн. за період 12.03.2018 - 06.11.2018.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача неустойки у розмірі подвійної облікової ставки НБУ (пені) у розмірі 23358,18 грн., суд зазначає, що дані позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки умовами договору не було передбачено нарахування позивачем відповідачу неустойки (пені) за прострочення останнім свого грошового зобов'язання за договором.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 102695,50 грн. основного боргу, 2017,00 грн. 3% річних та 3202,19 грн. інфляційних є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, не спростованими відповідачем та визнаються судом такими, що підлягають до задоволення.

У позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на послуги адвоката у розмірі 30000,00 грн.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, які стосуються вказаних витрат, суд зазначає наступне.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 16 ГПК України). Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 16 ГПК України).

Відповідно ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Так, у матеріалах справи міститься ордер серії ХВ № 928 000022 від 20.10.2018 на адвоката ОСОБА_1

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

В матеріалах справи міститься договір № 22/10 про надання правової допомоги від 22.10.2018, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "АН-Логістік" (клієнт) та Адвокатським бюро "Чернишов Борис Сергійович" (виконавець), відповідно до п. 1.1 якого виконавець зобов'язується за завданням клієнта надати правову допомогу стосовно проведення роботи по стягненню з ТОВ "Азотфострейд" заборгованості за договором № У-12-2017-01 про транспортні послуги від 01.12.2017.

У п. 2.1 договору про надання правової допомоги наведений обсяг правової допомоги, яку зобов'язаний надавати виконавець за вказаним договором.

Відповідно до п. 3.4. договору про надання правової допомоги приймання клієнтом результатів виконання цього договору виконавцем оформлюється актом наданих послуг, який підписується сторонами на протязі 3 (трьох) робочих днів після його отримання.

Підписання акта наданих послуг клієнтом є підтвердження відсутності претензій з його боку (п. 3.5. договору про надання правової допомоги)

Відповідно до ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи, витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, в якості доказів понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн., представником позивача до матеріалів справи надано ордер від 20.10.2018, копію договору № 22/10 про надання правової допомоги від 22.10.2018 та копії квитанцій до прибуткового касового ордеру № 10 від 22.10.2018, 23.10.2018 та 24.10.2018. Втім, представником позивача не було надано до суду акту наданих послуг на суму 30000,00 грн. та касового ордеру № 10, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на послуги адвоката у розмірі 30000,00 грн. через їх необґрунтованість.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по оплаті судового збору покладаються на обидві сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 91, 123, 126, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" (61057, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код 35579031) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АН-Логістік" (02094, м. Київ, вул. Попудренка, 52-А, оф. 911-Г, ) 102695,50 грн. основного боргу; 2017,00 грн. 3% річних; 3202,19 грн. інфляційних та 1618,72 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "АН-Логістік" (02094, м. Київ, вул. Попудренка, 52-А, оф. 911-Г, ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" (61057, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код 35579031).

Повне рішення складено 02.01.2019 р.

Суддя ОСОБА_3