ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2018 р. Справа№ 911/1285/15

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Скрипки І.М.

Чорної Л.В.

при секретарі судового засідання: Бовсунівській Л.О.,

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 27.12.2018

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№35)"

на ухвалу Господарського суду Київської області

від 08.10.2018 (повний текст складено 22.10.2018)

у справі №911/1285/15 (суддя Ярема В.А.)

за заявою Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№35)"

про відстрочення виконання рішення Господарського суду Київської області від 05.05.2015

за позовом Фізичної особи - підприємця Миронця Олега Анатолійовича

до Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№35)"

про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 05.05.2015 у справі №911/1285/15 позовні вимоги задоволено, зокрема, зобов'язано Державне підприємство "Підприємство Білоцерківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київській області (№35)" повернути Фізичній особі-підприємцю Миронцю Олегу Анатолійовичу 184 000 кг вугілля дерев'яного на суму 552 000,00 грн., переданого за договором відповідального зберігання №1 від 16.01.2014.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2016 рішенням Господарського суду Київської області від 05.05.2015 у справі №911/1285/15 залишено без змін.

18.03.2016 Господарським судом Київської області видано накази на виконання рішенням Господарського суду Київської області від 05.05.2015 у справі №911/1285/15, зокрема щодо зобов'язання відповідача повернути позивачу 184 000 кг вугілля дерев'яного на суму 552 000,00 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.08.2016 залишено без змін постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2016 на рішення суду Київської області від 05.05.2015 у справі №911/1285/15.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.01.2017 змінено спосіб виконання рішення Господарського суду Київської області від 05.05.2015 у справі №911/1285/15 в частині зобов'язання Державного підприємства "Підприємство Білоцерківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київській області (№35)" повернути Фізичній особі-підприємцю Миронцю Олегу Анатолійовичу 184 000 кг вугілля дерев'яного на суму 552 000, 00 грн, переданого за договором відповідального зберігання №1 від 16.01.2014, на стягнення з Державного підприємства "Підприємство Білоцерківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київській області (№35)" на користь Фізичної особи-підприємця Миронця Олега Анатолійовича 552 000, 00 грн.

27.09.2018 через канцелярію Господарського суду Київської області від Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№35)" надійшла заява про відстрочення виконання рішення Господарського суду Київської області від 05.05.2015 у справі №911/1285/15.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.10.2018 в задоволенні заяви Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№35)" про відстрочку виконання рішення відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, заявник звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове рішення, яким заяву задовольнити, мотивуючи свої вимоги тим, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному дослідженні доказів.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що оскільки на рахунки відповідача накладено арешт, підприємство не має можливості забезпечити виконання зобов'язань, покладених на підприємство Конституцією України щодо сплати заробітної плати співробітникам підприємства та засудженим до позбавлення волі , які відбувають покарання в ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» та працюють на підприємстві відповідача, єдиних соціальних внесків та інших податків, що є порушення конституційних норм, а саме статті 43 Конституції України, а також унеможливлює здійснення інших платежів, що призведе до заборгованості перед працівниками, державним бюджетом, і нарахування пені, внаслідок чого державне підприємство буде змушене припинити свою діяльність.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№35)" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Тищенко А.І., суддів Скрипки І.М., Михальської Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2018 апеляційну скаргу Фонду Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№35)" на ухвалу Господарського суду Київської області від 08.10.2018 у справі №911/1285/15 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України, надано апелянту строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків протягом 10 (десяти) днів з моменту отримання даної ухвали.

07.12.2018 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду на виконання вимог ухвали суду від 20.11.2018 заявником усунуто недоліки апеляційної скарги та подано: - докази сплати судового збору в сумі 1 762,00 грн. (платіжне доручення №284 від 04.12.2018).

Розпорядженням Керівника апарату від 10.12.2018 №09.1-08/433/18 у зв'язку з перебуванням у відпустці судді Михальської Ю.Б. справу № 911/1285/15 передано на повторний автоматизований розподіл судових справ.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2018 справу №911/1285/15 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді: Тищенко А.І., судді: Скрипка І.М., Чорна Л.В.

Ухвалою від 12.12.2018 відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 27.12.2018.

В судовому засіданні позивач та його представник, проти вимог апеляційної скарги заперечували, просили залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

В судове засідання 27.12.2018 представники відповідача та державної виконавчої служби не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень за №№626 (вх.. №09.2-04/18783/18 від 19.12.2018) та 618 (вх.. №09.2-04/18781/18 від 19.12.2018).

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи ( його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина третя статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Застосовуючи згідно статті 3 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»(«Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представників позивача, колегія приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представників відповідача та державної виконавчої служби, оскільки вони не скористалися своїми правами, передбаченими статтею 42 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вислухавши пояснення представників позивача, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Звертаючись із заявою про відстрочку виконання рішення суду першої інстанції у даній справі, заявник посилається на обставини, що унеможливлюють виконання рішення Господарського суду Київської області від 05.05.2015 у справі №911/1285/15, а саме на складний фінансовий стан, оскільки накладення арешту на рахунки може стати підставою виникнення заборгованості зі сплати комунальних послуг та газопостачання, затримки по виплаті заробітної плати та припинення діяльності відповідача.

В підтвердження даних обставин відповідачем подано, зокрема, копії договору про надання робочої сили з числі осіб, які утримуються у Білоцерківській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України м. Києві та Київській області (№35) №Г4 від 02.01.2018, договору про постачання природного газу №2336/1718-БО-17/Г87 від 18.10.2017, виписок по особовому рахунку №42530.980.

Отже, вважаючи, що дані обставини унеможливлюють виконання рішення суду у даній справі на даний час, відповідач просить відстрочити виконання рішення Господарського суду Київської області від 05.05.2015 у справі №911/1285/15 до 2020 року.

Статтею 160 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню або відстрочити чи розстрочити або змінити спосіб чи порядок його виконання в порядку, встановленому статтями 328, 331 цьогоКодексу.

Відповідно до положень статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною 4 вказаної статті передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Вказана норма визначає процесуальну можливість вирішення питань, пов'язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Підставою для відстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При винесенні ухвали про відстрочку виконання рішення суд бере до уваги не тільки доводи відповідача про те, що виконання судового рішення може привести боржника до стану, який унеможливить здійснення ним господарської діяльності, а й матеріальний інтерес позивача та ступінь вини боржника (відповідача) у виникненні спору, а також той факт, що важке фінансове становище відповідача утворилось внаслідок його власної господарської діяльності, а не в силу якихось об'єктивних, незалежних від відповідача обставин.

Отже, чинне процесуальне законодавство передбачає, що відстрочка виконання рішення, яка пов'язується з об'єктивною неможливістю виконання рішення, дозволяється у виняткових випадках, а відтак, передумовою для надання відстрочки виконання рішення є встановлення таких виняткових обставин.

В основу судової ухвали про надання відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання.

Крім того, при вирішенні питання про надання відстрочки необхідно врахувати, що спір у даній справі виник саме з вини відповідача у зв'язку з несвоєчасною сплатою відповідних платежів.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Тому суд повинен оцінити докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 такого кодексу. Відповідно до вказаної статті суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З урахуванням наведеного, суд самостійно вирішує питання стосовно достовірності доказів, достатності їх для винесення рішення, істинності відомостей, які містяться в доказах.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що боржник не надав суду жодних доказів, які б підтверджували наявність у нього обставин, що унеможливлюють виконання рішення суду у даній справі та сплату боргу у повному обсязі, а саме: доказів відсутності у відповідача грошових коштів, майна, на які можливо було б звернути стягнення, у той час як складний фінансовий стан відповідача не є винятковою обставиною в розумінні статті 331 ГПК України.

Крім того, судова колегія звертає увагу, що прострочення відповідача перед позивачем виникло за Договором відповідального зберігання № 1, укладеного 16.01.2014.

В обґрунтування неможливості виконати свої зобов'язання перед позивачем та виконання рішення суду у даній справі, відповідач посилається на укладені значно пізніше договори: про надання робочої сили з числі осіб, які утримуються у Білоцерківській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України м. Києві та Київській області (№35) №Г4 від 02.01.2018 та про постачання природного газу №2336/1718-БО-17/Г87 від 18.10.2017. При цьому, відповідачем не зазначено підстав неможливості виконання рішення суду до укладення даних договорів.

Також заявником не надано суду жодних доказів на підтвердження своєї спроможності виконати рішення суду у даній справі у 2020 році.

У відповідності до ч.5 ст.331 ГПК України відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, в той час як у даній справі зазначений рік вже минув. Навіть враховуючи ухвалу Господарського суду Київської області від 23.01.2017, якою змінено спосіб виконання рішення.

Недостатність/відсутність необхідних коштів у відповідача, в тому числі у зв'язку з скрутним фінансовим станом, яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання рішення, з урахуванням того, що господарська діяльність здійснюється ним на власний ризик, не може бути безумовною підставою для надання розстрочки виконання судового рішення. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 15.03.2018 у справі №910/8153/17.

Враховуючи наведене суд вважає, що заявником не доведено належними доказами виключності обставин, що спричинили неможливість виконання судового рішення у даній справі в повному обсязі, як і не надано доказів вжиття заходів до повного виконання рішення.

За вказаних обставин, місцевим господарським судом вірно зазначено, що відповідачем не доведено відповідно до ст. 331 Господарського процесуального кодексу України винятковості випадку та наявності правових підстав для відстрочки виконання рішення суду, тому заява Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№35)" про відстрочку виконання рішення суду у справі № 911/1285/15 задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятої ухвали наведено місцевим судом, підстав для її скасування не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в ухвалі висновків.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що ухвала Господарського суду Київської області від 08.10.2018 у справі №911/1285/15 обґрунтована, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для її скасування не вбачається, у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№35)" на ухвалу Господарського суду Київської області 08.10.2018 у справі №911/1285/15 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Київської області 08.10.2018 у справі №911/1285/15 залишити без змін.

Матеріали оскарження № 911/1285/15 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до статті 286 Господарського процесуального кодексу України не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст складено: 29.12.2018

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді І.М. Скрипка

Л.В. Чорна