РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.12.2018Справа № 912/1997/18

За первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт-Агро" (Кіровоградська обл., село Калинівка)

До Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Дунаєвецький ливарно-механічний завод" (м. Київ)

Про стягнення 1.110.631,36 грн.

За зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Дунаєвецький ливарно-механічний завод" (м. Київ)

До Товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт-Агро" (Кіровоградська обл., село Калинівка)

Про стягнення 1.007.377,18 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін:

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт-Агро": не з'явився

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Дунаєвецький ливарно-механічний завод": Блажкевич С.В., Жданкіна Л.К.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Горизонт-Агро" (далі - позивач за первісним позовом) звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Дунаєвецький ливарно-механічний завод" (далі - відповідач за первісним позовом) про стягнення 1.110.631,36 грн., з яких: 994.965,00 грн. авансової оплати, 55.928,81 грн. пені, 43.463,74 грн. інфляційних втрат, 16.273,81 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем в порушення умов Договору № 140817 від 14.08.17. в частині поставки обладнання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.18. відкрито провадження у справі № 912/1997/18 та призначено підготовче засідання на 11.10.18.

08.10.18. до суду надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Дунаєвецький ливарно-механічний завод" (далі - позивач за зустрічним позовом) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт-Агро" (далі - відповідач за зустрічним позовом) про стягнення 1.077.377,18 грн., з яких: 566.000,00 грн. основного боргу, 69.088,74 грн. пені, 246.744,75 грн. штрафу, 72.491,58 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами, 40.112,82 грн. інфляційних втрат, 12.939,29 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем в порушення умов Договору № 140817 від 14.08.17. в частині оплати обладнання.

10.10.18. відповідачем за первісним позовом подано письмовий відзив на первісну позовну заяву, в якому Товариство з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Дунаєвецький ливарно-механічний завод" проти позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт-Агро" заперечує з підстав, викладених у відзиві.

11.10.18. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 08.11.18.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.18. прийнято зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Дунаєвецький ливарно-механічний завод" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт-Агро" про стягнення 1.077.377,18 грн., до розгляду з первісним позовом та об'єднано в одне провадження з первісним позовом вимоги за зустрічним позовом.

08.11.18. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 20.11.18.

20.11.18. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 11.12.18.

11.12.18. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви до 20.12.18.

20.12.18. Товариством з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Дунаєвецький ливарно-механічний завод" подано заяву про відмову від позову в частині стягнення 72.491,58 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами.

20.12.18. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви до 27.12.18.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.12.18. прийнято відмову Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Дунаєвецький ливарно-механічний завод" від позову в частині зустрічних позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт-Агро" 72.491,58 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами; провадження у справі № 912/1997/18 в частині зустрічних позовних вимог про стягнення 72.491,58 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами закрито; повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Дунаєвецький ливарно-механічний завод" з Державного бюджету України судовий збір в сумі 543,69 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.12.18. у справі № 912/1997/18 залишено без розгляду та повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Горизонт-Агро" письмові пояснення № б/н від 17.12.18.

При розгляді справи по суті судом було заслухано вступне слово, з'ясовано обставини справи та досліджено докази відповідно до ст.ст. 208-210 ГПК України, після чого суд перейшов до судових дебатів (ст.ст. 217, 218 ГПК України).

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт-Агро" в судове засідання 27.12.18. не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Представники Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Дунаєвецький ливарно-механічний завод" в судовому засіданні 27.12.18. проти задоволення первісного позову заперечували та підтримали зустрічні позовні вимоги.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 27.12.18. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Обґрунтовуючи свої первісні позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю "Горизонт-Агро" вказує, що за умовами укладеного між сторонами Договору № 140817 від 14.08.17. ним було оплачено Товариству з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Дунаєвецький ливарно-механічний завод" попередню оплату, однак, відповідачем за первісним позовом обладнання поставлено не було.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Дунаєвецький ливарно-механічний завод" вказує на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Горизонт-Агро" грошові кошти за Договором № 140817 від 14.08.17. за обладнання сплатило несвоєчасно та не в повному обсязі.

Згідно зі ст. ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. (ст. 712 Цивільного кодексу України).

14.08.17. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Горизонт-Агро" (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Дунаєвецький ливарно-механічний завод" (Продавець) було укладено Договір № 140817 (далі - Договір), за умовами якого (п. 1.1) Продавець поставляє, а Покупець приймає та оплачує зерносушарку «Дунаївчанка 4» з теплогенератором ОТД 1000, та дизельним пальником ТДД 830, згідно Специфікації № 1 (далі - обладнання).

Вартість обладнання згідно Специфікації № 1 становить 1.644.965,00 грн. на умовах EXW Дунаївці з послугою навантаження (п. 5.1 Договору).

Специфікацією № 1 від 14.08.17. до Договору сторони погодили, що Продавець поставляє, а Покупець приймає та оплачує зерносушарку «Дунаївчанка 4» з теплогенератором ОТД 1000, а дизельним пальником ТДД 830. Комплектація: зерносушарка «Дунаївчанка 4» 1 комплект, дизельний пальник ТДД 830 1 комплект, теплогенератор ОТД 1000 з теплообмінником 1 комплект, компресор 1 шт., шафа управління та кабельна продукція 1 комплект. Вартість обладнання становить 1.644.965,00 грн. на умовах EXW Дунаївці з послугою навантаження.

Факт укладення Договору підтверджується і Покупцем і Постачальником.

Строк дії Договору сторонами погоджено пунктом 8.3 з дня підписання і діє до 31.12.17., а в частині фінансових розрахунків і гарантійних зобов'язань - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Крім того, сторонами (арк. справи 12, 47, 64) підтверджено укладення між ними додаткової угоди № 1 від 20.10.17. до Договору та додаткової угоди № 2 від 01.12.17. до Договору.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги Договір та додаткові угоди № 1 та № 2 до нього як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у сторін взаємних цивільних прав та обов'язків з постачання товару.

За своїм змістом та правовою природою Договір є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Також, відповідно до ч. 2. ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Статтею 663 Цивільного Кодексу України передбачено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України зазначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 5.2 Договору сторони погодили графік оплат за обладнання:

- 494.965,00 грн. не пізніше 30.09.17.

- 534.000,00 грн. не пізніше 05.10.17.

- 532.000,00 грн. не пізніше 12.10.17.

- 84.000,00 грн. оплачується по факту монтажу та пробного запуску обладнання.

Додатковою угодою № 1 від 20.10.17. до Договору сторони погодили новий графік оплати за обладнання:

- 494.965,00 грн. не пізніше 30.09.17.

- 534.000,00 грн. не пізніше 10.11.17.

- 532.000,00 грн. не пізніше 30.11.17.

- 84.000,00 грн. оплачується по факту монтажу та пробного запуску обладнання.

Додатковою угодою № 2 від 01.12.17. до Договору сторони погодили новий графік оплати за обладнання:

- 494.965,00 грн. не пізніше 30.09.17.

- 534.000,00 грн. не пізніше 08.12.17.

- 532.000,00 грн. не пізніше 28.12.17.

- 84.000,00 грн. оплачується по факту монтажу та пробного запуску обладнання.

З поданих до матеріалів справи платіжних доручень вбачається наступне:

- 25.09.17. платіжним дорученням № 638 на суму 494.965,00 грн. Покупець сплатив Постачальнику перший платіж по графіку в повному обсязі та без прострочення;

- 10.11.17. платіжним дорученням № 761 Покупець оплатив Постачальнику 300.000,00 грн. - другий платіж по графіку (в строки, встановлені додатковою угодою № 1 до Договору, проте, не в повному обсязі), та 08.12.17. платіжним дорученням № 834 Покупець оплатив Постачальнику ще 200.000,00 грн. - другий платіж по графіку (в строки, встановлені додатковою угодою № 2 до Договору, проте, не в повному обсязі). Недоплаченими у строк до 08.12.17. включно Покупцем залишились 34.000,00 грн.

- третій платіж на суму 532.000,00 грн. по графіку Постачальнику Покупцем оплачено не було.

Покупець 14.05.18. направив Постачальнику лист від 14.05.18. № 42/18, в якому вказав, що ним виконано умови Договору щодо першої авансової оплати повністю, однак, оскільки обладнання поставлено не було, Товариство з обмеженою відповідальністю "Горизонт-Агро" вимагало повернути сплачені грошові кошти на суму 994.965,00 грн.

Пунктом 2.1 Договору встановлено, що термін здачі обладнання: не пізніше 20 жовтня 2017 року з моменту першої авансової оплати. Додатковою угодою № 1 до Договору термін здачі обладнання визначено: не пізніше 30.11.17. з моменту першої авансової плати. Додатковою угодою № 2 до Договору термін здачі обладнання визначено: не пізніше 15.12.17. з моменту першої авансової плати.

Крім того, згідно з п. 2.4 Договору право власності на обладнання переходить до Покупця після підписання сторонами акту прийому-передачі та 100% оплати обладнання.

При цьому, згідно графіку платежів (п. 5.2 Договору в редакції додаткової угоди № 2 до Договору), станом на 15.12.17. (терміну здачі обладнання), позивачем за первісним позовом мало було бути сплачено відповідачу за первісним позовом 1.028.965,00 грн., проте, як вже встановлено судом, було сплачено 994.965,00 грн.

Разом з тим, відповідно до п. 2.5 Договору у разі порушення Покупцем графіка платежів Продавець затримує відвантаження обладнання.

За вказаного судом встановлено, що відсутнє прострочення з поставки обладнання постачальником, натомість наявне прострочення оплати Покупцем обладнання за Договором.

За відсутності в діях Постачальника порушення умов Договору, у Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Дунаєвецький ливарно-механічний завод" відсутній обов'язок повертати позивачу за первісним позовом в порядку ч. 2. ст. 693 ЦК України сплачену Покупцем передплату.

Отже, відбулось прострочення Покупця як кредитора, що унормовано положеннями ст. 613 ЦК України.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт-Агро" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Дунаєвецький ливарно-механічний завод" 994.965,00 грн. сплаченої авансової оплати.

Оскільки вимоги позивача за первісним позовом про стягнення 43.463,74 грн. інфляційних втрат, 16.273,81 грн. 3% річних, нарахованих на суму не повернутої авансової оплати, є похідними від вимоги про стягнення 994.965,00 грн., в задоволенні якої судом відмовлено, позовні вимоги про стягнення 43.463,74 грн. інфляційних втрат, 16.273,81 грн. 3% річних задоволенню не підлягають.

Вимоги про стягнення з Постачальника 55.928,81 грн. пені обґрунтовано пунктом 6.1 Договору, за умовами якого у разі порушення термінів відвантаження з вини Продавця, він сплачує на користь Покупця пеню в розмірі 0,1% від вартості недопоставленого обладнання за кожен тиждень прострочення.

Разом з тим, як встановлено судом, відсутня вина відповідача за первісним позовом у порушення термінів відвантаження обладнання, з огляду на що відсутні правові підстави для нарахування пені, а позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору за первісним позовом відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Горизонт-Агро".

Станом на день направлення Покупцем Постачальнику листа № 42/18 та станом на день розгляду справи, 08.12.17. настав строк оплати 34.000,00 грн. по другому платежу та 28.12.17. настав строк оплати 532.000,00 грн. по третьому платежу за Договором.

З огляду на вказане листом № 36 від 14.06.18. Товариство з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Дунаєвецький ливарно-механічний завод" вказало Товариству з обмеженою відповідальністю "Горизонт-Агро" на необхідність оплати 566.000,00 грн. за обладнання.

За приписами ст. ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

З огляду на вказане, борг відповідача за зустрічним позовом перед позивачем за зустрічним позовом за представленими до матеріалів справи документами становить 566.000,00 грн., з огляду на що вказана сума заборгованості підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт-Агро" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Дунаєвецький ливарно-механічний завод".

Таким чином, зустрічні позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Не приймаються судом надані відповідачем за первісним позовом: товарно-транспортна накладна № 52 від 22.09.17., акт виконаних робіт № 171104, заявка договір № 171103 від 03.11.17., рахунок № 171104 та платіжне доручення № 747 від 06.11.17., як такі, що свідчать про наявність правовідносин між позивачем за зустрічним позовом та Фізичною особою-підприємцем Павленко І.С., однак, не підтверджують обставин щодо з доводів сторін в межах даної справи.

З наданих кольорових ксерокопій фотографій не вбачається коли, ким, де, за яких обставин вони зроблені та що на них зафіксовано.

Щодо наданої заяви свідка ОСОБА_4, судом враховано наступне.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 73 ГПК України).

Відповідно до ст. 87 ГПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб. На підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. Законом можуть бути визначені інші обставини, які не можуть встановлюватися на підставі показань свідків. Сторони, треті особи та їх представники за їхньою згодою, в тому числі за власною ініціативою, якщо інше не встановлено цим Кодексом, можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи. Показання свідка, що ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, не беруться судом до уваги.

Положеннями ст. 88 ГПК України встановлено, що показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка. У заяві свідка зазначаються ім'я (прізвище, ім'я та по батькові), місце проживання (перебування) та місце роботи свідка, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків свідка за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв'язку та адреси електронної пошти (за наявності), обставини, про які відомо свідку, джерела обізнаності свідка щодо цих обставин, а також підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з'явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень. Підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом. Не вимагається нотаріальне посвідчення підпису сторін, третіх осіб, їх представників, які дали згоду на допит їх як свідків. Заява свідка має бути подана до суду у строк, встановлений для подання доказів.

Оскільки факти невиконання/неналежного виконання стороною договору поставки (купівлі-продажу) своїх зобов'язань можуть встановлюватись виключно відповідними первинними документами, такі обставини не можуть встановлюватися на підставі показань свідків не підтверджених первинними документами, з огляду на що, в порядку ст. 86 ГПК України судом вказаний доказ (заява свідка) відхиляються.

Позивачем за зустрічним позовом пред'явлено до стягнення 40.112,82 грн. інфляційних втрат, 12.939,29 грн. 3% річних.

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові № 3-12г10 від 08.11.10.).

Положення ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України не передбачають можливості вибіркового обрання особою індексів інфляції за окремі періоди в межах заявленого періоду за який нараховуються інфляційній, а тому мають враховуватися всі індекси інфляції (в т.ч. з від'ємним значенням). Наведене додатково підтверджується листом Верховного Суду України від 03.04.1997 р. № 62-97 р.

Проте, Товариством з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Дунаєвецький ливарно-механічний завод" при здійсненні розрахунку інфляційних втрат не враховано індекси інфляції з від'ємним значенням.

Судом здійснено перерахунок та встановлено, що розмір 3% річних, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача становить 12.939,29 грн., розмір інфляційних втрат становить 20.929,89 грн., внаслідок чого вказані суми підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Інфляційні втрати в сумі 19.182,93 грн. нараховані безпідставно, з огляду на що суд відмовляє в зустрічному позові в цій частині.

Щодо вимог позивача про стягнення 69.088,74 грн. пені, 246.744,75 грн. штрафу, суд відзначає викладене далі.

У разі порушення Покупцем строків оплат, Покупець сплачує на користь Продавця пеню у розмірі 0,1% від суми Договору за кожний тиждень прострочення і Продавець призупиняє свої зобов'язання за Договором до виконання Покупцем своїх порушених зобов'язань (п. 6.2 Договору).

У разі затримки Покупцем оплат, що вказані у п. 5.2 Договору більш ніж на 20 днів, Продавець має право на вилучення поставленого обладнання та разове нарахування штрафних санкцій Покупцеві в розмірі 15% від вартості цієї угоди (п. 6.3 Договору).

В судовому засіданні 20.12.18. судом було встановлено, що пунктом 6.3 договору встановлено штраф в розмірі саме 15%.

Приписами ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Зазначене кореспондується з нормами ст. 617 Цивільного кодексу України згідно якої особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Здійснивши перерахунок пред'явлених до стягнення сум, суд встановив, що розмір пені за несвоєчасну оплату обладнання становить 69.088,53 грн., розмір штрафу становить 246.744,75 грн. Пеню в сумі 0,21 грн. нараховано безпідставно, з огляду на що суд відмовляє в зустрічному позові в цій частині.

Витрати по сплаті судового збору за зустрічним позовом відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених зустрічних позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні первісного позову відмовити повністю.

2. Зустрічний позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт-Агро" (27653, Кіровоградська обл., село Калинівка, вул. Степова,66; ідентифікаційний код 30697220) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Дунаєвський ливарно-механічний завод" (03680, м. Київ, вул. Сім'ї Сосніних, 3; ідентифікаційний код 38760006) 566.000 (п'ятсот шістдесят шість тисяч) грн. 00 коп. основного боргу, 69.088 (шістдесят дев'ять тисяч вісімдесят вісім) грн. 53 коп. пені, 20.929 (двадцять тисяч дев'ятсот двадцять дев'ять) грн. 89 коп. інфляційних втрат, 12.939 (дванадцять тисяч дев'ятсот тридцять дев'ять) грн. 29 коп. 3% річних, 246.744 (двісті сорок шість тисяч сімсот сорок чотири) грн. 75 коп. штрафу, 13.735 (тринадцять тисяч сімсот тридцять п'ять) грн. 54 коп. судового збору.

4. В іншій частині в задоволенні зустрічного позову відмовити.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 27.12.18.

Суддя Т.М. Ващенко