ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"20" грудня 2018 р. Справа№ 973/65/18

Північний апеляційний господарський суд

суддя: Пономаренко Є.Ю.

при секретарі судового засідання Мовчан А.Б.,

за участю представників:

від товариства з обмеженою відповідальністю "Прайс Систем" - Смельняк О.М., ордер №041250 від 20.12.2018;

від позивача - представник не прибув;

від відповідача - представник не прибув,

розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Прайс Систем" про скасування рішення третейського суду, створеного для вирішення конкретного спору від 09.08.2018 у третейській справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОХОЛДІНГ "Маяки" до товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРТПЛЮС" про визнання права власності, усунення перешкод у користуванні і розпорядженні власністю та стягнення штрафу.

Встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОХОЛДІНГ "Маяки" звернулося до Третейського суду створеного для розгляду конкретного спору у складі судді Степченко Станіслава Валерійовича з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРТПЛЮС" про визнання права власності, усунення перешкод у користуванні і розпорядженні власністю та стягнення штрафу.

Рішенням Третейського суду створеного для розгляду конкретного спору у складі судді Степченко Станіслава Валерійовича у третейській справі позов задоволено повністю, визнано право власності на сільськогосподарську продукцію, а саме: пшениця - 6237,3 т, ячмінь - 132,1 т, горох - 1785,4 т, насіння соняшника - 4138.3 т, у вигляді посів (незавершеного сільськогосподарського виробництва) на земельних ділянках, які використовуються ТОВ "ФОРТПЛЮС" на праві оренди. Усунено перешкоди у користуванні та розпорядженні належних ТОВ "АГРОХОЛДІНГ "Маяки" на праві власності посівів на сільськогосподарську продукцію, а саме: пшениця - 6237,3 т, ячмінь - 132,1 т, горох - 1785.4т, насіння соняшника - 4138,3 т, у вигляді посів (незавершеного сільськогосподарського виробництва) на земельних ділянках, які використовуються ТОВ "ФОРТПЛЮС" на праві оренди, шляхом визнання TOB "ФОРТПЛЮС" особою, що втратило право власності на посіви сільськогосподарської продукції, а саме: пшениця - 6237.3 т. ячмінь - 132,1 т, горох 1785,4 т, насіння соняшника - 4138,3 т, у вигляді посів (незавершеного сільськогосподарського виробництва) на земельних ділянках, які використовуються ТОВ "ФОРТПЛЮС". ТОВ "ФОРТПЛЮС" зобов'язано утриматися від вчинення дій, що призводить до порушення прав ТОВ "АГРОХОЛДІНГ "Маяки" на сільськогосподарську продукцію, а саме: пшениця - 6237,3 т, ячмінь 132,1 т, горох - 1785,4 т. насіння соняшника - 4138,3 т, у вигляді посів (незавершеного сільськогосподарського виробництва) на земельних ділянках, які використовуються ТОВ "ФОРТПЛЮС на праві оренди. Стягнуто з ТОВ "ФОРТПЛЮС" на користь ТОВ "АГРОХОЛДІНГ "Маяки" штрафні санкції за договором на закупівлю сільськогосподарської продукції від 19.07.2018 року у розмірі 7 501282 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, товариство з обмеженою відповідальністю "Прайс Систем" звернулось із заявою до апеляційного господарського суду про скасування рішення третейського суду, створеного для вирішення конкретної справи від 09.08.2018 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.09.2018 призначено заяву до розгляду; зобов'язано заявника надати суду власне письмове підтвердження того, що у провадженні господарських судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спори, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав та не має рішення цих органів з такого спору; зобов'язано кожну із сторін третейського спору та третейський суд, створений для вирішення конкретної справи, у складі судді Степченко Станіслава Валерійовича надати суду письмову інформацію про наступне: чи визнавалась третейська угода у даній справі недійсною; чи не скасоване рішення третейського суду компетентним судом; чи є у провадженні інших судів заяви про оскарження чи скасування рішення третейського суду; зобов'язано третейський суд, створений для вирішення конкретної справи, у складі судді Степченко Станіслава Валерійовича (м. Київ, вул. Єлизавети Чавдар, буд. 11, оф. 222, каб. №5) протягом п'яти днів від дня надходження цієї ухвали, з метою розгляду заяви про скасування рішення третейського суду у третейській справі надати суду: третейську справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОХОЛДІНГ "Маяки" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРТПЛЮС" про визнання права власності, усунення перешкод у користуванні і розпорядженні власністю та стягнення штрафу.

Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" №454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Київський апеляційний господарський суд та утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

Актом прийняття - передачі судової справи від 02.10.2018 року справу №973/65/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №973/65/18 передано на розгляд судді: Пономаренко Є. Ю. - головуючий суддя.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2018 заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Прайс Систем" про скасування рішення третейського суду, створеного для вирішення конкретного спору від 09.08.2018 у третейській справі прийнято до розгляду та призначено розгляд заяви на 10.12.2018.

Крім цього, вказаною ухвалою, зокрема, зобов'язано третейський суд, створений для вирішення конкретної справи, у складі судді Степченко Станіслава Валерійовича (м. Київ, вул. Єлизавети Чавдар, буд. 11, оф. 222, каб. №5) протягом п'яти днів від дня надходження цієї ухвали, з метою розгляду заяви про скасування рішення третейського суду у третейській справі надати суду третейську справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОХОЛДІНГ "Маяки" до товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРТПЛЮС" про визнання права власності, усунення перешкод у користуванні і розпорядженні власністю та стягнення штрафу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2018 розгляд справи було відкладено на 20.12.2018, а також, зокрема, повторно зобов'язано третейський суд, створений для вирішення конкретної справи, у складі судді Степченко Станіслава Валерійовича надати суду третейську справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОХОЛДІНГ "Маяки" до товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРТПЛЮС" про визнання права власності, усунення перешкод у користуванні і розпорядженні власністю та стягнення штрафу.

У судове засідання 10.12.2018 прибув представник товариства з обмеженою відповідальністю "Прайс Систем", який підтримав подану заяву про скасування рішення третейського суду.

Позивач та відповідач своїм правом на участь представників у даному судовому засіданні не скористалися, вимог ухвал суду не виконали.

Третейський суд вимоги ухвал суду також не виконав, третейську справу за позовом ТОВ "АГРОХОЛДІНГ "МАЯКИ" до ТОВ "ФОРТПЛЮС" про визнання права власності, усунення перешкод у користуванні і розпорядженні власністю та стягнення штрафу не надав.

Згідно п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Враховуючи повідомлення сторін про дату, час і місце проведення судового засідання, а також з огляду на встановлені ч. 1 ст. 349 Господарського процесуального кодексу України строки розгляду справи про оскарження рішення третейського суду, суд вважає за можливе розглянути заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Прайс Систем" без участі представників сторін третейського спору.

Розглянувши заяву, додані до неї документи, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що вказана заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення третейського суду.

Згідно зі ст. 350 Господарського процесуального кодексу України рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею.

Рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо:

1) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано судом недійсною;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

5) третейський суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Аналогічні положення містить також ст. 51 Закону України "Про третейські суди" (надалі - Закон).

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону (ч. 1 ст. 5 Закону).

Відповідно до статті 6 наведеного Закону третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком:

1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів;

2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб;

3) справ, пов'язаних з державною таємницею;

4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів);

5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом;

6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство;

7) справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки;

8) справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення;

9) справ у спорах, що виникають з трудових відносин;

10) справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов'язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств;

11) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України;

12) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України;

13) справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб'єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень;

14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Частиною 1 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, крім: спорів про визнання недійсними актів, спорів про державну реєстрацію або облік прав на нерухоме майно, прав інтелектуальної власності, прав на цінні папери, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі з урахуванням частини другої цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Третейського суду, створеного для розгляду конкретного спору у складі судді Степченка Станіслава Валерійовича від 09.08.2018 прийнято у спорі, що виник внаслідок невиконання відповідачем умов договору на закупівлю сільськогосподарської продукції від 19.07.2018 (надалі - договір), укладеного між ТОВ "ФОРТПЛЮС" (у тексті договору - продавець) та ТОВ "АГРОХОЛДІНГ "МАЯКИ" (у тексті договору - покупець).

Так, згідно з пунктом 1.1 договору продавець зобов'язується в порядку і на умовах, визначених цим договором, передати у власність покупцеві продукцію а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цю продукцію.

Відповідно до п. 1.2 договору під продукцією в цьому договорі розуміється передбачена в п.п. 2.1.1 п. 2.1 цього договору сільськогосподарська продукція (далі - продукція), яка на дату укладення даного договору перебуває у вигляді посівів (незавершеного сільськогосподарського виробництва).

Покупець в момент укладення даного договору приймає продукцію із обов'язком самостійно провести її збирання. Право власності на продукцію виникає у покупця в момент укладення даного договору. З дати укладення даного договору продавець втрачає всі права на продукцію, в тому числі право на її збирання та продаж третім особам. Кількість та вартість продукції підлягають уточненню сторонами по закінченню покупцем робіт по її збиранню (п. 1.3 договору).

У пункті 5.2 договору сторони погодили, що у разі недосягнення згоди зі спірних питань, всі суперечки, що випливають із правовідносин сторін, які виникнуть в результаті невиконання зобов'язань за цим договором, такі спори підлягають передачі на вирішення третейському суду в м. Києві, вулиця Єлизавети Чавдар, будинок 11, офіс 222, кабінет №5, для одноособового розгляду суддею третейського суду Степченко Станіславом Валерійовичем.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення третейського суду, ТОВ "АГРОХОЛДІНГ "МАЯКИ" звернулось з позовом до ТОВ "ФОРТПЛЮС" про визнання права власності на сільськогосподарську продукцію, усунення перешкод у користуванні і розпорядженні власністю - сільськогосподарською продукцією та стягнення 7 501 282,00 грн. штрафу, посилаючись на невиконання відповідачем умов вищевказаного договору.

Враховуючи наведені умови договору, предмет та підстави позову, рішення Третейського суду, створеного для розгляду конкретного спору у складі судді Степченка Станіслава Валерійовича від 09.08.2018 було прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою, а саме, викладеним у п. 5.2 договору третейським застереженням, та який підвідомчий вказаному третейському суду відповідно до договору та закону.

При цьому, питання, які виходять за межі третейської угоди, третейським судом не вирішувались, а доказів того, що вказана третейська угода визнана недійсною компетентним судом матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про третейські суди" третейський суддя - фізична особа, призначена чи обрана сторонами у погодженому сторонами порядку або призначена чи обрана відповідно до цього Закону для вирішення спорів у третейському суді.

Статтею 16 Закону передбачено, що третейський суд може розглядати справи в складі одного третейського судді або в будь-якій непарній кількості третейських суддів. У третейському суді для вирішення конкретного спору сторони на свій розсуд можуть домовитися про кількісний і персональний склад третейського суду. За всіх умов третейський суд може розглядати справи в будь-якій непарній кількості третейських суддів.

Згідно з ч. 2 ст. 17 Закону формування складу третейського суду в третейському суді для вирішення конкретного спору здійснюється в порядку, погодженому сторонами.

Відповідно до ст. 18 Закону третейські судді не є представниками сторін. Третейським суддею може бути призначена чи обрана особа, яка прямо чи опосередковано не заінтересована в результаті вирішення спору, а також має визнані сторонами знання, досвід, ділові та моральні якості, необхідні для вирішення спору. Третейськими суддями не можуть бути: особи, які не досягли повноліття, та особи, які перебувають під опікою чи піклуванням; особи, які не мають кваліфікації, погодженої сторонами безпосередньо чи визначеної у регламенті третейського суду; особи, які мають судимість; особи, визнані в судовому порядку недієздатними; судді судів загальної юрисдикції або Конституційного Суду України.

У разі одноособового вирішення спору третейський суддя постійно діючого третейського суду повинен мати вищу юридичну освіту. У разі колегіального вирішення спору вимоги щодо наявності вищої юридичної освіти поширюються лише на головуючого складу третейського суду.

При вирішенні спору третейським судом для вирішення конкретного спору угодою сторін можуть бути встановлені додаткові вимоги до третейських суддів.

З урахуванням вказаних правових норм та змісту третейського застереження, під час прийняття оскаржуваного рішення третейського суду склад останнього відповідав вимогам Закону України "Про третейські суди" та третейській угоді. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Отже, при розгляді заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Прайс Систем" про скасування рішення Третейського суду, створеного для розгляду конкретного спору у складі судді Степченка Станіслава Валерійовича від 09.08.2018 судом встановлено відсутність підстав, передбачених п. п. 1-4 ч. 2 ст. 350 Господарського процесуального кодексу України, для скасування оскаржуваного рішення.

Крім цього, за приписами п. 5 ч. 2 ст. 350 Господарського процесуального кодексу України рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо третейський суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

В обґрунтування поданої заяви про скасування рішення третейського суду, заявник зазначає, що третейський суд вирішив питання про його права, оскільки за доводами товариства з обмеженою відповідальністю "Прайс Систем" саме воно (на підставі укладеного з ТОВ "ФОРТПЛЮС" договору купівлі - продажу посівів від 16.07.2018 №СГ-16/07) є власником тієї сільського господарської продукції, право власності на яку було визнано третейським судом за ТОВ "АГРОХОЛДІНГ "МАЯКИ" оскаржуваним рішення.

Стосовно вказаного колегія суддів зазначає наступне.

По перше, оскаржуване наразі товариством з обмеженою відповідальністю "Прайс Систем" рішення третейського суду, створеного для вирішення конкретного спору від 09.08.2018 вже оскаржувалося товариством з обмеженою відповідальністю "ФОРТПЛЮС".

Так, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2018 у справі №973/67/18 відмовлено у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРТПЛЮС" про скасування рішення Третейського суду створеного для розгляду конкретного спору у складі судді Степченка Станіслава Валерійовича від 09.08.2018; рішення Третейського суду створеного для розгляду конкретного спору у складі судді Степченка Станіслава Валерійовича від 09.08.2018 залишено без змін.

Вказана ухвала, на момент розгляду заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Прайс Систем" про скасування рішення третейського суду, створеного для вирішення конкретного спору від 09.08.2018 у даній справі, не була оскаржена та відповідно набрала законної сили.

Так, при розгляді заяви ТОВ "ФОРТПЛЮС" про скасування рішення Третейського суду, створеного для розгляду конкретного спору у складі судді Степченка Станіслава Валерійовича від 09.08.2018 судом у справі №973/67/18 встановлено відсутність підстав, передбачених п.п. 1-4 ч. 2 ст. 350 Господарського процесуального кодексу України, для скасування оскаржуваного рішення.

Також, судом були відхилені доводи заявника про те, що третейським судом не досліджено предмет договору на закупівлю сільськогосподарської продукції від 19.07.2018 та не враховано, що станом на час укладення останнього ТОВ "ФОРТПЛЮС" не могло розпоряджатися відповідним майном, оскільки власником посівів станом на вказану дату було ТОВ "ПРАЙС СИСТЕМ" відповідно до договору купівлі-продажу посівів №СГ-16/07 та Акта приймання передавання посівів від 16.07.2018.

При цьому, суд зазначив, що виходячи зі змісту вищевказаних договорів, зокрема, у зв'язку з наявністю у договорі купівлі-продажу посівів №СГ-16/07 від 16.07.2018 чітко визначеного предмету договору - незавершеного виробництва у вигляді посівів пшениці озимої, гороху ярого та соняшнику, що засіяні на земельних ділянках сільськогосподарського призначення із зазначенням їх кадастрових номерів і площ, та відсутністю таких даних у договорі на закупівлю сільськогосподарської продукції від 19.07.2018, а також з урахуванням того, що останній передбачав також передання такої продукції як ячмінь, що не була передбачена договором, укладеним з ТОВ "ПРАЙС СИСТЕМ", суд позбавлений можливості дійти однозначного висновку про те, що предметом вказаних договорів було одне й те саме майно.

Згідно ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як роз'яснено п 2.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Так, преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми статті 129-1 Конституції України визначають обов'язковість виконання усіма суб'єктами прав судового рішення у вказаній справі.

Згідно преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

В силу частини статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, ухвала у справі №973/67/18 не може бути поставлена під сумнів, а інші ухвали, в тому числі і у даній справі №973/65/18, не можуть їй суперечити.

Отже, судом у справі №973/67/18 не було встановлено обставин того, що станом на час укладення договору на закупівлю сільськогосподарської продукції від 19.07.2018 ТОВ "ФОРТПЛЮС" не могло розпоряджатися відповідним майном, оскільки власником посівів станом на вказану дату було ТОВ "ПРАЙС СИСТЕМ" відповідно до договору купівлі-продажу посівів №СГ-16/07.

В свою чергу, апеляційним господарським судом також при розгляді заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Прайс Систем" про скасування рішення третейського суду, створеного для вирішення конкретного спору від 09.08.2018, не встановлено обставин вирішення третейським судом питання про права товариства з обмеженою відповідальністю "Прайс Систем".

При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Так, згідно укладеного між ТОВ "ФОРТПЛЮС" (у тексті договору - продавець) та ТОВ "АГРОХОЛДІНГ "МАЯКИ" (у тексті договору - покупець) договору на закупівлю сільськогосподарської продукції від 19.07.2018, продавець зобов'язується в порядку і на умовах, визначених цим договором, передати у власність покупцеві продукцію а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цю продукцію (п.1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 договору під продукцією в цьому договорі розуміється передбачена в п.п. 2.1.1 п. 2.1 цього договору сільськогосподарська продукція (далі - продукція), яка на дату укладення даного договору перебуває у вигляді посівів (незавершеного сільськогосподарського виробництва).

У п.п. 2.1.1 п. 2.1 договору передбачено, що продавець зобов'язується передати у власність покупцю продукцію, що вирощується на земельних ділянках, які взяті в оренду продавцем, а саме продукцію, що відповідає наступним вимогам щодо кількості, асортименту.

Далі у вказаному пункті наведено вид продукції (пшениця, ячмінь, горох, насіння соняшника), а також вказано її кількість та вартість.

В свою чергу, згідно наданого заявником Акту приймання передавання посівів від 16.07.2018 до договору купівлі-продажу посівів №СГ-16/07 від 16.07.2018, укладеного між ТОВ "ФОРТПЛЮС" та ТОВ "ПРАЙС СИСТЕМ", продавець передає, а покупець приймає у приватну власність майнові права на наступне майно: горох, пшениця, соняшник.

Також, у вказаному Акті зазначено площа в гектарах, номери полів та кадастрові номери земельних ділянок, вказаних посівів.

Судом досліджено вказані документи та не встановлено обставин того, що продукція, яка була передана товариством з обмеженою відповідальністю "ФОРТПЛЮС" товариству з обмеженою відповідальністю "АГРОХОЛДІНГ "МАЯКИ" на підставі договору на закупівлю сільськогосподарської продукції від 19.07.2018 є тією ж самою продукцією, право власності на яку набуло ТОВ "ПРАЙС СИСТЕМ" згідно договору купівлі-продажу посівів №СГ-16/07 від 16.07.2018, укладеного з ТОВ "ФОРТПЛЮС".

Так, у договорі купівлі-продажу посівів №СГ-16/07 від 16.07.2018 визначено предмет договору - майнові права на незавершене виробництво у вигляді посівів пшениці озимої, гороху ярого та соняшнику, що засіяні на земельних ділянках сільськогосподарського призначення із зазначенням їх кадастрових номерів і площ.

В свою чергу, такі дані, за допомогою яких було б можливо ідентифікувати спірну продукцію, відсутні у договорі на закупівлю сільськогосподарської продукції від 19.07.2018, укладеному між ТОВ "ФОРТПЛЮС" та ТОВ "АГРОХОЛДІНГ "МАЯКИ".

Як вже зазначалося, п.п. 2.1.1 п. 2.1 договору від 19.07.2018 містить дані лише стосовно виду, кількості та вартості продукції, проте жодні посилання на номери полів чи кадастрові номери земельних ділянок у вказаному пункті відсутні.

Крім цього, договір на закупівлю сільськогосподарської продукції від 19.07.2018 передбачав також передання такої продукції як ячмінь, що не була передбачена договором, укладеним з ТОВ "ПРАЙС СИСТЕМ".

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що заявником не доведено обставин того, що власником посівів, які були передані товариством з обмеженою відповідальністю "ФОРТПЛЮС" товариству з обмеженою відповідальністю "АГРОХОЛДІНГ "МАЯКИ", було ТОВ "ПРАЙС СИСТЕМ" відповідно до договору купівлі-продажу посівів №СГ-16/07.

Відповідно є недоведеними обставини вирішення третейським судом питання про права товариства з обмеженою відповідальністю "Прайс Систем".

Згідно ч. 6 ст. 349 Господарського процесуального кодексу України за наслідками розгляду заяви про скасування рішення третейського суду господарський суд має право: 1) постановити ухвалу про відмову у задоволенні заяви і залишення рішення третейського суду без змін; 2) постановити ухвалу про повне або часткове скасування рішення третейського суду.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Прайс Систем" та відповідно скасування рішення Третейського суду, створеного для розгляду конкретного спору у складі судді Степченка Станіслава Валерійовича від 09.08.2018.

У зв'язку з відмовою у задоволенні заяви, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 234, 349 - 351 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Прайс Систем" про скасування рішення Третейського суду, створеного для вирішення конкретного спору від 09.08.2018 у складі судді Степченка Станіслава Валерійовича.

2. Рішення Третейського суду, створеного для розгляду конкретного спору у складі судді Степченка Станіслава Валерійовича від 09.08.2018 залишити без змін.

3. Судовий збір за подання заяви про скасування рішення третейського суду покласти на товариство з обмеженою відповідальністю "Прайс Систем".

Ухвала, у випадку не оскарження, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження або у випадку оскарження - після розгляду справи судом апеляційної інстанції (ч.ч.4, 5 ст. 351 Господарського процесуального кодексу України). Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку на підставі ч. 3 ст. 351 до Верховного Суду у строк, передбачений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено: 26.12.2018 року.

Суддя Є.Ю. Пономаренко