ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2018м. ДніпроСправа № 904/3915/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Левицької К.Ю. розглянув спір

за позовом Публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Дніпропетровський Втормет", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь стронг", м. Дніпро

про стягнення 1 588 120,65 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 дов. № 45 від 01.09.18 р. представник;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Інтерпайп Дніпропетровський Втормет" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про повернення попередньої оплати на загальну суму 1 302 865,50 грн., на яку не було здійснено поставку товару за договорами № 17/2271 від 01.12.2017 р., № 18/0252Х від 09.02.2018 р., № 18/0250СУМ від 01.02.2018 р., № 18/2428ПОЛ від 01.02.2018 р.

Позивач також просить стягнути 247 494,45 грн. пені та 37 760,70 грн. штрафу за несвоєчасне повернення попередньої оплати, на яку не було здійснено поставку.

Відповідач письмовий відзив на позов не надав, його представник у судові засідання не зявлявся, подавши клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Ухвалою від 03.09.2018 р. відкрито провадження у справі № 904/3915/18 за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 25.09.2018 р.

Розгляд справи у підготовчому засіданні відкладався, про що були постановлені ухвали від 25.09.2018 р., 29.10.2018 р., 13.11.2018 р.

Ухвалою від 29.10.2018 р. господарським судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 03.12.2018 р.

28.11.2018 р. підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду спору по суті на 13.12.2018 р., про що постановлено ухвалу.

13.12.2018 р. представник відповідача у судове засідання також не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта", який залучено до матеріалів справи (а.с. 138-139).

13.12.2018 р. у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (ст.240 Господарського процесуального кодексу України.).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Публічним акціонерним товариством "Інтерпайп Дніпропетровський Втормет" (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сталь стронг" (Постачальник) були укладені наступні договори поставки: № 17/2271 від 01.12.2017 р., № 18/0250Сум, № 18/2428ПОЛ від 01.02.2018 р., № 18/0252Х від 09.02.2018 р.

Згідно п.1.1. вказаних вище договорів, Постачальник (відповідач) взяв на себе зобовязання передати у власність Покупця (позивача), а останній зобов'язався прийняти та оплатити брухт і відходи чорних металів метали чорні вторинні за видами та якістю, що передбачені ДСТУ 4121-2002, та вимогами, зазначеними у відповідних договорах, специфікаціях чи додатках до них (надалі - товар).

Згідно частини першої статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до п.2.1. договорів, ціна товару вказується у Специфікаціях або додаткових угодах, оформлених у вигляді Додатків до даних договорів без урахування податку на додану вартість, який нараховується в порядку, передбаченому розділами V і ХХ Податкового кодексу України. Ціна товару визначається з урахуванням умов поставки, зазначених у Специфікаціях до даних договорів. Специфікації та Додаткові угоди є невідємними частинами договорів.

Загальна сума договорів визначається загальною вартістю товару, що поставляється за цими договорами, яка зазначається в Специфікаціях до них (п.2.3.).

За умовами п.3.2. договорів, поставка товару здійснюється протягом терміну їх дії за цінами, встановленими сторонами на певні періоди відповідними Специфікаціями у порядку, передбаченому п.2.1. даних договорів.

Датою поставки, у разі постачання товару автомобільним транспортом, приймається дата оформлення акту приймання (п.3. 9 договорів).

Як вбачається із матеріалів справи, до вказаних вище договорів, сторонами були підписані відповідні Специфікації, в яких визначено товар (вид брухту, його характеристика, засмічення), що поставляється автомобільним транспортом з терміном його поставки на відповідний період, а також встановлено ціну товару та період такої ціни до зміни ціни.

Відповідно до п.5 договору № 17/2271 та п.6 договорів № 18/2428ПОЛ, № 18/0250СУМ, № 18/0252Х, датою поставки приймається дата оформлення приймально-здавального акту.

За умовами п.5.9. договору кожна партія товару передається на підставі акту приймання металів чорних (вторинних).

Відповідно до п.4.1. договорів, Покупець здійснює оплату вартості поставленої партії товару відповідно до Специфікації з урахуванням умов поставки, на поточний рахунок Постачальника протягом 7-ми банківських днів з моменту надходження товару до Покупця на підставі акту приймання.

У п.4.2. спірних договорів, сторони погодили, що при проведенні розрахунків можуть застосовуватися інші, ніж передбачені у п.4.1. договору форми розрахунків у тому числі і на умовах попередньої оплати.

У разі перерахування Покупцем на рахунок Постачальника грошових коштів в якості оплати за товар, Постачальник зобовязується поставити товар на суму отриманих грошових коштів в строк не пізніше 7-ми календарних днів від дати перерахування коштів, якщо інше не зазначено в Специфікаціях, в протилежному випадку, грошові кошти підлягають поверненню Покупцю на наступний день після спливу зазначеного в цьому пункті семиденного строку.

Виконуючи умови договору № 17/2271 від 01.12.2017 р., позивач, у якості оплати за металобрухт та у якості його передоплати, здійснив перерахування грошових коштів відповідачу в загальній сумі 2 936 342,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №№ 405, 406 від 15.01.2018р., №№ 65972, 65973 від 03.03.2018 р., № 68729 від 18.05.2018 р., №№ 68803, 68804 від 21.05.2018 р., копії яких містяться в матеріалах справи (а. с. 83-89 т.2).

Відповідно до п.12. Специфікації до вказаного договору, сторони визначили термін поставки товару - травень 2018 р.

За договором № 18/0252Х від 09.02.2018 р., позивач здійснив оплату та передоплату за товар на загальну суму 12 669 353,30 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 65891 від 01.03.2018 р., № 65942 від 02.03.2018 р., №№ 66157, 66158 від 07.03.2018 р., №№ 66660, 66661 від 26.03.2018 р., №№ 66720, 66721 від 27.03.2018 р., № 66827 від 29.03.2018 р., № 66874 від 30.03.2018 р., №№ 66939, 66940 від 02.04.2018 р., №№ 67001, 67002 від 03.04.2018 р., № 67072 від 04.04.2018 р., №№ 67221, 67222 від 06.04.2018 р., №№ 67298, 67299 від 10.04.2018 р., № 67392 від 12.04.2018 р., № 67439 від 13.04.2018 р., № 67480 від 16.04.2018 р., №№ 67547, 67548 від 17.04.2018 р., №№ 67700, 67701 від 20.04.2018 р., № 67753 від 23.04.2018 р., № 67807 від 24.04.2018 р., № 68206 від 04.05.2018 р., № 68309 від 07.05.2018 р. (а.с. 18-47 т.2).

У п.13 Специфікації до вказаного договору, сторони дійшли згоди щодо терміну поставки товару - лютий 2018 р.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не належним чином виконав зобов'язання щодо поставки товару, здійснивши її частково:

- за договором № 17/2271 від 01.12.2017 р. на загальну суму 2 398 864,00 грн., що підтверджується товарно-транспортними накладними та актами приймання металів чорних (вторинних), копії яких залучені до матеріалів справи (а. с. 53 82 т.2).

- за договором № 18/0252Х від 09.02.2018 р. на загальну суму 12 189 233,60 грн., що підтверджується товарно-транспортними накладними та актами приймання металів чорних (вторинних), копії яких залучені до матеріалів справи (а.с. 148 - 250 т.1; а.с. 1-17, 135-136 т.2).

При цьому, за договором № 17/2271 від 01.12.2017 р., утворилася переплата, з якої 262 383,00 грн. позивачем перенесено в рахунок оплати за іншим договором (№ 18/2428 ПОЛ), про що свідчить залучена позивачем до матеріалів справи довідка (а.с. 112 т.2).

Доказів поставки товару чи повернення сплачених грошових коштів, які не були отоварені за договором № 17/2271 від 01.12.2017 р. в сумі 275 095,00 грн., та за договором № 18/0252Х від 09.02.2018 р. в сумі 480 119,70, відповідач на момент розгляду спору не надав.

При викладених обставинах, вимоги позивача, щодо стягнення грошових коштів, за зазначеними вище договорами на загальну суму 755 214,70 грн. є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вимоги, щодо стягнення грошових коштів в сумі 547 650,80 грн., заявлені позивачем за договорами № 18/2428ПОЛ та № 18/0250СУМ від 01.02.2018 р. задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, у якості оплати за металобрухт, позивач здійснив перерахування грошових коштів відповідачу за договором № 18/2428ПОЛ від 01.02.2018 р. в сумі 29 241,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 65595 від 22.02.2018 р. (а.с. 136 т.1).

За договором № 18/0250СУМ від 01.02.2018 р., позивач здійснив перерахування грошових коштів відповідачу в сумі 236 180,10 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 67000 від 03.04.2018 р. (а.с. 120 т.1).

Крім того, в рахунок оплати за вказаними вище договорами, позивачем перенесена переплата, яка утворилась за договором № 17/2271 та № 17/1975ЖВ.

Так, з утвореної переплати за договором № 17/2271, сума 262 383,00 грн. (перенесена на договір № 18/2428ПОЛ), про яку вже вказувалося вище.

Факт оплати за договором № 17/1975ЖВ від 01.12.2017 р. на загальну суму 2 350 000,00 грн. підтверджено платіжними дорученнями №№ 605, 606 від 19.01.2018 р., № 657 від 22.01.2018 р., № 918 від 29.01.2018 р., № 1153 від 05.02.2018 р., №№ 66198, 66199 від 12.03.2018 р. (а.с. 128-134 т.2).

Із наданої позивачем бухгалтерської довідки № 02/2 від 16.02.2018 р. (а.с. 112 т.2) вбачається, що в результаті переплати за договором № 17/1975ЖВ від 01.12.2017 р., сума 547 305,00 грн. була перенесена та зарахована як оплата за договором № 18/0250СУМ, а сума 501 061,90 грн. перенесена та зарахована як оплата за договором № 18/2428ПОЛ.

Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що позивач за договором № 18/2428ПОЛ від 01.02.2018 р. здійснив перерахування грошових коштів відповідачеві на загальну суму 792 686,00 грн.

За договором № 18/0250СУМ від 01.02.2018 р. позивач перерахував грошові кошти відповідачу на загальну суму 783 485,10 грн.

Як свідчать матеріали справи, відповідач здійснив поставку товару позивачу в рамках дії договору № 18/2428ПОЛ від 01.02.2018 р. на загальну суму 792 686,00 грн., що підтверджується залученими до матеріалів справи товарно-транспортними накладними та актами приймання металів чорних (вторинних) (а.с. 130 135 т.1.).

В межах дії договору № 18/0250СУМ від 01.02.2018 р., відповідач здійснив поставку товару (металобрухт) позивачу на загальну суму 783 485,10 грн., що підтверджується товарно-транспортними накладними та актами приймання металів чорних (вторинних), копії яких залучені до матеріалів справи (а.с. 114 119 т.1).

Таким чином, дослідивши подані докази відносно договорів № 18/2428ПОЛ та № 18/0250СУМ, судом встановлено, що ТОВ «Сталь Стронг» виконало свої зобов'язання з поставки товару (металобрухт) на суму здійсненої позивачем оплати у повному обсязі.

При викладених обставинах, посилання позивача на існуючу заборгованість відповідача перед ним за вказаними договорами на суму 547 651,50 грн. є безпідставними, а вимоги щодо стягнення вказаної суми є такими. що не підлягають задоволенню.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У п. 6.4 договорів, сторони передбачили, що у випадку не виконання зобов'язань, передбачених п.4.2 даного договору, постачальник зобов'язаний повернути покупцеві суму не отовареної передоплати протягом 5 (п'яти) банківських днів з моменту порушення зобов'язань і сплатити штраф у той же термін у розмірі 5% від суми не отовареної передплати.

Крім того, при порушенні термінів повернення попередньої оплати постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,5% від суми не поверненої передплати за кожен день прострочки.

Згідно наданого позивачем розрахунку, останнім до стягнення заявлено пеню:

- за договором № 17/2271 від 01.12.2017 р. в сумі 86 654,92 грн. за період прострочення з 30.05 по 01.08.22018 р.

- за договором № 18/0252Х від 09.02.2018 в сумі 160 839,53 грн. за період прострочення з 26.05. по 01.08.2018 р.

Загальна сума пені за вказаними вище договорами склала 247 494,45 грн.

Крім того, за згаданими вище договорами позивачем нарахований штраф в загальній сумі 37 760,70 грн.

Відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3, зазначеного вище Закону передбачено, що розмір пені, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, розрахунок пені позивачем завищено з огляду на те, що останнім не були враховані положення вищеназваних статей Закону.

Після перерахунку загальна сума пені за вказаними вище договорами у відповідний період склала 47 225,92 грн., яка і підлягає до примусового стягнення.

Зважаючи на те, що прострочення в поверненні суми не отовареної передоплати мало місце більше ніж 5 днів, позивачем правомірно нарахований штраф в сумі 37 760,70 грн., який і підлягає до стягнення.

Керуючись статтями 526, 610, 611, 712 Цивільного кодексу України, статтями 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь стронг" (49000, м. Дніпро, пр.Слобожанський,42, офіс 112, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Дніпропетровський Втормет" (49124, м. Дніпро, вул. Липова,1, п/р 110 в ПАТ "ОСОБА_2 Дніпро", МФО 305749, ) 755 214,70 грн. (сімсот п'ятдесят п'ять тисяч двісті чотирнадцять гривень 70 коп.) основного боргу, 37 760,70 грн. (тридцять сім тисяч сімсот шістдесят гривень 70 коп.) штрафу, 47 225,92 грн. (сорок сім тисяч двісті двадцять п'ять гривень 92 коп.) пені, 12 603,02 грн. (дванадцять тисяч шістсот три гривні 02 коп.) судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 26.12.2018

Суддя ОСОБА_3