ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.09.2018 Справа № 905/866/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Биковій Я.М.,

розглянувши справу №905/866/18

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

до відповідача: Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія»

про стягнення 19 607,40 грн.,-

за участю представників:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився

Суть спору: ДП «Придніпровська залізниця» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з ДП «ДВЕК» штрафу у розмірі 17 250 грн. та додаткових зборів у розмірі 2 357,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неправильним зазначенням відправником маси вантажу у залізничній накладній на групу вагонів №51140175 та затриманням позивачем напіввагону №67912303 для виправлення комерційної несправності, у звязку з чим нараховано штраф та додаткові збори.

Справа розглянута за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 11.07.2018 замінено позивача у справі ДП «Придніпровська залізниця» на його правонаступника ПАТ «Укрзалізниця» в особі РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця».

Ухвалою суду від 20.08.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.09.2018.

У судовому засіданні 11.09.2018 оголошено перерву до 19.09.2018.

Позивач у судове засідання 19.09.2018 не зявився. При цьому про час та місце судового засідання позивач повідомлений належним чином, оскільки представник останнього був присутній у судовому засіданні 11.09.2018, про що зазначено у протоколі судового засідання від 11.09.2018, та обізнаний про оголошення перерви у вказаному судовому засіданні до 19.09.2018.

Відповідач у жодне судове засідання не з'явився, відзив у встановлений судом строк не надав.

Частиною 5 ст.176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст.242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч.4 ст.120 цього Кодексу.

Відповідно до ч.11 ст.242 ГПК України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Нормами ч.4 ст.89 ЦК України передбачено, що відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами ч.1 ст.7 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів ГПК України, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи, процесуальні документи по справі були направлені судом рекомендованими листами з повідомленням про вручення на адресу відповідача, наявну у матеріалах справи та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 85670, Донецька обл., м. Вугледар.

При цьому, на адресу суду повернулись ухвали суду від 21.05.2018, 20.06.2018 з відміткою органу поштового звязку «за закінченням терміну зберігання».

В той же час, ухвали суду від 11.07.2018, 14.08.2018, 20.08.2018, 11.09.2018 або зворотні повідомлення про їх вручення відповідачу до господарського суду не повернулись. З інформації, яка наявна на офіційному веб-порталі ПАТ «Укрпошта» (розділ «Відстеження поштових пересилань»), вбачається, що відповідні поштові відправлення: «не вручене під час доставки: інші причини», «знаходиться у точці видачі/доставки».

Згідно з п.5 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення.

Відтак, за висновками суду, не зявлення відповідача до поштового відділення у день надходження поштової кореспонденції суду, свідчить про відмову відповідача отримати копії процесуальних документів за адресою свого місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, і вважається днем вручення відповідачу відповідних ухвал суду згідно з п.5 ч.6 ст.242 ГПК України.

У даному випадку судом також враховано, що згідно з ч.ч.1, 2 ст.3 ЗУ «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 ЗУ «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись, з ухвалами суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

У ст.42 ГПК України передбачено, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми ст.43 цього кодексу зобовязують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 216 зазначеного кодексу України передбачено право господарського суду оголосити перерву або відкласти розгляд справи по суті. При цьому, це є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 ГПК України, ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов?язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain)

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа «Скопелліті проти Італії» від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа «Папахелас проти Греції» від 25.03.1999).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»)

В той же час, роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (параграф 51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі «Красношапка проти України»).

Таким чином, враховуючи суть спору, загальну тривалість розгляду справи, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а відсутність учасників судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

На підставі ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 19.09.2018 складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників позивача, господарський суд дійшов наступних висновків:

30.11.2013 зі станції Південнодонбаська Донецької залізниці ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» () відправлений вантаж (вугілля камяне), зокрема, у напіввагоні №67912303, що підтверджується залізничною накладною на групу вагонів №51140176 (вантажоодержувач ДТЕК Запорізька ТЕС).

Крім того, вказана накладна містила наступні відомості:

- маса вантажу у напіввагоні №67912303 71 000 кг (відомість вагонів);

- спосіб визначення маси на вагонних 200 т вагах (п.26 накладної №51140176);

- ким завантажено вантаж у вагон (контейнер) вантажовідправником (п.28 накладної №51140176).

На станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень та заперечень. При цьому, правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника ОСОБА_1

Відтак, з оформленням та підписанням залізничної накладної №51140176 відправник (відповідач ДП «Донецька вугільна енергетична компанія») засвідчив, зокрема, що маса вантажу (нетто) у напіввагоні №67912303 становила 71 000 кг.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.74 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В силу приписів п.5 ч.3 ст.162 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Відповідно до ст.86 наведеного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, враховуючи зміст ст.129 Конституції України, ст.ст.13, 86, 162 ГПК України при зверненні до суду з розглядуваним позовом позивачем повинно бути доведено, зокрема, що визначена відповідачем у накладній №51140176 маса вантажу у вагоні №67912303 не відповідала дійсній масі вантажу.

Відповідно до ст.24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення. Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно із ч.1 ст.129 вказаного Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Як встановлено судом, під час перевезення цього вантажу на попутній станції Синельникове-1 Придніпровської залізниці складено акт загальної форми №119 від 02.12.2013, у якому зазначено, що напіввагон №67912303 відчеплено від групової відправки у звязку з навантаженням останнього понад вантажопідйомність; позначено, що останній буде направлений за дорожньою відомістю №46255022.

В той же час, у відповідності до акту загальної форми №1161 від 02.12.2013 зазначено, що вагон №67912303 знаходиться на платі за користування вагонами у звязку із виявленням перевантаження понад маси, визначеної у документі та вантажопідйомності вагону на станційних шляхах з моменту прибуття 02.12.2013 з 07 год. 25 хв. до оформлення документів після відвантаження надлишку.

Тією ж датою на станції Синельникове-1 Придніпровської залізниці складено комерційний акт АА №009452/42 від 02.12.2013, у якому встановлені наступні обставини:

- 02.12.2013 здійснено комерційний огляд на знеструмленому шляхом та контрольне переваження вагону №67912303 у статичному режимі, який прибув по груповій відправці, вказаній на звороті цього акту; переваження на справних 150 т вагонних вагах станції Синельникове-1 Придніпровської залізниці (державна повірка 23.08.2013р.) здійснювалось при повній зупинці без відчеплення, двічі;

- по документу значиться: навал, вугілля камяне марки Г - газовий; тара 22 400 кг (не вказано тара перевірена або з бруса), нетто 71 000 кг; фактично навал, вугілля камяне, брутто 95 800 кг, тара з документа 22 400 кг, нетто 73 400 грн., що більше, ніж значиться по документу на 2 400 кг та більше вантажопідйомності на 2 400 кг;

- навантаження у вагоні рівномірне, на рівні бортів; вантаж не марковано, по документу маркування не значиться; двері, люки закриті, течі ванта; у немає; у технічному відношенні вагон справний.

Технічний паспорт ЗВВТ №6 станції Синельникове 1 Придніпровської залізниці (власник ЗВВТ Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень) свідчить, що останню державну повірку цих ваг перед контрольним зважуванням спірного напіввагону проведено 23.08.2013, якою встановлено, що ваги придатні та допущені до експлуатації.

Після відвантаження надлишку вантажу масою 2 400 кг з напіввагону №67912303, проведено переваження вказаного напіввагону, за результатами якого встановлено: брутто 93 400 кг, тара 22 400 кг, нетто 71 000 кг, що відповідає документу; навантаження нижче бортів 15 см, рівномірне, маркування вапном; вагон у технічному стані справний, двері, люка закриті, течі вантажу немає, про що складено акт загальної форми №1228 від 04.12.2013.

Таким чином, за висновками суду, вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, внаслідок чого приймається судом в якості належного доказу на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, фактичній масі вантажу.

Крім того, судом враховано, що спірний вантаж прибув у завантажених засобами відправника вагонах, в комерційному відношенні без порушень. Викладені обставини підтверджують факт неправильного зазначення маси вантажу в накладних саме відправником. При цьому, відповідачем всупереч вимог ст.ст.13, 74 ГПК України не доведено, а судом не встановлено наявності обставин оскарження відправником відомостей, які відображені у комерційному акті.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами у розумінні норм ст.ст.76, 77 ГПК України невідповідність фактичної маси вантажу у напіввагоні №67912303 тій масі вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній №51140176.

Відповідно до п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом №644 від 21.11.2000 Міністерства транспорту України, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

В силу вимог ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. У ст.118 Статуту залізниць України передбачено стягнення штрафу у розмірі пятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. Поряд з цим, вимогами п.5.5. Правил оформлення перевізних документів також передбачено, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Згідно з розрахунком штрафу, який здійснений позивачем за неправильне зазначення відповідачем у залізничній накладній маси вантажу у напіввагоні №67912303 розмір штрафу становить 17 250 грн., виходячи при цьому із пятикратної вартості провізної плати цього вантажу у спірному вагоні, яка зазначена у залізничній накладній на групу вагонів №51140176 та складає 3 450 грн.

Перевіривши розрахунок позивача, суд встановив, що він є арифметично вірним.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги ПАТ «Укрзалізниця» в особі РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» до ДП «ДВЕК» в частині стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 17 250 грн. підлягають задоволенню.

Згідно з ст.119 Статуту залізниць України за користування вагонами і контейнерами залізниць вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Відповідно до приписів Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом №113 від 25.02.1999 Міністерства транспорту України (далі «Правила користування») та Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого наказом №317 від 25.03.2009 Міністерства транспорту та зв'язку України плата за користування вагонами, збір за маневрові роботи, збір за зважування вантажу стягуються за певних обставин та за наявності відповідних документів, складених згідно приписів зазначених Правил.

За приписами п.3 Правил користування вагонами і контейнерами облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, які складаються на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Пам'яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23.

Відповідно до п.4 Правил користування, відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під'їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами.

Відповідно до п.6 розділу ІІІ названих Правил усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

За п.8 розділу ІІІ Правил користування у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Згідно з п.12 Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. Причини, які є підставою для нарахування плати за користування вагонами в разі затримки їх на підходах до припортових станцій призначення, зазначаються в актах про затримку вагонів.

У відповідності до п.16 вказаних Правил вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами: якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під'їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких, згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи; у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником; у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які пред'явлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці. Час такої затримки зазначається у графі «Примітки» Пам'ятки про подавання/забирання вагонів, цей час виключається із загального часу користування вагонами (контейнерами).

Відповідно до приписів п.4.1 розділу 3 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги (ОСОБА_1 керівництво №1) за зважування вантажів або порожніх вагонів (контейнерів) та за зважування вантажів у пунктах перевалки на вагах залізниці нараховується збір. Крім збору за зважування на вагах залізниці, нараховується збір за маневрову роботу, якщо вагони подаються на ваги локомотивом залізниці, згідно з пунктом 1.8 цього розділу (п. 4.3 розділу 3 Збірника).

За приписами п.п.1.8, 1.9 розділу 3 «Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послуги та коефіцієнтів, що застосовуються до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послуги» за маневрову роботу, що виконується локомотивом залізниці не одночасно з подачею або забиранням вагонів на вимогу власника під'їзної колії, вантажовласника або порту, яка оформлена пам'яткою про подавання/забирання вагонів (форми ГУ-45), із зазначенням у ній часу, протягом якого виконувалась маневрова робота, нараховується збір у розмірі 292,6 грн. за кожні півгодини роботи локомотива, рахуючи неповні півгодини за повні. До такої роботи належать: переставляння вагонів з одного вантажного фронту на інший, переміщення вагонів на фронті; подача вагонів на ваги і для дозування; прибирання вагонів після зважування та дозування; у випадках, коли навантаження або вивантаження виконується в присутності локомотива залізниці (подача стисненого повітря від локомотива тощо); інша маневрова робота з вагонами на станціях, під'їзних коліях та інших місцях незагального користування.

Не стягується плата за маневрову роботу, яка виконується в процесі подачі й забирання вагонів на під'їзних, портових (пристанських) коліях, а саме: розставляння вагонів, що подаються, на вантажні фронти та забирання їх після закінчення вантажних операцій; підбирання вагонів на станційних коліях перед подаванням на під'їзні, пристанські (портові) колії, а також після здавання з під'їзної колії.

Пунктом 4.4 розділу 3 Збірника встановлено, що збір за зважування не нараховується, зокрема, за контрольні перевірки маси вантажу, визначеної вантажовідправником (ст.24 Статуту залізниць України).

У відповідності до п.п.1, 2 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом №644 від 21.11.2000 Міністерства транспорту України та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №866/5087 вантажі, вивантажені на місцях загального користування, можуть зберігатися в залежності від їх властивостей у критих складах або на відкритих платформах і майданчиках. На відкритих платформах і майданчиках допускається зберігати вантажі, зазначені в додатку до цих Правил, в тому числі, вугілля камяне.

Згідно п.46 Статуту залізниць України одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

За змістом п.5 Правил зберігання вантажів (розділ 7 Правил перевезення вантажів), затверджених на підставі п.5 Статуту залізниць України наказом Міністерства транспорту України 644 від 21.11.2000 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №866/5087 (з наступними змінами і доповненнями), у випадках, коли одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені п.46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.

Правила зберігання вантажів встановлюють, що збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо), при цьому термін безоплатного зберігання обчислюється з моменту затримки.

За зберігання на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні оформлення перевезення (в тому числі під митним оформленням та з інших причин, незалежних від залізниці), збір сплачується з моменту ввезення на станцію до моменту закінчення затримки (п.9 Правил зберігання вантажів).

Підставою для нарахування та стягнення збору за зберігання, в тому числі при затримці вагонів (контейнерів) на шляху перевезення, є акт загальної форми, який складається для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, і підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами, у відповідності до Правил складання актів (розділ 28 Правил перевезення вантажів).

Збірник тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України ОСОБА_1 керівництво №1, (з наступними змінами і доповненнями) в п.2 розділу 2 встановлює розміри зборів за зберігання вантажів, таким чином, збір за зберігання вантажів є регульованим тарифом і не потребує додаткового погодження сторонами.

Пункт 2.3 розділу 2 Тарифного керівництва №1 також встановлює, що за зберігання у вагонах вантажів, що мають вивантажуватись на місцях загального і незагального користування, але не подані під вивантаження з вини одержувача, збір справляється після закінчення терміну безоплатного зберігання.

Норми пункту 46 Статуту залізниць України, Правил зберігання вантажів та Тарифного керівництва №1 не передбачають укладання окремого договору на зберігання вантажу, який перевозиться за договором перевезення (накладної), як і не передбачають винятку щодо сплати збору за зберігання вантажів у вагонах, які належать іншим країнам.

Підпункт 2.8 пункту 2 розділу 2 Тарифного керівництва №1 прямо зазначає, що збір за зберігання справляється незалежно від плати за користування вагонами (контейнерами).

За змістом п.3 Правил складання актів, затверджених наказом №334 від 28.05.2002 Міністерства транспорту України акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу. Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами.

Згідно з п.2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами) включаються в накопичувальні картки, які складаються на станціях в трьох примірниках із зазначенням в них відомостей про надані послуги та їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції та вантажовласника.

Відповідно до 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджені наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 864/5085, у випадках, визначених чинним законодавством, на суми платежів і зборів, що підлягають сплаті, залізниця нараховує податок на додану вартість, сума якого відображається в особовому рахунку платника.

Як вказувалось судом вище, під час перевезення вантажу на попутній станції Синельникове-1 Придніпровської залізниці складено акт загальної форми №119 від 02.12.2013 (форми ГУ-23), у якому зазначено, що напіввагон №67912303 відчеплено від групової відправки у звязку з навантаженням останнього понад вантажопідйомність; позначено, що останній буде направлений за дорожньою відомістю №46255022.

Тією ж датою на станції Синельникове-1 Придніпровської залізниці складено акт загальної форми №1161 від 02.12.2013 (форми ГУ-23) у відповідності до якого зазначено, що вагон №67912303 знаходиться на платі за користування вагонами у звязку із виявленням навантаження понад маси, визначеної у документі та вантажопідйомності вагону на станційних шляхах з моменту прибуття 02.12.2013 з 07 год. 25 хв. до оформлення документів після відвантаження надлишку.

Крім того, у матеріалах справи наявні належним чином засвідчені акт загальної форми №1187 від 04.12.2013 (форми ГУ-23) та накопичувальна картка форми ФДУ-92 №09120140 від 09.12.2013 зборів за роботи (послуги) та штрафів, повязаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу).

При цьому, акт загальної форми №1187 від 04.12.2013 станції Синельникове-1 Придніпровської залізниці складено у звязку з перебуванням напіввагону №67912303 (залізнична накладна №51140176 від 30.11.2013) на платі за користування вагонами у період з 02.12.2013 07 год. 25 хв. до 04.12.2013 18 год. 25 хв. внаслідок завантаження вказаного вагону понад вагу, визначену у документі, та вантажопідйомності вагону, нараховані наступні платежі:

- збір за маневрову роботу 0 30 хв. 400,60 грн.,

- збір за зважування вантажу 1р. 102,90 грн.,

- збір за затримання вагону з 02.12.2013 07 год. 25 хв. до моменту оформлення документації після відвантаження вантажу 04.12.2013 18 год. 25 хв. загальний час 59 год. 588,90 грн.,

- збір за зберігання вантажу у вагоні за вагу 73 400 кг 2 доби 799,50 грн.

Вказані збори нараховані без урахування ПДВ.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, з огляду на те, що затримка напіввагону №67912303 на попутній станції Синельникове-1 Придніпровської залізниці виникла з причин, які залежали від ДП «ДВЕК» (вантажовідправника), а саме неправильне зазначення маси вантажу за відправкою №51140176 від 30.11.2013, господарський суд дійшов висновку щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача додаткових зборів, а саме збору за користування вагонами 588,90 грн. без ПДВ, збору за зберігання вантажу 799,50 грн. без ПДВ, збору за маневрову роботу 400,60 грн. без ПДВ, збору за зважування на вагонних вагах 102,90 грн. без ПДВ, крім того ПДВ 20% - 378,38 грн.

Водночас, позивачем здійснено телеграфне повідомлення відповідачу про затримання напіввагону №67912303 на попутній станції Синельникове-1 Придніпровської залізниці у звязку із завантаженням даного вагону понад вантажопідйомність, про що свідчить телеграма №81 від 02.12.2013, та нараховано збір за таке телеграфне повідомлення у розмірі 72,60 грн. без ПДВ, який передбачений п. 10 р. 3 Тарифного керівництва №1. Про одержання цього телеграфного повідомлення та обізнаність про обставин затримки напіввагону свідчить розписка відповідача б/н від 04.12.2013. Крім того, факт здійснення позивачем телеграфного повідомлення також відображено у акті загальної форми №1187 від 04.12.2013 станції Синельникове-1 Придніпровської залізниці.

Таким чином, господарський суд дійшов висновку щодо наявності правових підстав і для стягнення з відповідача на користь позивача додаткового збору за телеграфне повідомлення у розмірі 72,60 грн. без ПДВ, крім того ПДВ -20% - 14,52 грн.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги ПАТ «Українська залізниця» в особі РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» до ДП «ДВЕК» в частині стягнення додаткових зборів у розмірі 2 357,40 грн. (з ПДВ) також підлягають задоволенню.

Згідно із ст.129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» (85670, Донецька обл., м. Вугледар, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, вул.Тверська, буд.5, ) в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (49602, Дніпропетровська обл., м.Дніпро, Кіровський р-н, просп. Дмитра Яворницького, буд.108, ) штраф у розмірі 17 250 (сімнадцять тисяч двісті пятдесят) грн., додаткові збори у розмірі 2 357 (дві тисячі триста пятдесят сім) грн. 40 коп., судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку через господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 26.09.2018.

Суддя Л.В. Ніколаєва