ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
26.12.2018 Справа № 905/1740/18
Господарський суд Донецької області у складі:
Головуючого судді Фурсової С.М.,
при секретарі судового засідання Степанян К.Р.,
за участю представників сторін
від заявника (боржника): не зявився
від стягувача: ОСОБА_1
У провадженні господарського суду Донецької області знаходиться справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Донеквіпсервіс» до публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» про стягнення 1 335 442,72 гривень.
Рішенням господарського суду Донецької області від 15.11.2018 по справі №905/1740/18 позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Донеквіпсервіс» задоволено в повному обсязі.

Господарським судом Донецької області 18.12.2018 видано наказ на примусове виконання вищевказаного рішення.

17.12.2018 від публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» надійшла заява про відстрочення виконання рішення від 15.11.2018 по справі №905/1740/18 строком на 1 рік.

Ухвалою суду від 18.12.2018 заяву публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» призначено до розгляду на 26.12.2018.

Представник позивача (стягувача) у судовому засіданні проти відстрочення виконання рішення суду заперечив. Надав до суду письмові заперечення від 26.12.2018 в яких просив відмовити у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду від 15.11.2018 у справі №905/1740/18, з підстав викладених у них.

Представник боржника (заявника) у судове засідання не зявився, про дату та час розгляду заяви повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Як встановлено судом, в обґрунтування заяви про відстрочення виконання рішення господарського суду Донецької області по справі боржник посилається на наявність обставин, які ускладнюють виконання рішення суду, зокрема: непередбачувані обставини, що почали діяти з квітня 2014 року призвели до різкого спаду виробничої діяльності, а саме невиконання виробничого плану; неплатоспроможність замовників; наявність кредиторської заборгованості; незавершені виконавчі провадження щодо стягнення з контрагентів кредиторської заборгованості.

На підтвердження вказаних обставин боржником до заяви надано: копії фінансових документів на 30.09.2018, за 9 місяців 2018; звіт про взаєморозрахунки з нерезидентами; довідку про результати діяльності заявника; довідки про невиконання виробничого плану від 14.12.2018/ №17/855; довідки по заробітній платі.

Дослідивши подану заяву щодо відстрочк виконання судового рішення, суд зазначає наступне:

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

За приписом ч.ч.1, 2 ст.331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частиною третьою статті 331 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно положень ч.4 ст.331 Господарського процесуального кодексу України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При цьому, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки як для стягувача при затримці виконання рішення, так і для боржника при виконанні рішення у встановлений строк.

Системний аналіз чинного законодавства свідчить, що підставою для відстрочення, можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Господарсько-процесуальне законодавство не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами, встановленими ГПК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.04.2018 у справі №920/199/16.

Як встановлено судом, в обґрунтування своєї заяви про відстрочення виконання рішення господарського суду Донецької області по справі №905/1740/18 боржник посилається на наявність обставин, що ускладнюють повне та негайне виконання рішення суду, зокрема: перебування останнього у дуже скрутному становищі, відсутність коштів для погашення значної суми заборгованості перед позивачем.

На підтвердження вказаних обставин відповідачем до справи надано копії балансу (звіту про фінансовий стан).

Стягувач проти задоволення заяви заперечує, посилаючись на відсутність виняткових обставин, які можуть слугувати підставою для надання відстрочки виконання рішення.

Крім того, стягував просив звернути у вагу суду, що згідно відомостей, розміщених на сайті Національного промислового порталу, який охоплює всі галузі промисловості України та офіційному сайті ПАТ ЕМСС, боржник здійснює міжнародну економічну діяльність. Так, за даними сайту за останні 3 місяці боржник здійснив безліч поставок продукції для швейцарської, казахстанської, австрійської, китайської, польської, фінської, індійської, румунської італійської компаній.

Відповідно до ст.13Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст.129 Конституції України та статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Суд зазначає, що належними доказами існування тяжкого фінансового стану є офіційна фінансова звітність, відповідна документація (баланс, звіт про рух грошових коштів та ін.), достовірність яких підтверджена належними засобами.

Зважаючи на викладені вище обставини та виходячи з положень ст.ст.76, 77, 91 Господарського процесуального кодексу України, за висновками суду, заявником не надано належних та допустимих доказів перебування публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» у скрутному фінансовому становищі.

Судом також не встановлено наявності інших суттєвих причин та доказів неможливості або складності виконання рішення суду, а також інших обставин виняткового характеру, які могли б слугувати підставою для відстрочки або розстрочки виконання рішення суду.

Крім того, заявником не надано суду вагомих доказів того, що через 1 рік його майнове становище зміниться на краще та рішення суду у даній справі буде негайно виконано по закінченню відстрочки.

При цьому, надання відстрочки виконання рішення суду у даній справі може призвести до порушення майнових інтересів стягувача, як учасника господарських відносин, який належним чином виконав договірні зобов'язання.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, п.40).

Таким чином, оскільки заявник не довів належними та допустимими доказами наявність виключних обставин, які можуть бути підставою для надання відстрочки по виконанню рішення суду, суд не вбачає підстав для задоволення заяви.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» про відстрочення виконання рішення суду по справі №905/1740/18.

Керуючись ст.ст.13, 74, 76, 86, 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

У Х В А Л И В

В задоволенні заяви публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» про відстрочку виконання судового рішення від 15.11.2018 у справі №905/1740/18 відмовити.

Копію ухвали надіслати учасникам судового процесу

В судовому засіданні 26.12.2018 проголошено вступну та резолютивну частину ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 29.12.2018.

Ухвала набрала чинності з моменту її оголошення 26.12.2018.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя С.М. Фурсова