Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2018 р. м. Житомир Справа № 906/715/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Антонова О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність б/н від 26.11.2018;

від відповідача: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю" Будівельна Компанія "Міськбудінвест"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Астем Трейд"

про стягнення 1161025,83 грн (з урахуванням заяви №558 від 10.10.2018)

Товариство з обмеженою відповідальністю" Будівельна Компанія "Міськбудінвест" звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю" Будівельна Компанія "Міськбудінвест" 1128703,32грн, з яких: 906286,69грн збитку (сплаченого авансу) та 254739,14грн пені.

Ухвалою суду від 27.08.2018 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

23.10.2018 строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів.

Згідно заяви про збільшення позовних вимог №558 від 10.10.2018, позивач підтримав позовні вимоги в частині стягнення збитку (сплаченого авансу) у розмірі 906286,69грн, збільшив суму пені до 254739,14 та додатково просив стягнути 91308,38грн збитків на обслуговування кредиту, 101950,00 грн збитків у формі додаткових витрат на відшкодування збитків субпідрядникам, 18700,15 грн збитків у формі додаткових витрат на використання автокранів.

01.11.2018 суд ухвалив відмовити у задоволенні поданої позивачем заяви про збільшення розміру позовних вимог в частині заявлених до стягнення 91308,38грн збитків на обслуговування кредиту, 101950,00 грн збитків у формі додаткових витрат на відшкодування збитків субпідрядникам, 18700,15 грн збитків у формі додаткових витрат на використання автокранів. В частині збільшення пені до 254739,14грн, судом ухвалено задовольнити подану заяву. Спір вирішується з урахуванням задоволення заяви про збільшення позовних вимог в частині пені, в решті вимог заява не розглядається.

11.12.2018 не врученою, з поштовою відміткою: "за заявою", повернулась копія ухвали суду від 04.12.2018, яка направлялась на адресу відповідача (а.с. 145-147).

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив.

З метою уточнення інформації щодо сторін, суд здійснив пошуковий запит та отримав електронний витяг з ЄДРПОУ, розміщеного на офіційному веб-сайті Державного підприємства Інформаційно-ресурсний центр (а.с. 28), згідно якого адреса відповідача відповідає зазначеній у позовній заяві.

Згідно п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Крім того, судом враховується, що всі процесуальні документи по справі направлялися до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Згідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що явка представника відповідача в судове засідання обов'язковою не визнавалася, а надання письмового відзиву відповідно до вимог ст. 42 ГПК України є правом відповідача а не його обов'язком, суд вважає, що неявка представника відповідача та неподання відзиву на позовну заяву, не перешкоджає розгляду справи. Розгляд справи здійснюється за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

25.01.2018 між ТОВ " Будівельна Компанія "Міськбудінвест" (позивач/замовник) та ТОВ "Астем Трейд" (відповідач/виконавець) було укладено договір на виготовлення, доставку та монтаж металевий конструкцій № 60-18 від 25.01.2018 (далі - Договір).

Пунктом 1.1 Договору сторони узгодили, що замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання по виготовленню маталоконструкцій комунікаційних тунелів, моста-переходу та покриттів над пандусами (далі по тексту-продукція), здійснення доставки продукції до місця призначення за адресою: м.Київ, проспект Перемоги 55/2 та передачі замовнику, а замовник зобов'язується прийняти виготовлену продукцію та здійснити її оплату відповідно до умов цього договору. Після чого виконавець приймає на себе зобов'язання виконати роботи з монтажу металоконструкцій.

Згідно пункту 4.1. Договору, аванс в розмірі 906 286,69 грн в т.ч. ПДВ 20%-151047,78 грн на придбання металопрокату, організацію виробництва, монтажу, доставку та розробку креслень КМД перераховується замовником на поточний рахунок виконавця до початку робіт.

Відповідно до п.5.1. Договору, виконавець зобов'язується, при умові надходження авансу на поточний рахунок згідно п.4.1. даного Договору, виготовити та доставити продукцію замовнику згідно п.1.1. даного Договору на протязі 25 календарних днів з дати отримання передоплати та проекту КМ з грифом "У виробництво". Виконавець зобов'язаний змонтувати продукцію на протязі 15 календарних днів з моменту надходження продукції в місце монтажу.

На виконання умов Договору, 09.02.2018 позивачем було сплачено на рахунок відповідача аванс в сумі 906286,69грн. Із вказаної дати, як зазначає позивач, розпочав свій сплив 25 дений строк для виконання відповідачем зобов'язань за Договором та сплинув 06.03.2018.

Оскільки відповідач порушив строк виконання зобов'язань за Договором, позивач направив йому претензію №164 від 26.03.2018 з вимогою про належне виконання умов Договору.

Враховуючи, що відповідач станом на 17.07.2018 не дав відповіді на вказану претензію та допустив прострочення виконання робіт більш ніж на 4 місяці, позивач направив відповідачу претензію від 17.07.2018 за №384, у якій повідомив про відмову від Договору та вимагав відшкодування збитків на суму сплаченого авансу та сплати пені.

За вказаного, позивач вважає, що Договір припинено внаслідок його відмови від Договору і тому, в силу приписів ст. 849 Цивільного кодексу України, набув права для стягнення збитків (понесених витрат на оплату авансу) на суму 906286,69грн.

Враховуючи невиконання відповідачем зобов'язань щодо строків виготовлення та/або поставки та/або монтажу, на підставі п. 8.2. Договору позивачем також заявлено до стягнення з відповідача 222416,63грн. пені.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зсилається на ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 16, ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України, а також ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України.

Відповідач не скористався правом надання відзиву на позовну заяву, заперечень щодо викладених у позовній заяві обставин суду не надав. У підготовчому засіданні 23.10.2018 представник відповідача повідомив про намір укласти мирову угоду з позивачем.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши усні та письмові пояснення представника позивача, господарський суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до ч.1 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2 ст. 837 ЦК).

Згідно з п.2.1 Договору, вартість робіт з виготовлення, доставки та монтажу металоконструкцій становить 1 220 709,63 грн, крім того ПДВ 20% - 244 141,93 грн, усього з ПДВ - 1464 851,56 грн. Договірна ціна є твердою і зміні не підлягає за умови сплати авансу в термін визначений п.4.1 та крім умов, викладених в п.2.3 даного Договору. Остаточна сума Договору буде визначатися виходячи з теоретичної ваги продукції по кресленням КМД шляхом підсумовування ваги, зазначеної у Актах виконаних робіт, та узгоджених в Договірній ціні розцінок на виготовлення, антикорозійний захист та монтаж м/конструкцій.

Відповідно до п. 2.2 Договору, до вартості даного Договору входять витрати виконавця, понесені ним при виконанні робіт з виготовлення, доставки Продукції до місця призначення та монтажу продукції до місця.

Також у п. 2.3. Договору сторони визначили, що ціна виготовлення однієї тонни продукції та загальна вартість Договору підлягає уточненню сторонами шляхом підписання Додаткової угоди та/або додатків до даного Договору у випадках: зміни обсягів виконання робіт, що пов'язані із внесенням корегувань у проектну документацію після підписання даного Договору; введення нових законодавчих і нормативних актів, що впливають на вартість робіт.

У п. 4.1 Договору сторони обумовили, що розрахунок за в и г о т о в л е н н я, д о с т а в к у та м о н т а ж продукції здійснюється замовником шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця на наступних умовах:

- а в а н с в розмірі 906 286,69 грн. в т. ч. ҐГДВ 20% - 151047,78 гри. на придбання металопрокату, організацію виробництва, монтажу, доставку та розробку креслень КМД перераховується Замовником на поточний рахунок Виконавця до початку робіт;

- о с т а т о ч н и й розрахунок за виготовлені та доставлені металоконструкції здійснюється Замовником на протязі 7 (семи) банківських днів після підписання відповідного акту прийому - передачі виконаних робіт, на підставі рахунку-фактури, виставленого Виконавцем з урахуванням здійснених авансових платежів.

- о с т а т о ч н и й розрахунок за монтаж металоконструкцій здійснюється Замовником на протязі 7 (семи) банківських днів після підписання відповідного акту прийому - передачі виконаних робіт, на підставі рахунку-фактури, виставленої Виконавцем.

Також у п. 4.2 Договору сторони визначили, що виконавець надає на розгляд замовнику оформлені Акти приймання-передачі виконаних робіт в 3-х примірниках для перевірки у термін не пізніше 27-го числа звітного місяця. Акти приймання-передачі виконаних робіт повинні бути підписані представником технічного нагляду в частині обсягів та якості виконаних робіт, Акти виконаних робіт, що не підписані представником технічного нагляду замовника до розгляду не приймаються.

Як зазначалося вище, у п. 5.1 Договору сторони погодили, що виконавець зобов'язується, при умові надходження авансу на поточний рахунок згідно п. 4.1.1 даного Договору, виготовити та доставити продукцію замовнику згідно п. 1.1. даного Договору на протязі 25 календарних днів з дати отримання передоплати та проекту KM з грифом "У виробництво". Виконавець зобов'язаний змонтувати Продукцію на протязі 15 календарних днів з моменту надходження Продукції в місце монтажу.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечувалося сторонами, що на виконання умов Договору № 60-18 від 25.01.2018, позивач перерахував відповідачу попередню оплату у розмірі 906286,69грн. (а.с. 14).

Натомість доказів виконання договірних зобов'язань відповідачем, зокрема щодо виготовлення та поставки продукції у визначені п. 5.1 Договору строки, матеріали справи не містять, що свідчить про обґрунтованість тверджень позивача про порушення умов Договору виконавцем.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до п.3 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Як передбачено ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Пунктом 8.2. Договору сторони передбачили, що у випадку порушення виконавцем строків виготовлення та/або поставки та/або монтажу продукції, передбачених даним Договором, він сплачує замовникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості не виготовленої та/або не поставленої, та/або не змонтованої в строк продукції за кожний день прострочення.

За розрахунком позивача (а.с. 3 (зворотній бік)), пеню в сумі 222416,63грн останнім нараховано на всю попередньо визначену суму Договору, що складає 1464851,56грн.

Однак, враховуючи встановлений сторонами поетапний порядок виконання робіт (виготовлення, доставка, монтаж), проаналізувавши умови п. 2.1, 4.1, 5.1 Договору, суд дійшов висновку, що на час розгляду справи в суді неможливо встановити в цілому суму несвоєчасно виконаного відповідачем зобов'язання, оскільки, згідно п.2.1 Договору, остаточна сума Договору на час звернення до суду є не визначеною. Також сторони не обумовили окремо вартість кожного із зазначених вище етапів робіт. При цьому, враховуючи погоджені сторонами умови Договору, не можливо визначити й початок періоду для нарахування пені щодо монтажу, оскільки у п.5.1 Договору сторони зазначили, що виконавець зобов'язаний змонтувати продукцію на протязі 15 календарних днів з моменту надходження продукції в місце монтажу.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За вказаного та враховуючи, що остаточна сума Договору може бути визначена виключно по факту виконання робіт у повному обсязі, однак Акти виконання робіт, які свідчили б про таке виконання, на час розгляду справи сторонами не підписано, у стягненні 222416,63грн пені слід відмовити.

Оскільки предметом розгляду у даній справі є також вимога про стягнення збитку (сплаченого авансу), у зв'язку з відмовою позивача від Договору, слід зазначити наступне.

Частиною 1 статті 206 ГК України встановлено, що господарське зобов'язання може бути розірвано сторонами відповідно до правил, встановлених статтею 188 цього Кодексу.

Зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором (ст. 188 ГК України).

В силу ч. 1, ч. 3, ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 849 ЦК України визначено, що якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

Частинами 2, 3 статті 653 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Так, матеріали справи містять претензію від 17.07.2018 за №384, у якій позивач повідомив відповідача про відмову від Договору і вимагав відшкодування збитків на суму сплаченого авансу та сплати пені. Також позивачем надано докази направлення та вручення вказаної претензії відповідачу (а.с.20-23).

Разом з тим, матеріали справи містять докази подальшого виконання відповідачем умов Договору та докази приймання позивачем такого виконання. Зокрема, у клопотанні про відкладення розгляду справи (а.с. 149) відповідач повідомляє суд, що йому були надіслані позивачем первинні документи та повідомлено, що згідно листа №1/1812-18 від 18.12.2018 договір №60-18 від 25.01.2018 знову став діючим.

Так, у листі №1/1812-18 від 18.12.2018 (а.с. 150) позивач повідомляв відповідача про відмову у прийнятті і оплаті виготовленої та поставленої металопродукції за окремими актами і накладними, пропонував узгодити договірну ціну виготовленої та поставленої останнім продукції в сумі 396120,40грн. До листа додано розрахунок вартості металевих конструкцій (а.с. 151-154).

Крім того, 21.12.2018 позивачем були надані суду наступні документи: - договірну ціну по Договору, лист №90 від 20.11.2018 з описом вкладень, видаткову накладну №21 від 07.11.2018, акт №1 від 30.03.2018, сертифікат якості №1, ТТН №28, видаткову накладну №38 від 07.11.2018, акту №2 від 27.07.2018, сертифікат якості №2, ТТН №67, Акт від 08.12.2018, розрахунок вартості металоконструкцій, лист №1/1812 з описом вкладень (а.с. 160-190). При цьому, у супровідному листі №1/1912 від 19.12.2018 (а.с.159) позивач вказує, що після подання позову відповідач надав супроводжувальні документи на виготовлену продукцію, а 08.12.2018 виготовлена відповідачем продукція була позивачем прийнята на суму 396120,40 грн.

Тобто, наданими сторонами документами та поясненнями підтверджено, що на час розгляду справи сторони продовжують вчиняти дії, спрямовані на виконання умов Договору, що свідчить про безпідставність тверджень позивача про його припинення. Відповідно, вимога про стягнення збитків (сплаченого авансу) також є безпідставною. Крім того, суд враховує, що встановлені судом обставини продовження виконання сторонами своїх зобов'язань за Договором та наявність неузгоджених моментів такого виконання, унеможливлюють на час розгляду справи визначення стану виконання Договору як в цілому, так і в частині розрахунків.

За вказаного та враховуючи продовження дії Договору, у стягненні з відповідача збитків (сплаченого авансу) в сумі 906286,69 грн слід відмовити.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оскільки обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги не підтверджені належними доказами, у задоволенні позову суд відмовляє.

Судові витрати у справі, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 2, 73-79, 86, 123, 129, 233, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 02.01.18

Суддя Вельмакіна Т.М.

Віддрукувати:

1 - у справу;

2 - позивачу - ТОВ"БК"Міськбудінвест" ( м.Київ, вул.Семена Скляренка, 17) - рек. з пов.;

3 - відповідачу - ТОВ "Амстем трейд" ( 01001, м.Житомир, вул.Київська,77, оф.703) - рек. з пов.