РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.12.2018Справа № 910/11198/18
За позовом Публічного акціонерного товариства «Укртелеком»

до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

провизнання договору купівлі-продажу цінних паперів недійсним

Суддя: Шкурдова Л.М.

Секретар с/з Масна А.А.

Представники сторін:

від позивача - Білоножко О.А., за дов.

від відповідача - Карпінський С.В., за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (далі - позивач) до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - відповідач) про визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів.

В обґрунтування позовної заяви, позивач, посилаючись на ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 70 Закону України «Про акціонерні товариства», зазначає, що рішення про надання згоди на вчинення оспорюваного договору повинно було прийматися загальними зборами ПАТ «Укртелеком», а не наглядовою радою, оскільки вартість майна за оспорюваним договором, з урахуванням ціни договору застави пакету акцій ПАТ «Укртелеком» №18315Z1 від 05.09.2015, перевищує суму значного правочину, який може бути вчинений товариством за рішенням наглядової ради.

Відповідач подав відзив, в якому не погоджується з доводами викладеними в позовній заяві, просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Відповідач зазначає, що ціна оспорюваногодоговору не перевищує вартість значного правочину, який може бути вчинений за рішенням наглядової ради, а позивач безпідставно пов'язує ціну оспорюваного договору з розміром забезпечення третіх осіб за договором застави.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

У судовому засіданні 06.11.2018 суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 27.11.2018, з викликом повноважних представників сторін.

У судовому засіданні 27.11.2018 суд задовольнив клопотання позивача про відкладення розгляду справи, відклав судове засідання на 11.12.2018 з викликом повноважних представників сторін.

При розгляді справи по суті в судовому засіданні 11.12.2018 судом було заслухано вступне слово позивача та відповідача, з'ясовано обставини справи та досліджено докази відповідно до ст.ст. 208-210 ГПК України, після чого суд перейшов до судових дебатів (ст.ст. 217, 218 ГПК України).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідачане визнав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

У судовому засіданні 11.12.2018 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15 вересня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (продавець), в особі директора казначейства Ісакова Володимира Вячеславовича, який діє на підставі довіреності від 17.12.2014р., посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М. та зареєстрованою в реєстрі за № 1785, з однієї сторони, та Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» (покупець) в особі Директора Курмаза Юрія Павловича та Фінансового директора КоцюмбасаЛюбомира Йосифовича, які діють на підставі Статуту, з іншої сторони, укладено Договір купівлі-продажу цінних паперів № 6026-ДД/2015 (далі Договір).

Згідно п. 1.1 Договору продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цінні папери, а саме: облігації іменні відсоткові звичайні (незабезпечені); повне найменування емітента ЦП - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕСУ»; форма існування ЦП - без документарна; код за ЄДРПОУ емітента 33940565; серія- «С»; міжнародний ідентифікаційний номер цінних паперів (ISIN) - UA; номінальна вартість одного ЦП - 1 000 грн; кількість ЦП - 1 000 000 штук; загальна вартість ЦП (сума) - визначається відповідно до п. 2.1. Договору; ринок, місце виконання договору - вторинна, поза фондовою біржею.

Відповідно до п. 2.1 Договору загальна вартість ЦП за цим Договором визначається множенням кількості ЦП, що визначені в п. 1.1. цього Договору, та ціни одного ЦП. Ціна одного ЦП складається з його номінальної вартості, зазначеної в п. 1.1. цього Договору, та накопиченого відсоткового доходу на номінальну вартість одного ЦП станом на день оплати ЦП, розрахованого з точністю до однієї копійки відповідно до Проспекту емісії облігацій Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСУ», який був зареєстрований Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку 12.04.2013 року із змінами, зареєстрованими Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку 28.04.2015 року.

Пунктом 1.3. Договору встановлено, що виконання зобов'язань покупця за цим Договором щодо повної оплати ним загальної вартості ЦП, визначеної відповідно до п. 2.1. цього Договору, а також зобов'язання покупця щодо відшкодування продавцеві збитків, завданих простроченням виконання, сплати трьох процентів річних від простроченої суми за весь час прострочення виконання та сплати неустойки (штрафу, пені) забезпечується заставою належних Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕСУ» (далі - ТОВ «ЕСУ») простих іменних акцій ПАТ «Укртелеком» (єдиного пакету акцій кількістю 17 376 189 488 штук загальною номінальною вартістю 4 344 047 372 гривні) шляхом укладення між ТОВ «ЕСУ», продавцем та АТ «Укрексімбанк» (у разі укладення між останнім та покупцем аналогічного договору купівлі-продажу цінних паперів) відповідного договору застави акцій.

15 вересня 2015 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (скорочено - АТ «Укрексімбанк») (заставодержатель-1), з однієї сторони, та Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (скорочено - АТ «ОЩАДБАНК») (заставодержателъ-2), з другої сторони, що далі разом іменуються заставодержателі, та ТОВ «ЕСУ» (заставодавець), з третьої сторони, укладено договір застави №18315Z1 (далі - Договір застави), згідно з п.п. 1.1.2. якого, заставою за цим договором забезпечуються, зокрема, вимоги заставодержателя-2, що випливають з укладеного між заставодержателем-2 (продавець) та боржником договору купівлі-продажу цінних паперів від 15.09.2015 № 6026-ДД/2015, зі всіма змінами та доповненнями, які укладені та будуть укладені до нього.

Предметом застави за цим договором є прості іменні акції ПАТ «Укртелеком» кількістю 17 376 189 488 штук номінальною вартістю 4 344 047 372 грн (п. 1.2. Договору застави).

Звертаючись з позовом, позивач посилається на те, що відповідно до Звіту про фінансовий стан ПАТ «Укртелеком» за 2014 рік вартість активів позивача складала 7 920 452 000 грн. Сума значного правочину, відповідно до положень ст. 70 Закону України «Про акціонерні товариства», який міг бути вчинений ПАТ «Укртелеком» за рішенням наглядової ради складає 1 980 113 000 грн.

Позивач зазначає, що розмір значного правочину за оспорюваним Договором слід визначати з урахуванням вартості переданого в заставу пакету акцій ПАТ «Укртелеком» за Договором застави, оскільки ці договори є взаємопов'язаними.

Таким чином, за твердженням позивача, вартість майна за оспорюваним Договором, з урахуванням ціни Договору застави пакету акцій ПАТ «Укртелеком» №18315Z1 від 15.09.2015 року перевищує більш ніж у 2,69 рази суму значного правочину, який може бути вчинений Товариством за рішенням Наглядової Ради, а отже рішення про надання згоди на вчинення значного правочину, яким є Договір № 6026-ДД/2015 від 15 вересня 2015 року, повинно було бути прийняте загальними зборами ПАТ «Укртелеком» за поданням наглядової ради у відповідності до ст. 70 Закону України «Про акціонерні товариства».

Окрім того, позивач зазначає, що 15.09.2015 між ПАТ «Укртелеком», ТОВ «ЕСУ», ПАТ «Укрексімбанк» та ПАТ «Ощадбанк» було відписано меморандум, відповідно до умов якого, сторони узгодили, що АТ «Укрексімбанк» та ПАТ «Ощадбанк» мають намір здійснити продаж належних їм облігацій серії «С», які випущені ТОВ «ЕСУ», а ПАТ «Укртелеком» має намір купити такі облігації, отже оспорюваний Договір є взаємопов'язаним з Договором купівлі-продажу цінних паперів №266-ДД/2015 від 15.09.2015, укладеним між ПАТ «Укртелеком» (покупець) та АТ «Укрексімбанк» (продавець), предметом договору за яким є цінні папери - облігації серії «С», емітентом яких є ТОВ «ЕСУ», в кількості 1 млн шт. загальною номінальною вартістю 1 000 000 000 грн.

Таким чином, за твердженням позивача, вказані договори купівлі-продажу спрямовані на досягнення спільної господарської мети, забезпечені одним договором застави, сукупна вартість Договорів купівлі-продажу складає 2 000 000 000 грн, що перевищує суму правочину, рішення про вчинення якого приймається наглядовою радою.

Суд не погоджується з доводами позивача з огляду на таке.

Відповідно до п.2 ч. 2 ст. 11 ЦК України Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч.1, п.2 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 70 Закону України «Про акціонерні товариства» ( в редакції, чинній на момент укладення Договору) рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, приймається наглядовою радою. Статутом акціонерного товариства можуть бути визначені додаткові критерії для віднесення правочину до значного правочину. Якщо ринкова вартість майна або послуг, що є предметом значного правочину, перевищує 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, рішення про вчинення такого правочину приймається загальними зборами за поданням наглядової ради.

Відповідно до пункту 28.2.18.9 статті 28 Статуту ПАТ «Укртелеком», в редакції, чинній на момент укладення Договору,до компетенції Наглядової Ради належить вчинення значного правочину, якщо вартість майна, робіт та послуг, що є його предметом, становить від 10 (десяти) до 25 (двадцяти п'яти) відсотків вартості активів Товариства за даними останньої річної фінансової звітності Товариства.

Згідно пункту 16.3.22 статті 16 Статуту ПАТ «Укртелеком», в редакції, чинній на момент укладення Договору,до виключної компетенції Загальних Зборів належить прийняття рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 25 відсотків вартості активів Товариства за даними останньої річної фінансової звітності.

Відповідно до Звіту про фінансовий стан ПАТ «Укртелеком» за 2014 рік вартість активів позивача складала 7 920 452 000,00 грн.

Керуючись положеннями ст. 70 Закону України «Про акціонерні товариства»сума значного правочину, який міг на той час бути вчинений ПАТ «Укртелеком» за рішенням наглядової ради складає 1 980 113 000,00 грн.

Рішенням наглядової ради ПАТ «Укртелеком» від 03 вересня 2015 (Протокол №361) було надано попередній дозвіл на укладення між ПАТ «Укртелеком» та АТ «Ощадбанк» Договору, згідно з яким ПАТ «Укртелеком» зобов'язався придбати у АТ «Ощадбанк» облігації, емітовані ТОВ «ЕСУ», та уповноважено посадових осіб ПАТ «Укртелеком» на його укладення.

Відповідно до п.34.16 Статуту, в редакції, чинній на момент укладення Договору, директор товариства зобов'язаний виконувати рішення та доручення загальних зборів товариства,наглядової ради товариства,прийняті в межах та компетенції, встановлених Статутом.

На виконання вказаного рішення наглядової ради 15.09.2015 між ПАТ «Укртелеком в особі директора Курмаза Ю.П. та фінансового директора Коцюмбаса Л.Й. та АТ «Ощадбанк» й було укладено оспорюванийДоговір.

Предметом Договору є облігації, емітовані ТОВ «ЕСУ» вартістю 1 000 000 000 грн.

Вказана вартість не перевищує 25% активів ПАТ «Укртелеком» за даними останньої річної фінансової звітності.

За таких обставин, суд погоджується з доводами відповідача про наявність у наглядової ради позивача повноважень на укладення оспорюваного Договору, а отже вказаний правочин був вчинений в рамках чинного законодавства.

Щодо доводів позивача, стосовно пов'язаності оспорюваного Договору купівлі-продажу з Договором застави суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу», застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Предметом Договору застави є акції, емітовані ПАТ «Укртелеком», заставодавцем (власником) яких виступає ТОВ«ЕСУ».

Укладаючи договір застави, заставодавецьбере на себе всі ризики, пов'язані з невиконанням зобов'язання боржником у межах вартості предмета застави.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 92 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Орган юридичної особи у випадку укладення договору діє як її представник, зокрема в силу ч.3 ст. 237 ЦК України, яка передбачає, що представництво виникає на підставі, зокрема, закону, акта органу юридичної особи (таким актом може вважатись рішення зборів акціонерів про призначення особи на посаду у виконавчому органі товариства).

Таким чином, укладення Договору застави можливо було лише за волевиявленням власника предмета застави (ТОВ «ЕСУ»), відтак повноваження на укладення вказаного Договору застави підтверджувались саме документами ТОВ «ЕСУ» та його представників, а не документами чи рішеннями позивача.

Зважаючи на те, що позивач та заставодавець (ТОВ «ЕСУ») є різними юридичними особами, які кожен окремо уклали різні за своєю правовою природою та предметом договори, помилковим є враховувати вартість предмету Договору застави при визначенні вартості Договору купівлі-продажу, оскільки це суперечитиме вимогам законодавства, в тому числі ч.5 ст.70 Закону України «Про акціонерні товариства», яка встановлює обмеження щодо укладення правочинів безпосередньо самим акціонерним товариством.

Договір застави не збільшує фінансових зобов'язань для позивача, а лише забезпечує існуючу вимогу АТ «Ощадбанк» за Договором.

За таких обставин, суд погоджується з доводами відповідача, що позивачем документально не підтверджено та належним чином не обґрунтовано, на яких підставах, при визначенні розміру значного правочину, згоду на укладення якого має надавати наглядова рада чи загальні збори акціонерного товариства, вартість предмету основного договору слід пов'язувати з вартістю переданого в заставу майна на забезпечення такого договору.

Щодо доводів позивача про пов'язаність оспорюваного Договору купівлі-продажу з Договором купівлі продажу №266-ДД/2015 від 15.09.2015 суд зазначає наступне.

Посилаючись на Меморандум, укладений 15.09.2015 між ПАТ «Укртелеком», АТ «Укрексімбанк», АТ «Ощадбанк» та ТОВ «ЕСУ», позивач зазначає, що при визначенні вартості значного правочину, слід враховувати вартість предмету Договором купівлі продажу №266-ДД/2015 від 15.09.2015 від 15.09.2015.

Суд зазначає, що предметом даного спору є визнання недійсним Договору купівлі-продажу цінних паперів від 15.09.2015 №6026-ДД/2015, укладеного між АТ «Ощадбанк» та ПАТ «Укртелеком.

Укладений 15.09.2015 між АТ «Укрексімбанк» та ПАТ «Укртелеком» Договір купівлі-продажу цінних паперів №266-ДД/2015 є іншим правочином з самостійним суб'єктним складом, предметом, ціною, тощо.

Кожен договір є окремим правочином та розглядається окремо, відтак, тотожність предмета кількох правочинів (коли ним виступає аналогічне за видом та за вартістю майно), укладених з різними контрагентами, не може розглядатись як один правочин з одним предметом.

Крім того, наглядовою радою Позивача приймались окремі рішення щодо укладення правочинів з АТ «Ощадбанк» та АТ «Укрексімбанк», які оформлені окремими протоколами (протокол №361 від 03.09.2015 року та протокол № 362 відроку), що свідчить про те, що вказані правочини є окремими для позивача.

Верховним Судом у постанові від 17 липня 2018 року по справі № 910/13249/17 зазначено, що підписаний 15.09.2015 між ТОВ "ЕСУ", ПАТ "Укртелеком",АТ «Укрексімбанк" та АТ "Ощадбанк" Меморандум не є ні попереднім договором, ніправочином в розумінні статті 626 ЦК України та статті 182 Господарського кодексуУкраїни, який породжує юридичні наслідки, оскільки не містить волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не містить положень, які б свідчили про набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків його сторін в результаті його підписання.

Таким чином, Меморандум не є правочином та не породжує юридичних наслідків для його сторін, а отже безпідставними є твердження позивача, що для цілей визначення вартості предмета одного з правочинів, можливість укладення якого передбачена Меморандумом, слід приймати до уваги вартість інших, згаданих в ньому договорів, які планувались до укладення з іншими контрагентами.

Враховуючи викладене вище, суд погоджується з доводами відповідача, стосовно того, що позивач безпідставно намагається пов'язати різні правочини (за суб'єктним складом, предметом, ціною) та штучно збільшити зобов'язання за оспорюваним Договором.

Доводи позивача про спрямованість Договорів купівлі-продажу цінних паперів на досягнення спільної господарської мети, не обґрунтовують на яких підставах ціну двох окремих договорів, вчинених з різними контрагентами, слід визначати як вартість одного правочину. Водночас, стаття 70 Закону України «Про акціонерні товариства» чітко визначає, що для віднесення правочину до категорії значного, береться до уваги ринкова вартість майна або послуг, що є предметом цього правочину, а не сукупна вартість майна за різними правочинами.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.129, 236 - 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до суду апеляційної інстанції.

Суддя Шкурдова Л.М.

Дата складення повного судового рішення: 26.12.2018р.