ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"27" грудня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/951/18

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

секретар судового засідання Кришталь Д.І.,

розглянувши справу №916/951/18

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Тверська, буд. 5, м. Київ, 03680, ) в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Пантелеймонівська, 19, м. Одеса, 65012, )

до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "СІТІ ПРІМ ГРУП" (АДРЕСА_1),

про стягнення 38540,65 грн.

Представники сторін:

Від позивача - не з'явився;

Від відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті Прім Груп», в якому просило господарський суд стягнути штрафні санкції та пеню у сумі 37953,99 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 29.05.2018 р. у складі судді Літвінова С.В. було прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 20.06.2018 р.

11.06.2018 р. до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог (вх.№2-2886/18).

20.06.2018 р. оголошено перерву до 11.07.2018 р., ухвалою від 20.06.2018 р. повідомлено відповідача про дату наступного судового засідання.

11.07.2018 р. позивачем суду надано докази направлення позовної заяви з додатками, заяви про збільшення позовних вимог відповідачеві у зв'язку зі зміною ним адреси.

11.07.2018 р. представники сторін не з'явились, оголошено перерву до 25.07.2018 р.

18.07.2018 р. ухвалою суду у зв'язку з відрядженням судді Літвінова С.В. 25.07.2018 суд дійшов висновку про проведення судового засідання 27.07.2018 р.

25.07.2018 р. відповідачем подано клопотання про залишення позову без розгляду.

Судове засідання, призначене на 27.07.2018 р., не відбулося у зв'язку з перебуванням судді на лікарняному з 26.07.2018 р.

27.07.2018 р. представником позивача подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів наявності повноважень представників.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пункту 9 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, пункту 4.2.6. Засад використання автоматизованої системи документообігу в Господарському суді Одеської області, в редакції від 14.06.2018р. (протокол №17-05/2018), у зв'язку з перебуванням судді Літвінова С.В. на тривалому лікарняному з 26.07.2018р., з метою дотримання строків розгляду справи, призначено повторний автоматичний розподіл справи №916/951/18.

За результатами повторного автоматичного розподілу справи, визначено склад суду для розгляду справи №916/951/18, а саме - суддю господарського суду Одеської області Оборотову О.Ю.

Ухвалою суду у складі судді Оборотової О.Ю. від 01.08.2018 р. прийнято справу до провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи та визнати їх явку обов'язковою, підготовче засідання призначено на 17.08.2018 р.

Судове засідання по справі № 916/951/18, призначене на 17 серпня 2018 р. о 10:30, не відбулося у зв'язку з перебуванням судді Оборотової О.Ю. на лікарняному.

Ухвалою від 23.08.2018 р. підготовче засідання призначено на 21.09.2018 р. Судове засідання не відбулося у зв'язку з перебуванням судді Оборотової О.Ю. на лікарняному з 17.09.2018 р.

У зв'язку з перебуванням судді Оборотової О.Ю. у відпустці з 01.10.2018 р., з метою дотримання строків розгляду справи, згідно з розпорядженням керівника апарату суду № 572 від 01.10.2018 р., було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, за наслідками якого вказану справу було передано на розгляд судді Волкову Р.В.

Ухвалою від 04.10.2018 р. було прийнято справу до провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи, підготовче засідання призначено на 29.10.2018 р.

29.10.2018 р. представники сторін у судове засідання не з'явились. Ухвалою від 29.10.2018 р. відкладено підготовче засідання на 14.11.2018 р.

14.11.2018 р. закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті на 28.11.2018 р. о 09:30. Ухвалою від 14.11.2018 р. повідомлено відповідача про дату наступного судового засідання.

28.11.2018 р. відкладено розгляд справи по суті на 17.12.2018 р. Ухвалою від 28.11.2018 р. повідомлено позивача про дату наступного судового засідання.

06.12.2018 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№25285/18).

17.12.2018 р. відкладено розгляд справи по суті на 27.12.2018 р., ухвалою від 18.12.2018 р. повідомлено позивача про дату наступного судового засідання.

27.12.2018 р. представники сторін у судове засідання не з'явились.

У позовній заяві Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (позивач, замовник) вказує, що між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіті Прім Груп» (відповідач, постачальник) укладено Договір поставки №ОД/НХ-17-1239НЮ (далі - Договір) на загальну суму 112701,00 грн. Відповідно до п.1.1. Договору постачальник зобов'язався передати у власність замовника товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені в специфікації (Додаток 1), а замовник зобов'язався оплатити товар на умовах договору. 10.10.2017 р. позивач направив письмову заявку №НХ13/11362 (заявка) на електронну адресу відповідача, як передбачено п. 5.2. Договору, - , згідно з якою просив поставити модульні автоматичні вимикачі на загальну суму 112701,00 грн. Станом на подання позовної заяви заявка не виконана.

П.5.2. Договору передбачено, що в межах конкретного періоду поставки товару, визначеного графіком поставки, постачальник зобов'язаний здійснити поставку товару на підставі письмових заявок замовника у строки і обсягах, визначених в цих заявках, але не пізніше ніж впродовж 10 робочих днів з моменту їх отримання у будь-який спосіб, зокрема електронною поштою: .

П.11.3 Договору передбачено, що у разі затримки поставки товару або поставки не в повному обсязі, заявленому замовником, постачальник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми непоставленого товару, за кожний день затримки.

Відповідно до абз.2 п.11.3 Договору поставки за порушення термінів поставки продукції, визначених договором, постачальник має сплачувати штраф у розмірі 20% від суми непоставленої в строк продукції.

Позивач вказує, що постачальник не поставив йому продукцію на суму 112701,00 грн., а тому, він має право вимагати сплати штрафних санкцій.

Відповідач у відзиві вказує, що відповідач не отримував електронний лист, посилається на те, що відповідно до вимог Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - це документ, який містить електронні дані та обов'язкові реквізити, при цьому обов'язковим реквізитом також є електронний підпис.

Відповідно до ч.1 ст.11 цього Закону електронний документ вважається одержаним адресатом з часу надходження авторові повідомлення в електронній формі від адресата про одержання цього електронного документа автора, якщо інше не передбачено законодавством або попередньою домовленістю між суб'єктами електронного документообігу. Ч.3 ст.11 Закону визначено, що у разі ненадходження до автора підтвердження про факт одержання цього електронного документа вважається, що електронний документ не одержано адресатом.

Посилається на те, що відповідно до п.1.4. Договору замовник має право в односторонньому порядку зменшити обсяг закупівлі залежно від реального фінансування. Відповідно до п.5.4. договору дострокове виконання обов'язку із поставки товару допускається виключно за погодженням сторін договору. Відповідно до п.5.2. Договору, в межах конкретного періоду поставки товару, визначеного графіком поставки, постачальник зобов'язаний здійснити поставку товару на підставі письмових заявок замовника у строки і обсягах, визначених в цих заявках, але не пізніше, ніж впродовж 10 робочих днів з моменту їх отримання у будь-який спосіб. Посилається також на п.5.3. Договору, який визначає, що поставка має відбутися не пізніше останнього дня відповідного періоду, визначеного графіком поставки.

Відповідач наголошує на тому, що п.5.3. суперечить п.п. 1.4, 5.2., 5.4. Договору, посилається на те, що на практиці господарчих відносин між позивачем та відповідачем як контрагентами, неодноразово були випадки, коли постачальник поставляв товар без письмової заявки, а замовник відмовлявся прийняти товар, навіть не відкривав ворота складу. За таких умов постачальник мав збитки, а згодом сторонами було внесено зміни до п.5.4. Договору, згідно з яким дострокове виконання обов'язку із поставки товару допускається виключно за погодженням сторін договору.

Посилається на те, що п.5.3. Договору є невигідним для позивача, порушує принцип рівності учасників господарських відносин, ставить відповідача у залежну ситуацію, вказаний договір є типовим, сторони підписують його після того, як постачальник стане переможцем тендерних закупівель, зміни вносити на стадії підписання договору неможливо.

Вказує, що Верховний Суд (ВС/КЦС, № 753/11000/14-ц, 18.04.18) сформував правову позицію, відповідно до якої, у разі, якщо з'ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення contra proferentem. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов'язаний з неясністю такої умови. При цьому це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою.

Посилається на те, що одночасне стягнення пені та штрафу не є можливим, оскільки пеня та штраф є одним видом цивільно-господарської відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступне.

Між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіті Прім Груп» 03.10.2017 р. укладено Договір поставки №ОД/НХ-17-1239НЮ на загальну суму 112701,00 грн. (п.6.4. Договору).

Термін дії Договору визначено з моменту його підписання до 31.12.2017 р., а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами зобов'язань (п.16.2. Договору).

Відповідно до п.1.1. Договору постачальник зобов'язався передати у власність замовника товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені в специфікації (Додаток 1), а замовник зобов'язався оплатити товар на умовах договору.

П.5.1. Договору визначено, що товар має бути поставлений в обсягах і строки, які визначені Графіком поставки (Додаток №2 до Договору).

П.5.2. Договору передбачено, що в межах конкретного періоду поставки товару, визначеного графіком поставки, постачальник зобов'язаний здійснити поставку товару на підставі письмових заявок замовника у строки і обсягах, визначених в цих заявках, але не пізніше ніж впродовж 10 робочих днів з моменту їх отримання у будь-який спосіб (факсом; електронною поштою: ; листом за адресою:65114, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 140А/2). У разі відсутності письмової заявки замовника в межах конкретного періоду (кварталу) поставки, постачальник самостійно в межах такого періоду визначає дату виконання обов'язку із поставки товару, але не пізніше останнього дня відповідного періоду.

Так, графіком поставки передбачено, що поставка здійснюється в межах IV кварталу 2017 р.

10.10.2017 р. позивач направив письмову заявку №НХ13/11362 (заявка) на електронну адресу відповідача, як передбачено п. 5.2. Договору, - , згідно з якою просив поставити модульні автоматичні вимикачі на загальну суму 112701,00 грн. Станом на подання позовної заяви заявка не виконана.

Втім, відповідно до вимог Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - це документ, який містить електронні дані та обов'язкові реквізити, при цьому обов'язковим реквізитом також є електронний підпис.

Відповідно до ч.1 ст.11 цього Закону електронний документ вважається одержаним адресатом з часу надходження авторові повідомлення в електронній формі від адресата про одержання цього електронного документа автора, якщо інше не передбачено законодавством або попередньою домовленістю між суб'єктами електронного документообігу. Ч.3 ст.11 Закону визначено, що у разі ненадходження до автора підтвердження про факт одержання цього електронного документа вважається, що електронний документ не одержано адресатом.

З урахуванням цього, аналізуючи також те, що п.5.3. Договору передбачено, що у разі відсутності письмової заявки замовника в межах конкретного періоду (кварталу) поставки, постачальник самостійно в межах такого періоду визначає дату виконання обов'язку із поставки товару, але не пізніше останнього дня відповідного періоду, останнім днем є 02.01.2018 р.

Відповідно до ч.5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Нарахування пені, таким чином, починається з 03.01.2018 р.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з приписами ст.ст. 6, 627, 628 та 638 ЦК України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (ч. 3 ст. 510 ЦК України).

Приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України, які кореспондуються з положеннями ст. 193 ГК України, встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В статтях 610, 611 ЦК України закріплено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Положеннями ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч.4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пп. 1 п.11.3 Договору передбачено, що у разі затримки поставки товару або поставки не в повному обсязі, заявленому замовником, постачальник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми непоставленого товару, за кожний день затримки.

Відповідно до пп.2 п.11.3 Договору поставки за порушення термінів поставки продукції, визначених договором, постачальник має сплачувати штраф у розмірі 20% від суми непоставленої в строк продукції.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено частиною 2 статті 231 ГК України. При цьому в інших випадках порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Вказане відповідає також правовій позиції, висловленій ВС у постанові від 18.12.2018 р. по справі №908/639/18.

Посилання відповідача на те, що умови договору для нього є вкрай невигідними, не підтверджені належним чином, оскільки, як вже зазначено вище, сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Участь у процедурі тендерних закупівель є добровільною, дає можливість ознайомитись з умовами договору заздалегідь та передбачає надання згоди на його виконання. Відповідач, навіть підписуючи договір на запропонованих йому умовах, заздалегідь має оцінювати ризики відповідних господарських відносин та їх перспективи, оскільки відповідно до ч.1 ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Більше того, відповідачем не надано доказів наявності, як він вказує, випадків, коли постачальник поставляв товар без письмової заявки, а замовник відмовлявся прийняти товар, та навіть не відкривав ворота складу.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Оскільки вказані вище умови, з якими не погоджується постачальник, ним не оспорені, суд вважає, що правочин є правомірним.

Посилання на те, що слід застосовувати тлумачення contra proferentem є неспроможним, оскільки суд не вбачає, що п.5.3. суперечить п.п. 1.4, 5.2., 5.4. Договору, тому жодна умова договору не є неясною.

З урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення 22540,20 грн. штрафу.

Щодо пені судом було здійснено власний розрахунок та встановлено, що з урахуванням початку періоду нарахування починається з 03.01.2018 р., а тому сума пені до стягнення становить 15910,91 грн.

Відповідно до ст.ст.123, 129 ГПК України, у разі часткового задоволення позову, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11, 15, 16, 525, 526, 530, 548, 549, 611, 612, 625, 626, 629, 692 Цивільного Кодексу України, ст.ст.46, 73, 74, 75, 77, 79, 86, 91, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Тверська, буд. 5, м. Київ, 03680, ) в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Пантелеймонівська, 19, м. Одеса, 65012, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "СІТІ ПРІМ ГРУП" (АДРЕСА_1, 65014. ) про стягнення штрафу у розмірі 22540,20 грн. та пені у розмірі 16000,45 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СІТІ ПРІМ ГРУП" (АДРЕСА_1, 65014. ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Тверська, буд. 5, м. Київ, 03680, ) в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Пантелеймонівська, 19, м. Одеса, 65012, ) штрафу у розмірі 22540,20 грн., пеню у розмірі 15910,91 грн., суму судових витрат у розмірі 1757,95 грн.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частина рішення складені 27.12.2018. Повний текст рішення складений та підписаний 08 січня 2019 р.

Суддя Р.В. Волков