РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.12.2018Справа № 910/6793/18

Господарський суд міста Києва у складі:

судді - Бондаренко Г.П.,

за участю секретаря судового засідання - Бабаджанян М.Б.,

розглянувши у відкритому судового засідання в залі суду в місті Києва у порядку загального позовного провадження матеріали справи

За позовом Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (02002, м. Київ, вул. Євгена Свертюка, 23 офіс 916)

в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік України" (01024, м. Київ, вул. Лютеранська, 15-А, приміщення № 18)

До Товариства з обмеженою відповідальністю "ДСГ" (03134, м. Київ, вул. Трублаїні, 2 корпус Д, кімната 6)

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1) Суб`єкт підприємницької діяльності -фізична особа Кацан Наталія Василівна (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1),

2) Об'єднання підприємств "Українська ліга музичних прав" (01014, м. Київ, вул. Шовковична, 10, квартира 28, ),

Про стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав

за участю представників:

представника позивача - ОСОБА_4, (керівник відповідно до витягу з ЄДРПОУ)

представника відповідача - Наконечної Н.О., представник (довіреність б/н від 11.07.2018)

третя особа - Кацан Н.В. - фізична особа-підприємець,

третя особа - ОСОБА_6, (керівник відповідно до витягу з ЄДРПОУ)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У травні 2018 року Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (далі - ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" або ПО «ОКУАСП») звернулася в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік України" (далі - ТОВ "Ворнер Мьюзік України") до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДСГ" (далі - ТОВ "ДСГ") про стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав в сумі 223380 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу (ТОВ «Ворнер Мьюзік Україна») належать майнові авторські права на музичний твір - "WHISTLE", управління яким передано ПО «Організації колективного управління авторськими та суміжними правами». Оскільки відповідачем порушені майнові авторські права на вказаний музичний твір шляхом його публічного виконання в магазині "BUTLER'S", в якому відповідач проводить свою господарську діяльність, позивач просив стягнути з відповідача компенсацію за порушення авторських прав, що відповідає 60-ти мінімальним заробітним платам та складає 223 380 грн відповідно до норм ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права».

Ухвалою Господарського міста Києва від 31 травня 2018 року позовну заяву ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" в інтересах ТОВ "Ворнер Мьюзік України" залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали шляхом подання до суду письмової заяви разом з документами, які б свідчили про право приватної організації подавати до суду та підписувати позовні заяви від імені та в інтересах ТОВ "Ворнер Мьюзік України".

18 червня 2018 року через відділ діловодства суду від позивача надійшла письмова заява на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 31 травня 2018 року, якою останній усунув недоліки, встановлені даною ухвалою.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 2 липня 2018 року прийнято позовну заяву ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" в інтересах ТОВ "Ворнер Мьюзік України" та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати у порядку загального позовного провадження. Підготовче засіданні у даній справі призначено на 2 серпня 2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 2 серпня 2018 року відкладено підготовче судове засідання у справі на 28 серпня 2018 року та залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - фізичну особа підприємця Кацан Наталію Василівну та Об'єднання підприємств "Українська ліга музичних прав" (далі - ОП "Українська ліга музичних прав" або ОФ «УЛМП»), оскільки відповідач посилався у відзиві на те, що здійснював правомірне використання музичного твору «WHISTLE» на підставі укладеного з ФОП Кацан Н.В. договору від 01.04.2106 року, яка в свою чергу отримала такі права на використання твору від імені та за дорученням відповідача від ОП «Українська ліга музичних прав» (яка є організацією колективного управління) на підставі договору № БРН/02-16 (копії відповідних договорів наявні в матеріалах справи), а отже рішення у справі може вплинути на права та обов`язки зазначених третіх осіб щодо сторін у справі.

27 серпня 2018 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позову, вважаючи вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Представник відповідача вказував на те, що звертаючись до суду з відповідними позовом позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадку коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав. Отже, у разі відсутності свідоцтва на твір, позивач повинен довести наявність майнових авторських прав щодо авторського договору, тобто від автора до кінцевого правовласника. Тобто, у разі неодноразової передачі майнових прав та твір має бути встановлений весь ланцюг суб'єктів авторського права в обсяг прав, які передавались від однієї особи (суб'єкта) до іншої, від автора - до позивача у справі. Однак, договори про перехід виключних майнових авторських прав на музичний твір "WHISTLE" від автора музичного твору до ТОВ "Ворнер Мьюзік" до позовної заяви не додані, а отже, наявність майнових авторських прав у позивача, на думку відповідача, не доведена.

Крім того, представник відповідача також посилався на те, що відповідач підтверджує правомірність використання музичних творів в магазині "BUTLER'S", відповідно до договору № 10 від 1 квітня 2016 року, який укладений між ТОВ "ДГС" та ФОП Кацан Н.В. Того ж дня між ФОП Кацан Н.В. (від імені та за дорученням відповідача) та ОП "Українська ліга музичних прав" укладений договір № БРН/02-16 про використання об'єктів права інтелектуальної власності та виплату винагороди (роялті).

Враховуючи вищевикладене, представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

28 серпня 2018 року третя особа - Кацан Н.В. подала до відділу діловодства Господарського суду міста Києва пояснення щодо заявлених позовних вимог ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" в інтересах ТОВ "Ворнер Мьюзік України", в яких позов не визнала та просила у його задоволенні відмовити. Свою позицію обґрунтовувала тим, що 1 квітня 2016 року між нею (далі - виконавець за умовами договору) та відповідачем (далі - замовник за умовами договору) укладений договір № 10, відповідно до умов якого виконавець бере на себе зобов'язання виконати для замовника роботи на надати послуги, перелічені у п. 1.2. та 1.3. договору, а замовник зобов'язується їх прийняти та оплатити.

1 квітня 2016 року між ФОП Кацан Н.В. (яка діяла від імені та за дорученням ТОВ «ДСГ») та ОП "Українська ліга музичних прав" укладений договір № БРН/02-16 про використання об'єктів права інтелектуальної власності та виплату винагороди (роялті). Договір БРН/02-16 про використання об'єктів права інтелектуальної власності та виплату винагороди (роялті) на користь та в інтересах відповідача, дозволяв відповідачу здійснювати використання необмеженого переліку фонограм музичних творів та зафіксованих у них музичних творів без порушення майнових авторських та суміжних прав. З огляду на викладене, третя особа - Кацан Н.В. просила у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28 серпня 2018 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче судове засідання у справі на 25 вересня 2018 року.

12 вересня 2018 року до відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшли пояснення та додаткові пояснення директора ОП "Українська ліга музичних прав", в яких директор позов не визнав, оскільки вважає його безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Третя особа-2 зазначає, що він є організацією колективного управління та подав до суду про це відповідні докази.

25.09.2018 року від позивача надійшла заява з процесуальних питань, відповідно до якої позивач надав додаткові пояснення та докази, зокрема посилався на те, що третя особа-2 не має повноважень, наданих організаціям колективного управління в силу норм ст. 49 Закону України «Про авторське право і суміжні права», оскільки позивачем такі повноваження ули обмежені, а права на збір та розподіл винагороди та надання суб'єктам господарювання відповідних дозволів обмежене шляхом направлення позивачем третій особі-2 листа- вимоги про вилучення прав (надано копію відповідного листа-вимоги від 20.05.2016 року).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25 вересня 2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 30 жовтня 2018 року.

10 жовтня 2018 року директор ОП "Українська ліга музичних прав" до відділу діловодства подано додаткові пояснення, відповідно до яких третя особа-2 ставить під сумнів обсяг майнових авторських прав, переданих в управління ПО «ОКУАСП», звертаючи увагу на те, що позивач (ТОВ «Ворнер Мьюзик») набув ці майнові авторські права не від первинного суб'єкта авторського права, звертає увагу, що сам об'єкт авторського права створе у співавторстві і ПО «ОКУАСП» передано в управління майнові права тільки на 8,75% (декларація майнових авторських прав по договору АВ-24012014/01), ставить під сумнів набуття ПО «ОКУАСП» прав на управління майновими авторськими правами позивача, з огляду на те, що договір про управління від 24.01.2014 укладено раніше, ніж ліцензійний договір від 01.11.2014 року про передачу прав позивачеві від ТОВ «Ворнер/Чаппел» від 01.11.2014 року, заперечує проти тверджень ПО «ОКУАСП» щодо вилучення спірного музичного твору «WISTLE» з управління третьої особи-2, оскільки вони не вилучені в неї в установленому порядку уповноваженою особою (лист-вимога від 20.05.2016 року могла стосуватися тільки прав, що належать особі, що вилучає такі права). Крім того, третя особа-2 посилається на те, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав».

30 жовтня 2018 року оголошено перерву у судовому засіданні до 13 листопада 2018 року. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 5 листопада 2018 року повідомлено сторін про те, що у зв'язку з перебуванням судді Бондаренко Г.П. у відпустці, розгляд даної справи призначений на 13 листопада 2018 року не відбудеться, а також повідомлено сторін про призначення справи на 27 листопада 2018 року.

В судових засіданнях 27.11.2018 року та 11.12.2018 року оголошувались перерви в судових засіданнях відповідно до 11.12.2018 року та на 20.12.2018 року.

В судовому засіданні 20 грудня 2018 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 20 грудня 2018 року проти позову заперечував та просив у задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Третя особа - Кацан Н.В. у судовому засіданні 20 грудня 2018 року проти позову заперечувала та просила в позові відмовити.Третя особа - директор ОП "Українська ліга музичних прав" у судовому засіданні 20 грудня 2018 року просив у задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Дослідивши матеріали справи та оглянувши наявні в справі докази, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, оцінивши докази та твердження і заперечення сторін за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на принципах верховенства права та нормах закону , Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

24 січня 2014 року між Приватною організацією "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (далі - Організація або ПО «ОКУАСП») та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна" (далі - Видавник або ТОВ «Ворнер Мьюзік Україна») укладений договір № АВ 24012014/01 про управління майновими авторськими правами (далі по тексту - Договір на управління), відповідно до умов якого Видавник надає Організації повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на твори та субвидані твори, які належать або протягом дії цього договору будуть йому належати, а саме дозволяти або забороняти використання творів третіми особами, згідно із умовами цього договору. Вказаним договором ПО «ОКУАСП» обґрунтовує своє право як організації колективного управління на звернення до суду за захистом майнових авторських прав, що належать ТОВ «Ворнер Мьюзік Україна» на території України.

1 листопада 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ворнер/Чаппел" (видавник за умовами договору) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна" (субвидавник за умовами договору) укладений ліцензійний договір №ВЧ-1112014/02-д ( далі по тексту - Ліцензійний договір), відповідно до умов якого Товариством з обмеженою відповідальністю "Ворнер/Чаппел" як видавник надає субвидавнику (позивач у справі) право на використання вказаних у цьому договір творів, вказаних у каталозі, крім Продакшн Музики.

Відповідно до пункту 42 Роздруківки № 23 до каталогу музичних творів, який є додатком до Ліцензійного договору, встановлено, що станом на 01.02.2017 року позивачу (ТОВ «Ворнер Мьюзік Україна») надано права на 8,75% прав у публічному виконанні музичного твору «WHISTLE» на території України (п. 1.9 Ліцензійного договору) зі строком до 31.12.2014 року (пункт 11.1 Ліцензійного договору). Позивач особі уповноваженої організації колективного управління стверджує, що відповідно до п. 11.2 Договору, Ліцензійний договір автоматично пролонговано та він діяв станом на 17.02.2017 року (акт фіксації вчиненого порушення у магазині, в якому здійснює господарську діяльність відповідач).

Даними доказами, позивачем в особі організації колективного управління майновими правами обґрунтовується наявність в нього виключних майнових авторських прав на музичний твір «WHISTLE» на території України станом на лютий 2017 року.

Позивач стверджує, що відповідачем допущено неправомірне використання (без дозволу правовласника або уповноваженої ним організації колективного управління) музичного твору «WHISTLE» шляхом його публічного сповіщення 17.02.2017 року в магазині «Butler`s» за адресою: м. Київ, вул. Берковецька, 6, на доказ чого представником позивача подано акт фіксації порушення № 26/02/17 від 17.02.2017, складений представником ПО «ОКУАСП» Швачкою Д.О., диск з відеофіксацією вказаного порушення, а також фіскальний чек від 17.02.2017 року про придбання товару у вказаному магазині 17.02.2017 року.

Узагальнюючи у сукупності заперечення відповідача та третіх осіб без самостійних вимог, проти позову суд зазначає, що вони зводяться до наступного:

- позивачем та організацією колективного управління, що управляє правами позивача, не доведено належними засобами доказування наявність виключних майнових прав на музичний твір «WHISTLE» на території України, оскільки не надано весь ланцюг передачі прав від первинного суб'єкта авторського права (автора/авторів, що творчею працею створили твір до позивача);

- відповідач здійснив правомірне використання музичного твору на підставі договору № 10 від 01.04.2016 року, укладеного з ФОП Кацан Н.В., а саме створення музичного продукту (щоденного плейлиста) для трансляції у радіоточках, які розміщені в приміщеннях, де веде господарську діяльність відповідач, яка в свою чергу отримала дозвіл на використання музичного твору «WHISTLE», що є предметом спору у справі, від іншої організації колективного управління, що діє на території України, ОП «Українська ліга музичних прав» на підставі договору БРН/02-16 від 01.04.2016 року, дія якого продовжена відповідно до наданих додаткових угод до 31.03.2019 року;

- відповідач ставить під сумнів допустимість поданих позивачем доказів (акт фіксації а відеозапис) в частині належності та достовірності (можливість того, що містять неправдиві відомості) їх створення;

- вважають не доведеним розмір компенсації, про стягнення якої просить позивач та не правильним застосування до правовідносин між сторонами норм ст. 52 Закону України «Про авторське право та суміжні права», і вважають, що до правовідносин необхідно застосовувати положення Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав»;

- третя особа-2 вважає, що вона як зареєстрована організація колективного управління в силу норм статті 49 Закону України «Про авторське право та суміжні права» наділена повноваженнями на збір, розподіл і виплата винагороди за використання об'єктів авторського права і щодо тих суб'єктів, які не передавали такі права в управління, а отже третя особа-2 мала права надавати дозвіл на використання музичного твору «WHISTLE» третій особі-1, яка створила музичний продукт для відповідача, в силу норм закону, а вилучення з управління в установленому порядку правовласником, на яке посилається позивач, а саме вилучення листом-вимогою від 20.05.2016 року не відбулося, оскільки позивач не мав таких прав на вилучення;

- позивачу передано майнові права, а ПО «ОКУАСП» передано в управління лише 8,75 % майнових авторських прав на музичний твір, створений в співавторстві, а отже ні позивач, ні уповноважене ним організація колективного управління не має повноважень забороняти використання чи його дозволяти від імені всіх співавторів, і відповідно вилучати самостійно такі права з управління третьої особи-2 як організації колективного управління.

В свою чергу позивач в особі уповноваженої організації колективного управлінні - ПО «ОКУАСП» посилався на те, що листом-вимогою від 20.05.2016 року ТОВ «Ворнер Мьюзік Україна» вилучило з управління ОП «УЛМП» (третя особа-2) всі твори, майнові права на які належать на території України позивачу, із дозволів на використання та збирання щодо них винагороди за таке використання, а отже твердження відповідача про правомірне використання ним музичного твору «WHISTLE» на підставі договірних відносин з третьою особою-1 та третьою особою-2 спростовується вказаним листом-вимогою від 20.05.2016 про вилучення майнових авторських прав позивача з сфери управління третьою особою-2, якими вона наділена в силу наданих нормами статті 49 Закону України «Про авторське право та суміжні права» повноважень.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

За змістом положень вказаних норм суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

За таких обставин, суд зобов`язаний оцінити підставність або безпідставність вимог позивача для того, щоб реалізувати завдання господарського судочинства, визначене ч. 1 статті 2 ГПК України.

Частиною першою статті 432 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до статті 16 цього Кодексу. У частині другій згаданої статті 432 Цивільного кодексу України визначено способи захисту права інтелектуальної власності.

Причиною спору у справі стало порушення, за твердженням позивача, його виключних майнових прав на музичний твір «WHISTLE» у виконанні Flo rida на території України, управління якими здійснює організація колективного управління, відповідачем, який здійснив неправомірне (за твердженням відповідача) використання вказаного музичного твору 17.02.2017 року, з огляду на що для відновлення порушеного права позивач просить стягнути компенсацію за таке неправомірне використання, передбачену статтею 52 Закону України «Про авторське право та суміжні права».

Пунктом 29 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" зазначено, що враховуючи приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках, коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача.

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону України "Про авторське право і суміжні права" при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

Отже, до предмету доказування у даній справі входить: 1) наявність прав у ОП «ОКУАСП» на звернення до суду за захистом прав позивача; 2) встановлення належності позивачеві виключних майнових авторських прав на спірний музичний твір та обсягу цих прав; 3) відсутність/наявність у відповідача необхідного дозволу на використання (публічне виконання) спірного музичного твору; 4) факт використання відповідачем спірного музичного твору у власній господарській діяльності; 5) використання відповідачем спірного твору без належної сплати (правовласнику або організації колективного управління) авторської винагороди є підставою для стягнення компенсації, передбаченої пунктом "г" частини другої статті 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права".

1) Щодо права організації колективного управління звертатися з позовом в інтересах позивача для захисту його майнових авторських прав на музичний твір «WHISTLE», суд зазначає наступне.

Одним зі способів управління суб'єктами авторського права і суміжних прав своїми правами є доручення управління своїми майновими правами організаціям колективного управління.

Законом України "Про авторське право і суміжні права" передбачено можливість передачі на договірних засадах авторами або іншими суб'єктами авторського права та/або суміжних прав повноважень з управління майновими правами організаціям колективного управління.

Організації колективного управління виконують від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, такі функції (відповідно до положень статті 49 Закону України "Про авторське право і суміжні права" в редакції, чинній до набрання чинності Законом України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав"): збір, розподіл і виплата зібраної винагороди за використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єктам авторського права і (або) суміжних прав, правами яких вони управляють, а також іншим суб'єктам прав відповідно до цього Закону; вчинення інших дії, передбачених чинним законодавством, необхідних для захисту прав, управління якими здійснює організація, в тому числі звернення до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів.

Відповідно до частини третьої статті 48 зазначеного Закону (в редакції, чинній до набрання чинності Законом України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав") повноваження на колективне управління майновими правами передаються організаціям колективного управління авторами та іншими суб'єктами авторського права і (або) суміжних прав на основі договорів, укладених у письмовій формі.

Таким чином, за наявності договорів із суб'єктами авторського права та/або суміжних прав на управління їх майновими правами, організації колективного управління відповідно до статті 45 Закону України "Про авторське право і суміжні права", яка надає право таким організаціям представляти інтереси власників майнових авторських прав, виконавців, виробників фонограм (відеограм), мають право звертатися до господарського суду з позовами про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду або стягнення доходу, отриманих порушником внаслідок порушення ним авторського права та/або суміжних прав, і у тому випадку, коли з порушником авторського права чи суміжних прав організацією колективного управління не укладено будь-якої угоди.

Отже, суд приходить до висновку, що з огляду на наявність в матеріалах справи № 910/6792/18 договору № АВ-24012014/01 від 24.01.2014 року ПО «ОКУАСП» є уповноваженою організацією на управління майновими правами інтелектуальної власності, в тому числі майновими правами на музичний твір «WHISTLE» в тій мірі, які вони належать позивачеві - ТОВ «Ворнер Мьюзік Україна».

При цьому, суд відкидає твердження відповідачів та третіх осіб, що таке управління є неможливим, оскільки Ліцензійний договір про передачу прав позивачеві від ТОВ «Ворнер/Чапел» укладено пізніше, а саме 01.11.2014 року, оскільки дія ліцензійного договору, як зазначено в п. 11.1 поширюється на період до укладення договору, а саме з 01 січня 2014 року.

2) Щодо наявності та обсягу наявних в позивача прав на музичний твір «WHISTLE», які могли бути передані в управління ОП «ОКУАСП» тільки в наявному у позивача обсягу, то суд зазначає наступне.

Так, позивач як на доказ наявності в нього майнових авторських прав на музичний твір «WHISTLE» у виконанні Flo rida посилається на ліцензійний договір № ВЧ-01112014/02-д від 01.11.2014 рок, укладений між ТОВ «Ворнер/Чаппелл» (видавник за умовами договору) та ТОВ «Ворнер Мьюзік Україна» (субвидавник за умовами договору), відповідно до умов якого видавник надає субвидавнику право на використання протягом строку, визначеному договором на території України, вказаними в договорі способами, всіх творів, які входять до Каталогу Видавника, за виключенням Продакшн Музики.

Для підтвердження права використання творів Субвидавник за вимогою Видавника надає роздруківки з Каталогу, що містять характеристики Творів за формою, вказаною в Додатку № 1 до Договору. Субвидавник має право використовувати Твори протягом Строку на Території України на умовах виключної ліцензії, зокрема і публічного виконання Творів (підпункти 2.3.1, 2.1, 2.2 п. 2 договору, п.1.8, 1.9, 11 Договору).

Відповідно до Роздруківки № 23 до Ліцензійного договору, позивачу як субвидавнику за умовами договору передано 8,75% (доля правовласника) прав на музичний твір «WHISTLE». Як слідує з вказаного каталогу, вказаний музичний твір створено у співавторстві 16 фізичними особами. Отже, видавник (ТОВ «Ворнер/Чапел») передав позивачеві права, якими він володів у долі на публічне виконання лише на 8,75%.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 436 ЦК України, авторське право на твір, створений у співавторстві, належить співавторам спільно, незалежно від того, становить такий твір одне нерозривне ціле чи складається з частин, кожна з яких може мати ще й самостійне значення. Відносини між співавторами можуть бути визначені договором. У разі відсутності такого договору авторське право на твір здійснюється всіма співавторами спільно.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про авторське право і суміжні права», Співавторами є особи, спільною творчою працею яких створено твір.

Авторське право на твір, створений у співавторстві, належить всім співавторам незалежно від того, чи утворює такий твір одне нерозривне ціле або складається із частин, кожна з яких має самостійне значення. Право опублікування та іншого використання твору в цілому належить всім співавторам. Якщо твір, створений у співавторстві, утворює одне нерозривне ціле, то жоден із співавторів не може без достатніх підстав відмовити іншим у дозволі на опублікування, інше використання або зміну твору.

У разі порушення спільного авторського права кожен співавтор може доводити своє право в судовому порядку.

.До майнових прав інтелектуальної власності на твір відповідно до ст. 440 ЦК України відносяться: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Як передбачено ст. 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права", виключним правом є майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об'єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом.

Отже, суд приходить до висновку, що спірний музичний твір «WHISTLE» у виконанні Flo rida створено у співавторстві, і позивач набув не 100% прав на твір, а відповідно до Ліцензійного договору та додатків до нього позивачу було передано лише 8,75 % долі попереднього правовласника, зокрема і у виключному праві публічного виконання.

Разом з тим, суд відхиляє твердження відповідача та третіх осіб про те, що позивач не довів наявність в нього виключних майнових авторських прав у долі 8,75% на музичний твір «WHISTLE», оскільки за переконанням відповідачів та третіх осіб мав надати весь ланцюг договорів від первинних авторів до теперішнього правовласника, оскільки суд виходить з принципу правомірності правочинів, встановленого ст. 204 ЦК України, а також принципу змагальності сторін встановленого ст. 13 ГПК України. Отже, оскільки відповідач та треті особи не надали доказів недійсності чи оскарження Ліцензійного договору від 01.11.2014 року, суд виходить з його правомірності та дійсності та оцінює його умови та зміст щодо обсягу переданих позивачу прав.

Разом з тим, відповідачам та третіми особами не подано жодних доказів, які б свідчили про передачу майнових авторських прав від первинних суб`єктів авторського права (авторів) іншим особам, а тому, висловлені відповідачами та третіми особами твердження про відсутність у позивача будь-яких майнових авторських прав є тільки припущеннями та не спростовують поданих позивачем доказів у вигляді Ліцензійного договору наявності в позивача вказаного обсягу майнових прав на спірний музичний твір.

При цьому, судом враховано позицію, викладену в п. 30.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.102.2012 року за № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» та досліджено саме обсяг майнових прав, переданих позивача згідно Ліцензійного договору, територію, строк дії тощо. Однак суд не зобов'язаний перевіряти припущення щодо відсутності ланцюга передачі прав від первинного суб'єкта авторського права до позивача у справі, за відсутності реальних доказів передачі виключних майнових авторських прав від первинного суб'єкта авторського права іншим особам.

3) Щодо доведення відповідачем правомірності використання ним музичного твору «WHISTLE» у відповідності з нормами ЦК України та норм спеціальних законів, зокрема, Закону України «Про авторське право та суміжні права», суд зазначає наступне, а також встановлення наявності/відсутності вини відповідача у вчиненні такого порушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права", виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання і публічне сповіщення творів.

Згідно з п. 3 ст. 426 ЦК України, використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом.

Як зазначено в пункті 41 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності", використанням твору в силу статті 441 ЦК України вважається, серед іншого, його публічне використання різними способами, як-от публічний показ, публічне виконання, в тому числі з допомогою технічних засобів, публічне сповіщення (радіо, телебачення) у місці, відкритому для публічного відвідування. Відповідальність за публічне виконання твору несе, зокрема, юридична особа, яка бере на себе ініціативу і відповідальність за проведення відповідного заходу.

Судом встановлено, що належними та допустимими доказами, з урахуванням принципу, встановленого статтею 74 ГПК, є поданий позивачем акт фіксації№ 26/02/17 від 17.02.2017 року, відеозапис та фіскальний чек, які у сукупності свідчать про те, що факт публічного виконання музичного твору «WHISTLE» (у виконанні Flo rida) відбувся у магазині «Butler`s» за адресою: м. Київ, вул. Берковецька, 6-д, в якому здійснює господарську діяльність відповідач. Даний акт складеного уповноваженою особою ПО «ОКУАСП», зафіксовано відео та здійснено контрольну закупку товару в магазині, в якому здійснює господарську діяльність відповідач.

Суд відхиляє заперечення відповідача та третіх осіб щодо неналежності складення таких доказів, оскільки особа має право на самостійне збирання доказів для захисту своїх порушених прав або обґрунтування заперечень і чинним законодавством вимог для осіб приватного права щодо оформлення таких доказів не передбачено, а тому суд визнає подані позивачем докази як належні та допустимі у їх сукупності, та які були дослідженні в судовому засіданні (що засвідчено актом технічної фіксації судового засідання, в якому за встановлено факт публічного виконання спірного музичного твору). Щодо заперечень про наявність музичного твору «WHISTLE» у виконанні JO JO, то суд наголошує, що предметом спору є порушення прав на музичний твір саме у виконанні Flo rida, і суд досліджує факт авторства, наявності прав і їх обсягу, факту порушення таких прав та факту публічного виконання саме щодо музичного твору «WHISTLE" у виконанні Flo rida.

Суд зазначає, що саме відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 Цивільного кодексу України); постанови Верховного Суду від 10.05.2018 у справі № 908/666/17 від 04.07.2018 у справі № 910/9793/17, від 10.07.2018 у справі № 910/4139/17).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено відсутність його вини у публічному виконанні музичного твору «WHISTLE" у виконанні Flo rida 17.02.2017 року у приміщенні магазину, в якому здійснює господарську діяльність відповідач, а також правомірність використання зазначеного твору у відповідності до вимог ЦК України та Закону України «Про авторське право і суміжні права» з огляду на наступне.

В якості доказу правомірності використання музичного твору «WHISTLE" у виконанні Flo rida, відповідачем та третіми особами надано відповідні докази, а саме: договір № 10 від 1 квітня 2016 року, який укладений між ТОВ "ДГС" та ФОП Кацан Н.В. (на створення плейлиста для використання в приміщеннях відповідача при здійсненні господарської діяльності) та договір № БРН/02-16 про використання об'єктів права інтелектуальної власності та виплату винагороди (роялті), укладений між ФОП Кацан Н.В. та ОП "Українська ліга музичних прав".

Відповідно до п. 1.1. договору 3 БРН/02-16, ОП "Українська ліга музичних прав" як організація колективного управління (відповідний доказ цього статусу наявний в матеріалах справи - копія свідоцва) передало, а ФОП Кацан Н.В., діючи від свого імені, але на користь та в інтересах ТОВ "ДСГ" на підставі доручення останнього, прийняло невиключне права (невиключна ліцензія) на використання способом публічного виконання фонограм, відеограм, їх примірників, зафіксованих у них музичних творів та їх виконань. Зі змісту зазначеного договору, його дія розповсюджується і на приміщення магазину "BUTLER'S" у ТРК "Лавіна Молл" за адресою: м. Київ, вул. Берковецька, 6-Д

Договір БРН/02-16 про використання об'єктів права інтелектуальної власності та виплату винагороди (роялті) укладений на користь та в інтересах відповідача, дозволяв відповідачу здійснювати використання необмеженого переліку фонограм музичних творів та зафіксованих у них музичних творів без порушення майнових авторських та суміжних прав з виплатою відповідної винагороди (роялті) третій особі-2 як організації колективного управління.

Суд, враховуючи, що відповідно до приписів статті 49 ГПК України, третя особа-2 як організація колективного управління уповноважена на збирання, розподіл та надання дозволу на використання об'єктів авторського права щодо невизначеного кола суб'єктів авторського права та об'єктів авторського права, приходить до висновку, що відповідач здійснив правомірне використання музичного твору «WHISTLE» у виконанні Flo rida на підставі договору № 10 від 01.04.2016 року, укладеного з ФОП Кацан Н.В., а саме створення музичного продукту (щоденного плейлиста) для трансляції у радіоточках, які розміщені в приміщеннях, де веде господарську діяльність відповідач, яка в свою чергу отримала дозвіл від імені та в інтересах відповідача на використання музичного твору «WHISTLE» у виконанні Flo rida , що є предметом спору у справі, саме відповідачем, оскільки уклала договір № БРН/02-16 від 01.04.2016 року про використання об'єктів права інтелектуальної власності і виплату винагороди (роялті) з іншою організації колективного управління, ніж ПО «ОКУАСП», що діє на території України, а саме з ОП «Українська ліга музичних прав». Дія договору № БРН/02-16 від 01.04.2016 року продовжена відповідно до наданих додаткових угод до 31.03.2019 року, що повністю відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про авторське право і суміжні права» щодо надання права на використання об'єктів авторського права.

Суд відхиляє твердження позивача, що таке використання музичного твору «WHISTLE» у виконанні Flo rida відповідачем було здійснено неправомірно, оскільки третій особі-2 як організації колективного управління було направлено позивачем лист-вимогу від 20.05.2016 року (даний факт направлення листа не заперечується третьою особою-2) про вилучення належних позивачу майнових авторських прав, а отже третя особа-2 не була уповноважена надавати такий не виключний дозвіл на використання щодо спірного музичного твору відповідачеві, з огляду на наступне.

Як зазначено в ч. 2 статті 49 Закону України «Про авторське право і суміжні права», правовласник може вилучати тільки належні йому права. Судом на підставі зібраних при розгляді даної справи доказів встановлено, що позивачу належить 8,75 % прав на музичний твір «WHISTLE» у виконанні Flo rida, який створено у співавторстві 16 фізичними особами.

Як випливає з норм ст. 436 ЦК України та ст. 13 Закону України «Про авторське право і суміжні права», які цитувалися судом вище, співавтори володіють авторськими правами спільно, а отже жоден з співавторів не може самостійно заборонити використання твору (передачу таких прав) або вилучити його з використання інших співавторів, оскільки кожен з них має право на самостійне використання твору, створеного у співавторстві, в тому числі і передачу належних їм майнових авторських прав на твір іншим особам у встановленому порядку.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що на момент направлення позивачем листа-вимоги від 20 травня 2016 року, на адресу ОП "Українська ліга музичних прав" про вилучення майнових прав на спірний музичний твір позивачу належали тільки 8,75 % прав на твір створеного у співавторстві, доказів того, що інші співавтори чи правовласники прав на твір вилучили права на спірний музичний твір у третьої особи-2 матеріали справи не містять, а тому лист-вимога позивача не свідчить про вилучення у ОП "Українська ліга музичних прав" повноважень як організації колективного управління, наданих їй в силу вимог норм ст. 49 Закону України «Про авторське право і суміжні права», оскільки таке вилучення можливо тільки за умови спільних дій і розпорядження правами всіх співавторів твору, створеного у співавторстві.

Крім того, суд приходить до висновку, що відповідач та третя особа-1, навіть у випадку, якщо б таке вилучення (обмеження) повноважень третьої особи-2 відбулося, не могли знати та не були повідомлені про відсутність повноважень третьої особи-2 як організації колективного управління на надання невиключних дозволів на використання спірного музичного твору, оскільки матеріли справи не містять будь-яких доказів щодо повідомлення відповідача та третьої особи-2 про факт направлення такої вимоги про вилучення.

За сукупності викладених фактів, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено правомірне використання шляхом публічного виконання музичного твору «WHISTLE" у виконанні Flo rida і, відповідно, відсутність вини відповідача у такому правомірному використанні.

З огляду на те, що відповідачем у справі доведено правомірність використання спірного музичного твору, створеного у співавторстві, частина майнових прав на який у розмірі 8,75 % передана та належить позивачеві, суд не оцінює вимоги щодо обґрунтованості розміру заявленої компенсації, оскільки відсутні підставі, обумовлені законом, для стягнення такої компенсації за порушення майнових авторських прав, що належать позивачеві.

4) Обґрунтування суду щодо норм спеціального законодавства, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин у справі.

Щодо заперечень відповідача та третіх осіб щодо норм законодавства, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, то суд приходить до висновку, що оскільки позивач посилається на вчинення відповідачем не його думку порушення авторських прав позивача, яке відбулося та зафіксовано 17.02.2017 року, то до спірних правовідносин застосовуються норми Закону України «Про авторське право та суміжні права», з огляду на наступне.

22.07.2018 набув чинності Закон України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав", яким визначено правові та організаційні засади колективного управління майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав в Україні.

Пунктом 2 частини шостої Розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" зазначеного Закону внесено зміни до Закону України "Про авторське право і суміжні права".

Так, зокрема, запроваджено новий порядок визначення розміру компенсації за порушення авторського права або суміжних прав, яка визначається судом як паушальна сума на базі таких елементів, як подвоєна, а у разі умисного порушення - як потроєна сума винагороди або комісійні платежі, які були б сплачені, якби порушник звернувся із заявою про надання дозволу на використання оспорюваного авторського права або суміжних прав замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

Разом з тим відповідно до положень частини першої Розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" норми вказаного Закону застосовуються до правовідносин, які виникли після набрання ним чинності, а в частині функціонування електронної системи реєстрації та обліку у сфері авторських і суміжних прав - з 1 липня 2019 року.

Таким чином, якщо правовідносини сторін у справі виникли до набрання чинності Законом України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав", положення останнього до них під час вирішення відповідних спорів судами не застосовуються.

Тобто визначення розміру компенсації за порушення авторського права та суміжних прав, яке було скоєно до набрання чинності Законом України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав", здійснюється відповідно до положень пункту "г" частини другої статті 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" в редакції, чинній до 22.07.2018, а саме сума такої компенсації визначається у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат.

За таких обставин, посилання відповідача та третьої особи-2 на необхідність застосування до спірних правовідносин норм Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» є безпідставним та необґрунтованим.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, керуючись в оцінці доказів статтями 73-76 ГПК України, суд дійшов висновку, що позивачем при розгляді справи не підтверджено наданими доказами заявлені вимоги щодо неправомірного використання відповідачем спірного музичного твору (натомість відповідачем надано докази правомірного використання об'єкту авторського права), а тому позовні вимоги про стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав на музичний твір «WHISTLE" у виконанні Flo rida не підлягають задоволенню через не доведеність факту неправомірного використання відповідачем вказаного твору,.

Відповідно ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за розгляд даної справи покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 74, 129, 231, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1) У задоволенні позову Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (02002, м. Київ, вул. Євгена Свертюка, 23 офіс 91, ) в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік України" (01024, м. Київ, вул. Лютеранська, 15-А, приміщення № 18, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДГС" (03134, м. Київ, вул. Трублаїні, 2 корпус Д, кімната 6), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: фізична особа-підприємець Кацан Наталія Василівна (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1), Об'єднання підприємств "Українська ліга музичних прав" (01014, м. Київ, вул. Шовковична, 10, квартира 28, ), про стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав відмовити.

2) Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача у справі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 21.01.2019

Суддя Г.П. Бондаренко