Господарський суд
Житомирської області
________________________________________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"28" грудня 2018 р. м. Житомир Справа № 906/365/17

Господарський суд Житомирської області у складі судді Макаревича В.А.,

перевіривши матеріали позовної заяви Коростишівської міської ради вих. №63-26/2426 від 21.12.2018 до Комунального підприємства "Теплосервіс" про визнання дій ліквідатора КП "Теплосервіс" ОСОБА_1 по включенню до ліквідаційної маси об'єктів комунальної інфраструктури та майна територіальної громади, щодо якого КП "Теплосервіс" є лише користувачем та балансоутримувачем неправомірними; зобов'язати ліквідатора КП "Теплосервіс" ОСОБА_1 виключити з ліквідаційної маси об'єкти комунальної інфраструктури; зобов'язати ліквідатора КП "Теплосервіс" ОСОБА_1 виключити з ліквідаційної маси майно, щодо якого КП "Теплосервіс" є лише користувачем та балансоутримувачем, і яке є власністю територіальної громади; зобов'язати ліквідатора КП "Теплосервіс" ОСОБА_1 повернути до комунальної власності Коростишівської міської ради об'єкти комунальної інфраструктури; зобов'язати ліквідатора КП "Теплосервіс" ОСОБА_1 повернути до комунальної власності Коростишівської міської ради майно, щодо якого КП "Теплосервіс" є лише користувачем та балансоутримувачем у межах справи №906/365/17

за заявою: Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (м. Київ)

до Комунального підприємства "Теплосервіс" (м. Коростишів, Житомирська область)

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні господарського суду Житомирської області перебуває справа №906/365/17 про банкрутство Комунального підприємства "Теплосервіс" (Житомирська область, м. Коростишів).

Постановою суду від 10.10.2017 визнано боржника банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_1.

26.12.2018 до Господарського суду Житомирської області надійшла позовна заява Коростишівської міської ради вих. №63-26/2426 від 21.12.2018 до Комунального підприємства "Теплосервіс" про визнання дій ліквідатора КП "Теплосервіс" ОСОБА_1 по включенню до ліквідаційної маси об'єктів комунальної інфраструктури та майна територіальної громади, щодо якого КП "Теплосервіс" є лише користувачем та балансоутримувачем неправомірними; зобов'язати ліквідатора КП "Теплосервіс" ОСОБА_1 виключити з ліквідаційної маси об'єкти комунальної інфраструктури; зобов'язати ліквідатора КП "Теплосервіс" ОСОБА_1 виключити з ліквідаційної маси майно, щодо якого КП "Теплосервіс" є лише користувачем та балансоутримувачем, і яке є власністю територіальної громади; зобов'язати ліквідатора КП "Теплосервіс" ОСОБА_1 повернути до комунальної власності Коростишівської міської ради об'єкти комунальної інфраструктури; зобов'язати ліквідатора КП "Теплосервіс" ОСОБА_1 повернути до комунальної власності Коростишівської міської ради майно, щодо якого КП "Теплосервіс" є лише користувачем та балансоутримувачем.

Дослідивши матеріали поданої позовної заяви Коростишівської міської ради, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

За приписами ч.6 ст.12 ГПК України, в редакції, чинній з 15.12.2017, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, зокрема, у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визнання та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Вказані норми кореспондуються з положеннями ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно інформаційного листа ВГСУ від 21.07.2016 № 01-06/2511/16 такі майнові спори розглядаються та вирішуються судом за правилами позовного провадження, передбаченими ГПК, з урахуванням особливостей, встановлених Законом, у межах провадження у справі про банкрутство без порушення нових справ.

Системний аналіз положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом у межах справи про банкрутство.

Разом з тим відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, зокрема, щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Ознайомившись зі змістом позовної заяви та оглянувши додані до неї документи, господарський суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху, з огляду на таке.

Приписами п.2 ч. 1 ст. 164 ГПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Положеннями Закону України "Про судовий збір" встановлено порядок сплати та розміри ставок судового збору за звернення до господарського суду з позовною заявою.

Відповідно до п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", із позовних заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів України, справляється судовий збір у розмірі 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, із позовних заяв немайнового характеру - справляється судовий збір у розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У п.п. 2.2.1. Постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України" роз'яснено, що судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру .

Суд вважає за можливе взяти до уваги вказані роз'яснення Пленуму Вищого господарського суду України за аналогією у даному випадку, зважаючи на відсутність інших роз'яснень з вказаного питання з урахуванням змін, внесених до Господарського процесуального кодексу України Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року №2147-VIII.

Як убачається із резолютивної частини позовної заяви позивач просить:

1) визнати дії ліквідатора КП "Теплосервіс" ОСОБА_1 по включенню до ліквідаційної маси об'єктів комунальної інфраструктури та майна територіальної громади, щодо якого КП "Теплосервіс" є лише користувачем та балансоутримувачем неправомірними;

2) зобов'язати ліквідатора КП "Теплосервіс" ОСОБА_1 виключити з ліквідаційної маси об'єкти комунальної інфраструктури;

3) зобов'язати ліквідатора КП "Теплосервіс" ОСОБА_1 виключити з ліквідаційної маси майно, щодо якого КП "Теплосервіс" є лише користувачем та балансоутримувачем, і яке є власністю територіальної громади;

4) зобов'язати ліквідатора КП "Теплосервіс" ОСОБА_1 повернути до комунальної власності Коростишівської міської ради об'єкти комунальної інфраструктури;

5) зобов'язати ліквідатора КП "Теплосервіс" ОСОБА_1 повернути до комунальної власності Коростишівської міської ради майно, щодо якого КП "Теплосервіс" є лише користувачем та балансоутримувачем.

Тобто, судом встановлено, що позивач звернувся до суду із позовною заявою, яка містить 3 (три) в и м о г и н е м а й н о в о г о х а р а к т е р у, а саме: 1) визнати дії ліквідатора КП "Теплосервіс" ОСОБА_1 по включенню до ліквідаційної маси об'єктів комунальної інфраструктури та майна територіальної громади, щодо якого КП "Теплосервіс" є лише користувачем та балансоутримувачем неправомірними; 2) зобов'язати ліквідатора КП "Теплосервіс" ОСОБА_1 виключити з ліквідаційної маси об'єкти комунальної інфраструктури; 3) зобов'язати ліквідатора КП "Теплосервіс" ОСОБА_1 виключити з ліквідаційної маси майно, щодо якого КП "Теплосервіс" є лише користувачем та балансоутримувачем, і яке є власністю територіальної громади та 2(дві) в и м о г и м а й н о в о г о х а р а к т е р у, а саме: 1) зобов'язати ліквідатора КП "Теплосервіс" ОСОБА_1 повернути до комунальної власності Коростишівської міської ради об'єкти комунальної інфраструктури; 2) зобов'язати ліквідатора КП "Теплосервіс" ОСОБА_1 повернути до комунальної власності Коростишівської міської ради майно, щодо якого КП "Теплосервіс" є лише користувачем та балансоутримувачем.

При цьому, відповідно до платіжного доручення №1152 від 12.12.2018, позивачем сплачено 1762,00 грн судового збору, що відповідає розміру судового збору лише за одну немайнову вимогу. Доказів сплати судового збору за дві вимоги немайнового характеру та дві вимоги майнового характеру позивачем не надано.

Слід зазначити, що у своїй позовній заяві позивач не вказав конкретного ідентифікованого переліку майна - об'єктів комунальної інфраструктури із зазначенням адрес місцезнаходження, вартості вказаних об'єктів та ідентифікованого переліку майна, щодо якого КП "Теплосервіс" є лише користувачем та балансоутримувачем із зазначенням адрес місцезнаходження, вартості майна, яке він просить повернути до комунальної власності.

До матеріалів позовної заяви додані додатки до рішень Коростишівської міської ради станом на 2004 та 2008 роки з переліком об'єктів, що перебувають у власності територіальної громади м. Коростишева, які знаходяться на балансі КП "Теплосервіс".

Відтак, заявляючи вимоги майнового характеру позивач повинен був зазначити у заяві ціну позову та визначити, яке саме конкретно майно (із зазначенням адрес місцезнаходження) та об'єкти необхідно передати до комунальної власності та сплатити судовий збір за вимоги майнового характеру, визначені з урахуванням вартості майна та об'єктів, які він просить повернути.

Відповідно до п. 2 ст. 163 ГПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при розгляді справи.

У своїй позовній заяві позивач вказує на те, що до ліквідаційної маси банкрута КП "Теплосервіс" безпідставно включено приміщення та майно, які відносяться до об'єктів комунальної інфраструктури територіальної громади та перебувають у власності Коростишівської міської ради, зокрема, адмінприміщення по вул. Миру,3.

Як убачається з матеріалів справи №906/365/17 (а.с.205, т.9), у межах провадження якої подано даний позов, відповідно до висновку про вартість майна - адмінприміщення по вул. Миру,3 станом на 26.03.2018 вартість майна - адмінприміщення по вул. Миру,3 становить 1 514 000 грн. Відомості про вартість приміщення мінікотельні за адресою: м.Коростишів, вул. Більшовицька, 103 та іншого не індивідуалізованого позивачем майна (газопроводів середнього тиску, газорозподільних пунктів, зовнішніх газопроводів, газопроводів) станом на 2018 рік у матеріалах справи відсутні.

З огляду на таке, суд приходить до висновку про необхідність попередньо визначити розмір судового збору за одну вимогу майнового характеру, який позивач має сплатити - 22 710 грн (1 514 000 грн х 1,5%) з можливістю наступного стягнення недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при розгляді справи.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 163 ГПК України ціна позову визначається у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог - загальною сумою всіх вимог.

Загальна сума судового збору становитиме: суму попередньо визначеного розміру судового збору за одну вимогу майнового характеру - 22 710 грн та суми судового збору за три вимоги немайнового характеру - 5286 грн. Відтак загальна сума судового збору - 27996 грн (з можливістю наступного стягнення недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при розгляді справи).

Оскільки відповідно до платіжного доручення №1152 від 12.12.2018 позивачем сплачено 1762,00 грн судового збору, залишок несплаченої суми судового збору становить - 26234 грн.

Відповідно до п.1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Для усунення недоліків позовної заяви позивачеві потрібно подати до суду відповідну письмову заяву із зазначенням дати та номеру справи.

Керуючись ст.ст. 162, 164, 172, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Коростишівській міській раді до 15.01.2019 усунути недоліки позовної заяви.

3. Роз'яснити Коростишівській міській раді, що в разі не усунення всіх недоліків у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається Коростишівській міській раді згідно з ч.4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Ухвалу підписано 28.12.18

Суддя ОСОБА_2

Відомість розсилки:

1- у справу

2- Коростишівській міській раді (12500, Житомирська область, м. Коростишів, вул. Володимирівська, 1) (рек. з пов.)