ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2018 р. Справа№ 927/437/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В

суддів: Агрикової О.В.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання : Пугачовій А.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Гладченко Н.Л.;

від відповідача: Блохіна Н.В.,

розглянувши апеляційні скарги Чернігівської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю "Творчій кластер "Ремзавод"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.09.2018 (повний текст рішення складено - 13.09.2018)

у справі № 927/437/18 (суддя: Сидоренко А.С.)

за позовом Чернігівської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Творчій кластер "Ремзавод"

про стягнення 802 618,37 грн.

Встановив

Чернігівська міська рада (далі - позивач) звернулась до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Творчій кластер "Ремзавод" (далі - відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивач 802 618,37 грн збитків у вигляді неотриманої орендної плати за користування земельною ділянкою у період з 01.09.2014 по 31.07.2017.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем вимог чинного законодавства України щодо оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку площею 1,5859 га, розташовану в м. Чернігові про проспекту Миру, 194, внаслідок чого органом місцевого самоврядування неотримані грошові кошти.

Господарський суд Чернігівської області частково задовольнив позов Чернігівської міської ради своїм рішенням від 10.09.2017 (повний текст рішення складено - 13.09.2018) та присудив до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Творчій кластер "Ремзавод" на користь Чернігівської міської ради 482 722,27 грн збитків, в решті позовних вимог - відмовив.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Чернігівська міська рада звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення в даній справі та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд Чернігівської області, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального та матеріального права.

Так, скаржник зазначив, що встановлений законодавством перехід права користування земельною ділянкою відбувається не автоматично внаслідок переходу права власності на будівлю, розташовану на ній, а вимагає відповідного оформлення шляхом укладання договору оренди. Проте, всупереч цьому, відповідач набув об'єкт нерухомості без набуття земельної ділянки, яка є комунальною власністю Чернігівської міської ради та користувалося земельною ділянкою визначаючи розмір земельних платежів на власний розсуд, що виключено вимогами законодавства.

Крім того, не погодившись з прийнятим рішенням, 02.10.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Творчій кластер "Ремзавод" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення в даній справі та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд Чернігівської області, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального та матеріального права.

Також, скаржник зазначив, що позивачем не обґрунтовано та не доведено підстав для нарахування збитків у вигляді упущеної вигоди, не подано доказів на підтвердження його реальної можливості щодо отримання доходів від даної земельної ділянки.

Крім того, скаржник вказав, що враховуючи, що позивачем не вживалися заходи щодо одержання упущеної вигоди (орендної плати), в судовому порядку шляхом спонукання відповідача до укладення договору оренди, позивачем не доведено протиправність поведінки в діях відповідача, тобто відсутній причинно-наслідковий зв'язок між бездіяльністю відповідача та неотримання позивачем коштів.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2018 справу № 927/437/18 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Коротун О.М., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Творчій кластер "Ремзавод" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.09.2018 у справі № 927/437/18.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2018, у зв'язку з участю судді Коротун О.М., у тренінгу у НШСУ, було сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 927/437/18 нову колегію суддів у складі: головуючого судді: Суліма В.В., суддів: Чорногуз М.Г., Агрикова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2018 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Творчій кластер "Ремзавод" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.09.2018 у справі № 927/437/18 до провадження у складі нової колегії суддів: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Чорногуз М.Г., Агрикова О.В.

У судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду представник Чернігівської міської ради підтримали доводи своєї апеляційної скарги та заперечував проти доводів апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Творчій кластер "Ремзавод", просив рішення Господарського суду першої інстанції у відповідній частині скасувати та ухвалити нове рішення щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Крім того, представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Творчій кластер "Ремзавод" зазначив, що відсутність договору оренди земельної ділянки не звільняє від обов'язку Товариство з обмеженою відповідальністю "Творчій кластер "Ремзавод" оформити відповідне право користування земельною ділянкою та, відповідно, від обов'язку відшкодувати збитки, завдані Чернігівській міській раді у зв'язку з використанням земельної ділянки без такого договору.

У судовому засіданні 10.12.2018 представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Творчій кластер "Ремзавод" підтримав доводи своєї апеляційної скарги та заперечував проти доводів апеляційної скарги Чернігівської міської ради, просив рішення Господарського суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Крім того, представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Творчій кластер "Ремзавод" зазначив, що доводи Чернігівської міської ради, викладені в апеляційній скарзі є такими, що не підтверджені жодними належними та допустимими доказами та не спростовують у повній мірі висновків суду.

Розглянувши апеляційні скарги, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.09.2018 підлягає скасуванню з інших підстав ніж зазначені в апеляційній скарзі, а апеляційні скарги Чернігівської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю "Творчій кластер "Ремзавод" - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Творчій кластер "Ремзавод" зареєстроване в якості суб'єкта господарювання 10.10.2013, про що у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесені відомості за № 1 010403.

Основним видом діяльності товариства являється надання в оренду та експлуатація власного чи орендованого нерухомого майна.

22.11.2013 року відповідачу були видані свідоцтва про право власності на наступне нерухоме майно, розташоване в місті Чернігові по проспекту Миру, 194:

- Будівля цеху шестерень з прибудовою, побутовий корпус з прибудовою літ. Б-1, Б1-1, Б2-1, Б3-1, Б4-1, Б5-1, загальною площею 4338,0 м2 (корпус 4);

- Адмінбудівля, літейний цех, агрегатна дільниця, шихтовий двір з прибудовами, літ. В-2, В1-1, В2-1, В3-1, В4-1, В5-1, В6-1, В7-1, В8-1, В9-1, загальною площею 2926,1 м2 (корпус 6).

07.02.2014 року відповідач звернувся до Чернігівського міського голови з листом від 07.02.2014 № 2 в якому повідомив про набуття ним права власності на два об'єкта нерухомого майна за адресою: м. Чернігів, проспект Миру, 194 (т. 1, а.с. 122). У зв'язку з чим, відповідач просив надати дозвіл на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду під будівлями площею 0,7264 га та площу, необхідну для їх обслуговування.

До листа додавалися план - схема розміщення нерухомості та свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Факт направлення даного листа підтверджується фіскальним чеком від 07.02.2014 (т. 1, а.с. 128).

26.08.2014 року відповідач вдруге звернувся до Чернігівського міського голови з листом від 26.08.2014 № 10 в якому повторно просив надати дозвіл на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду.

До листа додавалися план - схема розміщення нерухомості та свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Факт направлення даного листа підтверджується фіскальним чеком від 26.08.2014.

Вказані вище звернення залишилися без відповіді та реагування.

07.02.2017 відповідач втретє звернувся до Чернігівського міського голови з листом від 07.02.2017 № 1 в якому просив надати дозвіл на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 1,5891 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (т. 1, а.с. 27, 168).

До листа додавалися копії правовстановлюючих документів на нерухоме майно, схема розміщення земельної ділянки, кадастровий план земельної ділянки.

Листом від 27.02.2017 № 1799 Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради повідомило відповідача, що питання про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 1,5891 га буде включено до проекту рішення чергової сесії із земельних питань.

Листом від 29.03.2017 № 2382 Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради повідомило відповідача, що вказане вище питання було включено до проекту рішення міської ради № 18/VІІ, але не набрало необхідної кількості голосів і було знято з розгляду.

В додаток до листа від 29.03.2017 № 2382 Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради листом від 03.04.2017 № 2520 запропонувало відповідачеві направити повноважного представника товариства для участі на 19 сесії міської ради 7 скликання, яка відбудеться наприкінці квітня 2017 року.

05.04.2017 року відповідач звернувся до Чернігівського міського голови з листом від 04.04.2017 № 1 в якому просив повідомити причину зняття з розгляду сесії міської ради питання про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою.

У відповідь на дане звернення Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради листом від 11.04.2017 № 2672 повідомило відповідача, що питання про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою було знято з розгляду, оскільки повноважному представнику товариства запропоновано бути присутнім на наступній 19 сесії міської ради 7 скликання, яка відбудеться наприкінці квітня 2017 року.

03.05.2017 року відповідач звернувся до Чернігівського міського голови з інформаційним запитом від 28.04.2017р. № 3 в якому просив повідомити про результати розгляду клопотання товариства про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою від 07.02.2017 № 1.

В подальшому, як вбачається з матеріалів справи, листом від 12.05.2017 № 1-24/1-57/155 заступник Чернігівського міського голови повідомив відповідача про те, що на 19 сесії міської ради 7 скликання, яка відбулась 21.04.2017, присутній представник товариства був поінформований про питання та зауваження, які виникли при розгляді матеріалів щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. Також, відповідача було повідомлено, що у разі надходження до міської ради відповідного клопотання, зазначене вище питання буде включено до проекту рішення чергової сесії із земельних питань.

02.06.2017 відповідач вчетверте звернувся до Чернігівського міського голови з заявою від 02.06.2017 № 5 в якій просив надати дозвіл на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 1,5891 га для будівництва та обслуговування будівель громадської забудови.

До листа додавалися схема розміщення нерухомості на земельній ділянці, експлікація, схема розміщення земельної ділянки, кадастровий план земельної ділянки, копії правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Листом від 29.06.2017 № 4233 Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради повідомило відповідача, що питання про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 1,5891 га буде включено до проекту рішення чергової сесії із земельних питань, яка відбудеться наприкінці серпня.

03.07.2017 відповідач вп'яте звернувся до Чернігівського міського голови з заявою від 03.07.2017 № 6 в якій просив надати дозвіл на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,5859 га для будівництва та обслуговування будівель громадської забудови (т. 1, а.с. 57, 170).

До листа додавалися план - схема: межі для землевідводу; інформація про цільове призначення будівель; копії правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

В доповнення до заяви від 03.07.2017 № 6 відповідач листом від 07.07.2017 № 8 направив Чернігівському міському голові та Управлінню земельних ресурсів Чернігівської міської ради проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки

Листом від 11.07.2017 № 4419 Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради повторно повідомило відповідача, що питання про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою буде включено до проекту рішення чергової сесії із земельних питань, яка відбудеться наприкінці серпня.

Рішенням Чернігівської міської ради від 17.08.2017 № 22/VІІ-27 (п. 1.19) відповідачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 1,5859 га, по проспекту Миру, 194 для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови з подальшою передачею земельної ділянки в оренду.

Листом від 10.08.2017 № 4983 Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради повідомило відповідача, що 30.08.2017 відбудеться засідання комісії на якому буде розглядатися питання щодо розрахунку суми збитків нанесених Чернігівській міській раді при використанні відповідачем земельної ділянки площею 1,5859 га по проспекту Миру, 194.

Даний лист був отриманий відповідачем 15.08.2017, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 14.09.2017 № 403 (п. 1.2) затверджено акт № 7 від 30.08.2017 комісії про визначення розміру збитків власнику землі в особі Чернігівської міської ради, заподіяних при використанні відповідачем земельної ділянки площею 1,5859 га по проспекту Миру, 194, з порушенням земельного законодавства за період з 01.09.2014 по 31.07.2017 включно в сумі 802 618,37 грн.

19.09.2017 Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради направило на адресу відповідача повідомлення від 18.09.2017 № 5735 в якому пропонувало у 10-денний термін з дня його надходження розглянути і повідомити про результати розгляду міську раду.

Разом з повідомленням відповідачу були надіслані копії акту про визначення розміру збитків власнику землі в особі Чернігівської міської ради № 7 від 30.08.2017 та рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 14.09.2017 № 403.

Повідомлення було отримано відповідачем 20.09.2017, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 10.01.2018 по справі № 750/10195/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2018, відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Творчій кластер "Ремзавод" до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради (третя особа: Чернігівська міська рада) про визнання рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 14.09.2017 "Про затвердження актів комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам" в частині затвердження акту № 7 "Про визначення збитків власнику землі, в особі Чернігівської міської ради на території Чернігівської міської ради" від 30.08.2017 незаконним та його скасування.

Позивач подаючи позов та суд першої інстанції часткового задовольняючи позовні вимоги посилався на ст. 22, ст. 1166 Цивільного кодексу України, ст.ст. 152, 156 Земельного кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частина 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України встановлює, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. А згідно з пунктом "д" частини першої статті 156 Земельного кодексу України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

За змістом вказаних приписів Цивільного кодексу України та Земельного кодексу України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 Цивільного кодексу України). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов'язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкода заподіяна не з її вини (ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України).

Як було вказано вище, в листопаді 2013 року відповідач набув право власності на нерухоме майно за адресою: м. Чернігів, просп. Миру, 194. Згідно пояснень представника відповідача, право власності на нерухоме майно було набуте відповідачем шляхом внесення до його статутного капіталу засновником Публічним акціонерним товариством «Чернігівський ремонтно механічний завод «Жовтневий молот».

Проте, право власності відповідача на нерухоме майно не було набуто на підставі договору в якому був би вказаний кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти, як істотна умова договору.

При цьому, із матеріалів справи вбачається (постанови Вищого господарського суду України від 13.01.2011 по справі № 6/152а та від 25.12.2012 по справі № 5028/5/6/2012), що у Публічного акціонерного товариства «Чернігівський ремонтно механічний завод «Жовтневий молот» право користування земельною ділянкою не було оформлено у встановленому законодавством порядку.

Перехід прав на земельну ділянку, пов'язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентований у Земельному кодексі України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (ч 2 ст. 120 Земельного кодексу України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт "е" частини першої статті 141 Земельного кодексу України).

За змістом глави 15 Земельного кодексу України, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов'язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини першої статті 96 Земельного кодексу України).

Згідно ст. 125 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

За змістом вказаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте, враховуючи приписи частини другої статті 120 Земельного кодексу України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів зазначає, що в даному випадку відсутні підстави застосовувати до спірних правовідносин приписи чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок.

До моменту оформлення власником об'єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об'єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов'язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України (подібні висновки сформульовані у постанові Верховного Суду України від 12.04.2017 року у справі № 922/207/15).

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов'язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 02.03.2016 року у справі N 6-3090цс15).

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України (висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 02.10.2013 року у справі N 6-88цс13).

За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов'язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов'язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов'язаннях. Натомість, для кондикційних зобов'язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Обов'язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов'язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна (аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі № 629/4628/16-ц).

Відповідно до ч.1, ч.4, ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п.1, ч. 2, ст. 45 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" саме Велика Палата Верховного Суду у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.

Неодноразове ухвалення судових рішень, які суперечать одне одному, може створити ситуацію юридичної невизначеності, що спричинить зменшення довіри до судової системи, тоді як ця довіра є важливим елементом держави, що керується принципом верховенства права (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Вінчіч та інші проти Сербії", заява № 44698/06).Право на справедливий суд, визначене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), також пов'язане з вимогами єдиного застосування закону. Розбіжності в тлумаченні правових норм можуть сприйматися як невід'ємна риса судової системи, що складається з певної мережі судів. Тобто різні суди можуть дійти неоднакових, але водночас раціональних та обґрунтованих висновків стосовно подібного юридичного питання, з подібними фактичними обставинами. Однак за певних обставин суперечливі рішення національних судів, особливо найвищих інстанцій, можуть становити порушення вимоги щодо справедливого суду, яку сформульовано в пункті 1 статті 6 Конвенції. У цьому контексті треба проаналізувати: чи глибинні та довготривалі розбіжності в судовій практиці національних судів, чи національне право пропонує засоби для подолання таких розбіжностей, чи ці засоби застосовуються, і якщо застосовуються, то якими є наслідки (рішення ЄСПЛ у справі "Томіч та інші проти Чорногорії", заява № 18650/09, у справі "Шахін і Шахін проти Туреччини", заява № 13279/05).

Так, колегія суддів зазначає про наявність підстав для скасування рішення, оскільки, висновки місцевого господарського суду у оскаржуваномурішенні не відповідають обставинам справи та правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду у справі №629/4628/16-ц.

При цьому, колегія суддів не приймає як належні твердження скаржників викладені в апеляційних скаргах, оскільки як зазначено вище апеляційний суд залишає позовні вимоги без задоволення з інших мотивів ні ж ті які зазначають скаржники.

Статтями 76-79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні апеляційних скарг Чернігівської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю "Творчій кластер "Ремзавод" на рішення Господарського суду Чернігівської області та про наявність підстав скасування рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.09.2018 року по справі №927/437/18. В задоволенні позову слід відмовити повністю.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянтів.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Чернігівської міської ради на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.09.2018 у справі 927/437/18 залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Творчій кластер "Ремзавод" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.09.2018 у справі 927/437/18 залишити без задоволення.

3. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.09.2018 року у справі №927/437/18 скасувати. Прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

4. Матеріали справи №927/437/18 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.В. Агрикова

М.Г. Чорногуз

Дата складення повного тексту 26.12.2018.