номер провадження справи 27/92/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2018 Справа № 908/1984/18

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С., секретаря судового засідання Шолохової С.В., розглянувши матеріали справи

за позовом: Комунального підприємства “Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління” (87500 Донецька область, м. Маріуполь, вул. Миколаївська, 92,код ЭДРПОУ 05393725)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “А-СТІЛЛ” (69001 м. Запоріжжя, пр. Соборності, 109, офіс 509, )

про стягнення 403 893 грн. 84 коп.

представники сторін

від позивача: не з’явився

від відповідача: не з’явився

В С Т А Н О В И В:

01.10.2018 р. до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Комунального підприємства “Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління” до Товариства з обмеженою відповідальністю “ А-СТІЛЛ” про стягнення 403 893 грн. 84 коп. пені за несвоєчасне виконання зобов’язання за договором купівлі-продажу № 101 від 07.03.2018 р.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.10.2018 р., справу № 908/1984/18 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 02.10.2018 р., прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1984/18, присвоєно справі номер провадження 27/92/18 та призначено підготовче судове засідання на 29.10.2018 р.

Справа № 908/1984/18 розглядається за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 29.10.2018 р. судом, на підставі ст. 183 ГПК України, підготовче засідання було відкладено та призначено на 26.11.2018 р. у зв’язку з неявкою в засідання суду представника відповідача.

Ухвалою суду від 26.11.2018 р. підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті 18.12.2018 р.

У судовому засіданні 18.12.2018 р. справу розглянуто, прийнято та оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача у судове засідання не з’явився, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином, 17.12.2018 р. надіслав до відділу автоматизованого документообігу суду, обробки та контролю виконання документів (канцелярія) клопотання, відповідно до якого просить суд розглянути справу без його особистої участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Клопотання позивача прийнято судом.

Відповідач у судове засідання тричі не прибув, про визнання позову не заявив, відзив на позовну заяву, витребувану ухвалою суду по справі документи і матеріали суду не надав, про поважність причин неявки уповноваженого представника або ненадання витребуваних документів суд не попереджав.

Згідно зі ст. 93 ЦК України місцезнаходження юридичної особи визначається місцем її державної реєстрації, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцем знаходження юридичної особи – Товариства з обмеженою відповідальністю “А-СТІЛЛ” є: 69001 м. Запоріжжя, пр. Соборності, 109, офіс 509, що відповідає адресі відповідача, зазначеній у позовній заяві.

В матеріалах справи міститься оригінал рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, а саме ухвали суду про відкриття провадження у справі від 05.10.2018 р. та ухвали від 01.11.2018 р. про відкладення підготовчого засідання, на ім’я відповідача, яке ним не отримано у зв’язку із закінчення терміну зберігання.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов’язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв’язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, суд вважає, що ним були вжиті достатні заходи для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи № 908/1984/18.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов’язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об’єктивному встановленню всіх обставин справи; з’являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов’язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов’язки, визначені законом або судом.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З урахуванням викладеного, суд вирішив за доцільне розглянути справу по суті за наявними матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутністю позивача та відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Справу розглянуто в порядку ст. 178 ГПК України, відповідно до якої, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи, за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути – визнання права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

07.03.2018 р. між Комунальним підприємством “Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління” (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю “А-СТІЛЛ” (покупець) укладено договору куп віл-продажу № 101.

Відповідно до п. 1.1 договору продавець зобов'язується на умовах, передбачених цим договором, передати у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити брухт кольорових металів (іменоване надалі «Товар») код ДК 021:20-3 Вторинна металева відновлена сировина в кількості зазначеній у даному договорі.

Згідно п. 1.2 договору кількість, місце відвантаження, ціна одиниці товару, його вартість та інші параметри, вказані в Специфікації до договору, яка є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до Специфікації № 1 та договору предметом договору є купівля-продаж брухту кольорових металів, код ДК 021:2015-14910000-3 «Вторинна металева відновлена сировина» вагою нетто 2,73 т. та вартістю 469 644,00 грн.

Пунктом 3.1 договору сторони визначили, що покупець здійснює оплату за товар на умовах 100% передплати, шляхом безготівкового перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця, вказаний у реквізитах даного договору, протягом 2 (двох) банківських днів з дати укладання цього договору.

Відповідно до п. 3.9 договору покупець зобов’язаний забезпечити виконання зобов’язань за цим договором в частині підготовки, навантаження та транспортування товару з території продавця в термін до 30 робочих днів з дати підписання цього договору.

Згідно п. 3.10 договору покупець зобов’язаний надати продавцю оформлений відповідним чином приймально-здавальний акт форма № 19 та акт вагового контролю за формою Додаток 1.

Позивачем було виставлено відповідачу рахунок № 272 від 07.03.2018 р.

Відповідач свої зобов’язання в частині оплати за товар на умовах 100-відсоткової передплати не виконав, в результаті чого позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача 403 893 грн. 84 коп. пені.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Підприємництво – це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб’єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 Господарського кодексу України).

Підприємницька діяльність здійснюється суб’єктами господарювання, підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 1 Цивільного кодексу України договір – є підставою виникнення цивільних прав та обов’язків. Цивільні права і обов’язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір – це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків. До зобов’язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов’язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який право чин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов’язань.

У відповідності до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов’язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов’язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку. Майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України визначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, згідно ч. 1 статті 627 Цивільного кодексу України.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов’язковими відповідно до актів цивільного законодавства, на підставі ч. 1 статті 628 Цивільного кодексу України.

Правовідносини сторін врегульовано договором купівлі-продажу.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як передбачає ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у встановлений строк.

За приписами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ст. 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов’язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб’єктів, зобов’язані поновити їх, не чекаючи пред’явлення їм претензії чи звернення до суду.

З урахуванням вимог ст. 638 Цивільного кодексу України, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору а відтак договір є укладеним.

24.05.2018 р. позивач надіслав відповідачу претензію № 1-10/828 з вимогою забезпечити виконання зобов’язань, передбачених пунктами 3.1, 3.9 договору в строк, що не перевищує 15 календарних днів з дня отримання претензії.

Претензія позивача залишилася відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідно до п. 8.2 договору всі зміни і доповнення до цього договору укладаються в письмовій формі та оформляються додатковими угодами, які стають невід'ємною частиною цього договору. Можливе дострокове розірвання цього договору за ініціативою однієї із сторін за умови письмового повідомлення іншої сторони не менше ніж за 15 календарних днів до передбачуваної дати його розірвання.

Позивач, листом від 26.06.2018 р. проінформував відповідача про розірвання договору № 101 від 07.03.2018 р. - з 15.07.2018 у зв'язку з невиконанням зобов’язань за ним.

Пунктом 8.1 договору цей договір набуває чинності з дати його підписання представниками обох сторін, і діє до « 31» грудня 2018р., але в будь якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

Відповідно до п. 5.1 договору за невиконання або неналежне виконання цього договору сторони несуть відповідальність відповідно до умов, передбачених цим договором та чинним законодавством України.

Згідно п. 5.3 договору у разі несвоєчасного виконання покупцем п. 3.9 цього договору, покупець сплачує продавцеві пеню в розмірі 1% від загальної вартості товару за кожен день прострочення виконання зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Факт порушення зобов’язань відповідачем є доведеним. Судом перевірено правильність нарахування пені та встановлено, що заявлена до стягнення сума пені є обґрунтованою і тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в межах розміру заявлених позовних вимоги в сумі 403 893 грн. 84 коп. пені.

Глава 50 ЦК України передбачає підстави та умови припинення зобов'язання, зокрема, статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов’язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейского суду з прав людини від 19.03.1997 р. (п. 40) по справі “Горнсбі поти Греції” зазначено: “…Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов’язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні Гарантії, що надаються сторонам цивільного судового процесу – у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним – і не передбачив при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні сторони зобов’язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію.

Відповідно до ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов’язаннями усім належним їй майном.

За наведених обставин, судовий збір в розмірі 6 058 грн. 11 коп., в порядку ст. 129 ГПК України, підлягає стягненню з відповідача, оскільки спір до суду доведений з його вини.

Керуючись ст.ст. 42, 46, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Комунального підприємства "Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління", Донецька область, м. Маріуполь до Товариства з обмеженою відповідальністю "А-СТІЛЛ", м. Запоріжжя задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "А-СТІЛЛ" (69001 м. Запоріжжя, пр. Соборності, 109, офіс 509, ) на користь Комунального підприємства "Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління" (87500 Донецька область, м. Маріуполь, вул. Миколаївська, 92,код ЗДРПОУ 05393725) 403 893 (чотириста три тисячі вісімсот дев’яносто три) грн. 84 коп. пені за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором купівлі-продажу № 101 від 07.03.2018 р., 6 058 (шість тисяч п'ятдесят вісім) грн. 11 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення оформлено та підписано 28.12.2018 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя                                           С.С. Дроздова