ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/2829/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Васильєві А.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат", м. Покров
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецмаш-Україна", м. Харків
про стягнення коштів в розмірі 3567,98 грн
за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - ОСОБА_1, комерційний директор.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерне товариство "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат", м. Покров, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецмаш-Україна", м. Харків, про стягнення заборгованості в розмірі 3567,98 грн., підставою нарахування якої стало порушення відповідачем свого зобов'язання за договором поставки № Т1575/05 від 20.04.2017, щодо вчасної поставки товару. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду від 19.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 06.11.2018 об 11:30 год.

У судових засіданнях 06.11.2018, 26.11.2018, 17.12.2018 оголошувалась перерва, в порядку ч. 2 ст. 216 ГПК України.

17.12.2018 відповідачем, через канцелярію суду, надано заперечення на позов (вх. № 35127), до якої відповідачем надані докази в обґрунтування своєї правової позиції.

У судове засідання 19.12.2018 представник позивача не з'явився, через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, зазначив про підтримку позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 19.12.2018 проти позову заперечував, просив суд відмовити в його задоволенні.

Відповідно до ст. 219 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 19.12.2018, відповідно до ст. 240 ГПК України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд встановив наступне.

20.04.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецмаш-Україна" (постачальник, відповідач) та Публічним акціонерним товариством "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат" (з 27.04.2018 змінено найменування на Акціонерне товариство "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат" (покупець, позивач) був укладений договір поставки № Т1575/05 , згідно з п. 1.1. якого, постачальник зобов'язався передати у власність покупцеві товар, повне найменування якого (номенклатура, асортимент), марка, вид, сорт, кількісні та якісні характеристики, код товару за УКТ ЗЕД, за державним класифікатором продукції та послуг вказуються в специфікаціях (додатках) до договору (далі - товар), які є його невід'ємною частиною, а покупець зобов'язався прийняти вказаний товар та оплатити його в порядку і на умовах, передбачених цим договором.

27.06.2018 між постачальником та покупцем була укладена специфікація (додаток) № 9 до договору № Т1575/05 від 20.04.2017, згідно до якої постачальник зобов'язався поставити на адресу покупця товар, а саме:

1. Гальмо колодкове ТКГ-200-СУ У2 (ТУ У 29.2-3:2007, УКТ ЗЕД 8431) у кількості 3 шт. за ціною 3083,30 грн. без ПДВ на загальну суму 9249,90 грн. без ПДВ.

2. Гальмо колодкове ТКГ-300-СУ У2 (ТУ У 29.2-3:2007, УКТ ЗЕД 8431) у кількості 1 шт. за ціною 4500,00 грн. без ПДВ на загальну суму 4500,00 грн. без ПДВ.

3. Гальмо колодкове ТКГ-400-СУ У2 (ТУ У 29.2-3:2007, УКТ ЗЕД 8431) у кількості 1 шт. за ціною 4833,30 грн. без ПДВ на загальну суму 4833,30 грн. без ПДВ.

Всього на загальну суму: 22299,84 грн.

Згідно до специфікації (додатку) № 9 до Договору № Т1575/05 від 20.04.2017, сторони визначили, що строк поставки товару - 20 календарний днів з моменту підписання специфікації і отримання письмової заявки покупця.

У відповідності до умов п. 11.2. договору поставки № Т1575/05 від 20.04.2017, сторонами передбачена відповідальність постачальника за порушення строків поставки товару, а саме: у разі порушення строків поставки товару за цим договором покупець має право стягнути з постачальника штраф в розмірі 0,5% від суми не поставленого (недопоставленого) товару за кожен день прострочення. У разі продовження прострочення понад 10 календарних днів, покупець має право додатково стягнути з постачальника штраф у розмірі 10 % від суми не поставленого (недопоставленого) товару.

На виконання умов договору поставки № Т1575/05 від 20.04.2017 на адресу відповідача був направлений лист № 2769/05 від 05.07.2018 (заявка-підтвердження), з вимогою здійснити поставку товару у строк до 25.07.2018.

18.07.2018 відповідачем була отримана письмова заявка № 2769/05 від 05.07.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення "Укрпошта"

Таким чином, як зазначає позивач, кінцевий строк поставки товару, згідно до специфікації (додатку) № 9 до Договору № Т1575/05 - 07.08.2018.

20.08.2018, листом вих. № 2008-01 відповідач повідомив покупця про готовність товару до відвантаження, згідно до специфікації (додатку) № 9 до договору № Т1575/05 від 20.04.2017.

28.08.2018 відповідачем відвантажений товар позивачу, згідно до видаткової накладної № 729 від 28.08.2018 та товарно-транспортної накладної № 729 від 28.08.2018.

Таким чином, як зазначає позивач, відповідачем порушені умови договору поставки № Т1 575/05 від 20.04.2017, щодо строків поставки товару позивачу.

11.09.2018 позивач направив відповідачу претензію № 101-705/60 від 10.09.2018, з вимогою виконати умови договору поставки № Т1575/05 від 20.04.2017, сплативши суму штрафних санкцій за несвоєчасно поставлену продукцію на загальну суму 3567,98 грн.

Відповідач надав відповідь на претензію позивачу № 0110-02 від 01.10.2018, відповідно до якою зазначив про безпідставність направленої на його адресу претензії.

Станом на дату 16.10.2018, сума нарахованого позивачем штрафу в розмірі 3567,98 грн., за порушення відповідачем строків поставки товару за договором від 20.04.2017, сплачена відповідачем в добровільному порядку не була, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до господарського суду Харківської області за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обовязку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконати її обовязку.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГКУкраїни).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства; сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 статті 548 ЦК України виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Відповідно до ст.ст. 230, 231 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання. Законом щодо окремих видів зобовязань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

У відповідності до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Як встановлено судом, 27.06.2018 сторонами було підписано специфікацію (додаток) № 9 до Договору № Т1575/05 від 20.04.2017, в якій сторони визначили, що строк поставки товару - 20 календарних днів з моменту підписання специфікації і отримання письмової заявки покупця.

Як зазначає позивач, на виконання умов договору поставки № Т1575/05 від 20.04.2017 на адресу відповідача був направлений лист № 2769/05 від 05.07.2018 (заявка-підтвердження), з вимогою здійснити поставку товару у строк до 25.07.2018.

18.07.2018 відповідачем була отримана письмова заявка № 2769/05 від 05.07.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення "Укрпошта"

Таким чином, як зазначає позивач, кінцевий строк поставки товару, згідно до специфікації (додатку) № 9 до Договору № Т1575/05 - 07.08.2018.

Як зазначає позивач, звертаючись до господарського суду з позовом, 28.08.2018 відповідачем відвантажений товар позивачу, згідно до видаткової накладної № 729 від 28.08.2018 та товарно-транспортної накладної № 729 від 28.08.2018.

Таким чином, як зазначає позивач, відповідачем порушені умови договору поставки № Т1 575/05 від 20.04.2017, щодо строків поставки товару позивачу, в зв'язку з чим, позивачем нараховано відповідачеві штраф у розмірі 3567,98 грн., відповідно до п. 11.2 договору поставки від 20.04.2017.

Натомість, суд зазначає, що сторонами про узгодженні та підписанні відповідної специфікації (додатку) № 9 до Договору № Т1575/05 від 20.04.2017 у п. 2 визначено, що умови поставки товару EXW, склад постачальника, м. Харків, згідно з правилами Інкотермс.

Згідно Правил ІНКОТЕРМС 2010 EXW "Франко завод" означає, що продавець вважається таким, що виконав свої обов'язки з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці. Продавець не відповідає за завантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту.

В свою чергу, умови постачання EXW передбачають, що обов'язок постачальника по постачанню товару вважається виконаним з моменту передачі товару безпосередньо покупцю за місцем поставки товару. При цьому у постачальника відсутній обов'язок по навантаженню товару на наданий покупцем транспортний засіб та вказаний обов'язок покладено на покупця.

Як свідчать матеріали справи, 18.07.2018 відповідачем була отримана письмова заявка № 2769/05 від 05.07.2018.

Таким чином, як зазначає позивач, кінцевий строк поставки товару, згідно до специфікації (додатку) № 9 до Договору № Т1575/05 - 07.08.2018.

Як встановлено судом та не заперечувалось сторонами під час розгляду справи, 20.08.2018, листом вих. № 2008-01 відповідач повідомив покупця про готовність товару до відвантаження, згідно до специфікації (додатку) № 9 до договору № Т1575/05 від 20.04.2017.

Натомість, відповідно до наданої до матеріалів справи, товарно-транспортної накладної № 729 від 28.08.2018, покупцем було надано автомобіль під завантаження товару на підприємстві відповідача 28.08.2018., тобто через 8 днів після направлення на адресу позивача повідомлення про готовність товару до завантаження.

Даний факт не спростовано сторонами в процесі розгляду даного спору.

Суд зауважує, що згідно з розд.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Мінтрансу від 14.10.1997 №363 (далі Правила №363), товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Згідно з п.8.26 Правил №363 вантаження і розвантаження вважаються закінченими після вручення водієві належним чином оформлених товарно-транспортних накладних на навантажений або вивантажений вантаж.

Відповідно до п.11.1 Правил №363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна.

Пунктом11.4 Правил №363 товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом).

Таким чином, товарно-транспортна накладна є документом, який складається вантажовідправником для оформлення перевезень вантажів відповідно до укладеного договору і використовується для проведення остаточних розрахунків за надані послуги з перевезення вантажів. Оформлена товарно-транспортна накладна має бути у водія транспортного засобу під час здійснення перевезень вантажів за договором перевезення.

З огляду на те, що умовами договору поставки № Т1575/05 від 20.04.2017, обов'язком покупця (позивача) є надання власного транспорту на склад продавця для відвантаження товару (умови поставки товару EXW), позивач порушив строки, визначені п. 2 специфікації (додатку) № 9 до договору № Т1575/05 від 20.04.2017, та надав власний транспорт на склад відповідача лише 28.08.2018, тому не з вини відповідача порушені строки поставки товару позивачу, наведені в специфікації, що виключає наявність підстав стверджувати про прострочення виконання зобов'язання відповідачем по поставці товару та застосування до нього відповідальності, передбаченої п.11.2 договору (нарахування штрафу).

Відповідно статей 55 Конституції України, статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 73 ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог до відповідача, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги необґрунтовані і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 61, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 123, 126, 129, 165, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 247, 252, 256 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - Акціонерне товариство "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат" (53304, Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Центральна, 11, );

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецмаш-Україна" (61110, АДРЕСА_1, ).

Повне рішення складено 22.12.2018.

Суддя ОСОБА_2

справа № 922/2829/18