ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2018 р. Справа№ 910/12003/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Коротун О.М.

за участю секретаря судового засідання Котенка О.О.

за участю представників:

від позивача: Клівасов А.О.

від відповідача: Багнич О.А.

розглядаючи у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення господарського суду міста Києва

від 24.10.2018 (повний текст рішення складено 25.10.2018)

у справі №910/12003/18 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Укренерготранс"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 838124,59 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Укренерготранс" звернулося до господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" 838 124,59 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем зобов'язань щодо внесення змін до особового рахунку позивача (які встановлено рішеннями господарського суду міста Києва), у останнього відбулось прострочення, за яке позивачем у відповідності до ст. 625 Цивільного Кодексу України було нараховано інфляційні втрати у розмірі 676314,60 грн. та 3% річних у розмірі 161809,99 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 24.10.2018 позов задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний код: 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства "Укренерготранс" (49050, м. Дніпро, вул. Володі Дубініна, буд. 8, ідентифікаційний код: 32082812) інфляційні втрати у розмірі 676314 (шістсот сімдесят шість тисяч триста чотирнадцять) грн. 60 коп., 3 % річних у розмірі 161809 (сто шістдесят одна тисяча вісімсот дев'ять) грн. 99 коп. та судовий збір у розмірі 12571 (дванадцять тисяч п'ятсот сімдесят одна) грн. 87 коп.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 24.10.2018 у справі №910/12003/18 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм процесуального та матеріального права. В апеляційній скарзі скаржник зазначає зокрема про те, що в позовній заяві позивач посилається на положення ст.625 ЦК України, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. При цьому скаржник вказує, що всі позовні вимоги у справах №910/13514/17, №910/13515/17, №910/13516/17, №910/13517/17, №910/13520/17, №910/13522/17, на які посилається позивач, стосуються не виконання простроченого грошового зобов'язання боржником (відповідачем), а виконання певних дій; рішеннями господарського суду міста Києва вказаних справах зобов'язано ПАТ "Українська залізниця" виконати певні дії - внести зміни до особового рахунку ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошових коштів, і дані зобов'язання не стосуються виконання боржником прострочених грошових зобов'язань, за якими відповідно зі ст. 625 ЦК України на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2018 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Коротун О.М., Суліма В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення господарського суду міста Києва від 24.10.2018 у справі №910/12003/18; призначено справу до розгляду на 26.12.2018.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування рішення суду є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

30 грудня 2015 року між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця", як виконавцем, та Приватним акціонерним товариством "Укренерготранс", як експедитором, укладено договір №ДФ/Э-90020 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, предметом якого є проведення експедитором розрахунків з виконавцем за надані ним послуги з перевезення вантажів, порожніх власних та орендованих вагонів та інші послуги вантажовідправникам/вантажоодержувачам.

Відповідно до п. 1.3 договору за цим договором передбачаються умови оплати експедитором вартості послуг виконавцю (оплата залізничного тарифу, плата за користування вагонами, збори за подачу і збирання вагонів і інші додаткові послуги) наданих вантажовласникам, при здійсненні експортно-імпортних та внутрішніх перевезень вантажів, а також інших послуг по договірним тарифам.

Згідно з п. 2.1.2 договору виконавець зобов'язується здійснювати розрахунки безготівкові та готівкою з експедитором за перевезення вантажів, порожніх приватних та орендованих вагонів і надані додаткові послуги вантажовласникам, згідно з діючими тарифами, вести облік нарахованих і сплачених сум та надавати експедитору відповідні розрахункові документи через філію "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень".

Виходячи зі змісту п. 3.1 договору розмір попередньої оплати та періодичність її внесення визначається експедитором, виходячи із очікуваного обсягу перевезень вантажів та інших послуг на підставі діючих тарифів. Плата за перевезення списується виконавцем на підставі перевізних документів і визначається відповідно до розділів 2, 4 Збірника тарифів з урахуванням коефіцієнтів, оголошених залізницею. Плата за додаткові послуги за регульованими тарифами визначається відповідно до розділу 3 Збірника тарифів з урахуванням коефіцієнтів. Плата за додаткові послуги, які виконуються залізницею за вільними тарифами, перелік яких надається в розділі 2 п. 32 табл. 5 Збірника тарифів, визначається згідно з затвердженими калькуляціями. За домовленістю сторін зазначається в доповненні до цього договору. Плата за користування вагонами та контейнерами, наданими на під'їдні колії, встановлюється згідно з розділом 6 Правил перевезень вантажів та визначається у відповідності до розділу 5 табл. 1,2 Збірника тарифів. Збори за виконання інших додаткових операцій встановлюються згідно з розділу 3 п. 10 Збірника тарифів. Одержані кошти виконавець зараховує на особовий рахунок експедитора.

Рішеннями господарського суду міста Києва від 17.11.2017 у справі №910/13517/17, від 04.10.2017 у справі №910/13514/17, від 06.10.2017 у справі №910/13519/17, від 19.01.2018 у справі №910/13522/17, від 17.11.2017 у справі №910/13515/17, від 16.11.2017 у справі №910/13520/17 та від 12.10.2017 у справі №910/13516/17, які набрали законної сили, було встановлено факт зайво списаних залізницею грошових коштів за перевезення згідно договору №ДФ/Э-90020 від 30.12.2015 з особового рахунку Приватного акціонерного товариства "Укренерготранс", невиконання залізницею обов'язку щодо корегування суми провізних платежів після закінчення перевезення на особовому рахунку експедитора та зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" внести зміни до особового рахунку експедитора шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому зайво списаних грошових коштів.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовної якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Пунктом 2.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2013 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, в тому числі і в тих випадках, коли в іншому спорі сторони мали інший процесуальний статус (наприклад, позивач у даній справі був відповідачем в іншій, а відповідач у даній справі - позивачем в іншій).

Отже, вищезазначені рішення господарського суду міста Києва мають преюдиціальне значення, а встановлені ними факти повторного доведення не потребують.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що з моменту виникнення у відповідача обов'язку щодо внесення відповідних змін до особового рахунку позивача (повернення надмірно списаних грошових коштів) та до моменту відновлення на рахунку останнього грошових коштів, зобов'язання щодо відображення яких було встановлено рішеннями господарського суду міста Києва, за відповідачем рахується прострочення виконання грошових зобов'язань, за яке позивачем у відповідності до ст. 625 ЦК України нараховано 3% річних у розмірі 161809,99 грн. та інфляційні втрати у розмірі 676314,60 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на корить другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 598 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Зазначені підстави визначені у статтях 599, 600, 601, 604-609 Цивільного кодексу України, які не передбачають підставою припинення зобов'язання ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора.

Пунктом 7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" визначено, що за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

При цьому, чинне законодавство не пов'язує припинення грошового зобов'язання з наявністю судового рішення про стягнення боргу чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення.

Тобто, саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

Законодавство не обмежує можливість позивача захистити своє право на грошову компенсацію в окремому судовому провадженні після винесення судового рішення.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, згідно переліку філії "Єдиного розрахункового центру залізничних перевезень" ПАТ "Українська залізниця" №20180213 від 13.02.2018, №20180418 від 18.04.2018, №20180605 від 05.06.2018 та №20180706 від 06.07.2018 відновлення на особовому рахунку Приватного акціонерного товариства "Укренерготранс" грошових коштів відбулось:

- 13.02.2018 за рішенням господарського суду міста Києва №910/13517/17 від 17.11.2017 у розмірі 16500,00 грн.;

- 06.07.2018 за рішенням господарського суду міста Києва №910/13514/17 від 04.10.2017 у розмірі 42707,60 грн.;

- 06.07.2018 за рішенням господарського суду міста Києва №910/13519/17 від 06.10.2017 у розмірі 108046,20 грн.;

- 18.04.2018 за рішенням господарського суду міста Києва №910/13522/17 від 19.01.2018 у розмірі 166433,10 грн.;

- 18.04.2018 за рішенням господарського суду міста Києва №910/13515/17 від 17.11.2017 у розмірі 662150,40 грн.;

- 13.02.2018 за рішенням господарського суду міста Києва №910/13520/17 від 16.11.2017 у розмірі 1626554,60 грн.;

- 05.06.2018 за рішенням господарського суду міста Києва №910/13516/17 від 12.10.2017 у розмірі 2118307,00 грн.

Отже, з моменту виникнення у відповідача обов'язку щодо повернення надмірно списаних грошових коштів та до моменту виконання зобов'язань за рішеннями суду, мало місце прострочення його виконання, у зв'язку з чим позивач має право на отримання сум, передбачених ч. 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Так, за прострочення виконання грошового зобов'язання позивачем було нараховано 3 % річних та інфляційні втрати у загальному розмірі 838124,59 грн., з яких:

- 3% річних у розмірі 474,67 грн. та інфляційні втрати у розмірі 2115,58 грн. на суму 16500,00 грн. за період з 28.02.2017 по 28.02.2018;

- 3% річних у розмірі 1730,54 грн. та інфляційні втрати у розмірі 6506,81 грн. на суму 42707,60 грн. за період з 28.02.2018 по 05.07.2018;

- 3% річних у розмірі 4378,09 грн. та інфляційні втрати у розмірі 16461,61 грн. на суму 108046,20 грн. за період з 28.02.2018 по 17.04.2018;

- 3% річних у розмірі 2394,33 грн. та інфляційні втрати у розмірі 10381,88 грн. на загальну суму 12776,21 грн. за період з 06.03.2017 по 05.07.2018;

- 3% річних у розмірі 3181,00 грн. та інфляційні втрати у розмірі 13814,19 грн. на загальну суму 16955,19 грн. за період з 06.03.2017 по 05.07.2018;

- 3% річних у розмірі 22531,25 грн. та інфляційні втрати у розмірі 98587,88 грн. на суму 662150,40 грн. за період з 27.02.2017 по 17.04.2018;

- 3% річних у розмірі 47727,12 грн. та інфляційні втрати у розмірі 212613,92 грн. на суму 1626554,60 грн. за період з 21.02.2017 по 12.02.2018;

- 3% річних у розмірі 79392,99 грн. та інфляційні втрати у розмірі 315832,73 грн. на суму 2118307,00 грн. за період з 05.03.2017 по 04.06.2018.

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунки позивача, судом апеляційної інстанції встановлено, що розмір 3% річних та інфляційних втрат становить суму більшу, ніж заявлено позивачем, а тому з урахуванням відсутності права суду виходити за межі позовних вимог, позовні вимоги підлягають задоволенню у розмірі заявленому позивачем до стягнення, а саме: 3% річних у розмірі 161809,99 грн. та інфляційні втрати у розмірі 676314,60 грн.

Колегія суддів вважає помилковими твердження скаржника, викладені в апеляційні скарзі про те, що зобов'язання внести зміни до особового рахунку Приватного акціонерного товариства "Укренерготранс", відкритого по регіональній філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошових коштів не стосуються виконання боржником прострочених грошових зобов'язань, за якими відповідно зі ст. 625 ЦК України на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ст. ст. 524 та 533 Цивільного кодексу України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті).

Враховуючи те, що зобов'язання внести зміни до особового рахунку Приватного акціонерного товариства "Укренерготранс", відкритого по регіональній філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошових коштів (у визначеному судом розмірі) виникло внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язання за договором №ДФ/Э-90020 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги саме в частині обліку сплачених позивачем коштів - відображення виконавцем (відповідачем) в особових рахунках експедитора (позивача) використання коштів для оплати перевезень вантажів, за користування вагонами, тощо (п.2.3 договору), що встановлено господарським судом міста Києва в рішеннях від 17.11.2017 у справі №910/13517/17, від 04.10.2017 у справі №910/13514/17, від 06.10.2017 у справі №910/13519/17, від 19.01.2018 у справі №910/13522/17, від 17.11.2017 у справі №910/13515/17, від 16.11.2017 у справі №910/13520/17, від 12.10.2017 у справі №910/13516/17, а тому колегія суддів вважає, що вказане зобов'язання є грошовим.

Отже, твердження скаржника про те, що встановлені рішеннями господарського суду міста Києва зобов'язання ПАТ "Українська залізниця" виконати певні дії - внести зміни до особового рахунку Приватного акціонерного товариства "Укренерготранс", відкритого по регіональній філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошових коштів не стосуються виконання боржником прострочених грошових зобов'язань, за якими відповідно зі ст. 625 ЦК України на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми є помилковими та спростовуються наведеним вище.

В суді апеляційної інстанції представник позивача пояснив, що відповідач повинен був 27 лютого 2017 року внести відповідні зміни до особового рахунку, а саме повернути надмірно списані грошові кошти. Однак відповідач не здійснив корегування по особовому рахунку позивача суми провізних платежів, а тому останній був змушений здійснювати додаткове перерахування коштів на виконання укладених з відповідачем договорів про організацію перевезень вантажів.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вищевикладені обставини справи спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, та на які він посилається як на підставу скасування рішення суду, а тому відхиляються судом.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування, зміни чи визнання нечинним оскаржуваного рішення суду не вбачається.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 24.10.2018 у справі №910/12003/18 - без змін.

Матеріали справи №910/12003/18 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

повний текст постанови складено 27.12.2018

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді О.М. Коротун

В.В. Сулім