ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2018 Справа №914/1904/18

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства Енергія-Новояворівськ, м. Новояворівськ, Львівська область

до відповідача: Державного підприємства Екотрансенерго, с. Новий Яр, Яворівський район, Львівська область

про стягнення 748 062, 17 грн

Суддя Манюк П.Т.

За участю секретаря Чорної І.Б.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 представник;

від відповідача: не зявився.

Розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства Енергія-Новояворівськ до Державного підприємства Екотрансенерго про стягнення 748 062, 17 грн.

Ухвалою суду від 12.10.2018, з урахуванням ухвали суду від 19.10.2018, було відкрито провадження у справі № 914/1904/18 за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 19.11.18.

Представники сторін у судове засідання 19.11.2018 не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Ухвалою суду від 19.12.2018 підготовче засідання відкладено на 03.12.2018.

Представник позивача у судове засідання 03.12.2018 зявився. Представник відповідача в судове засідання 03.12.2018 не зявився, письмового відзиву на позовну заяву не подав. Ухвалою суду від 03.12.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 17.12.2018.

Представник позивача в судове засідання 17.12.2018 зявився, позовні вимоги підтримав.

Відповідач явку уповноваженого представника в судові засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про розгляд справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, що долучене до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для зясування обставин справи і прийняття судового рішення, в судовому засіданні 17.12.2018 проголошено вступну та резолютивну частину рішення у справі.

Позиція позивача.

Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Енергія-Новояворівськ звернулося в господарський суд з позовом до Державного підприємства Екотрансенерго про стягнення 748 062, 17 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 02.03.2015 між сторонами у справі було укладено договір про постачання електричної енергії № 33 (надалі договір), за умовами якого постачальник (позивач) продає електричну енергію споживачу (відповідачу) для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 2 510 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 2.3.3. договору, споживач зобовязався оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків «Порядок розрахунків» та «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії».

Згідно із п. 2.3.4. договору, споживач зобовязався здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії.

За умовами п. 4 Порядку розрахунків, остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка. Відповідно до п. 6 Порядку розрахунків, тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку.

Як зазначає позивач, ним в повному обсязі було виконано зобовязання за договором щодо передачі відповідачу електричної енергії. Однак, відповідач в порушення своїх зобовязань за договором, за спожиту електроенергію оплатив лише частково, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 715 511, 63 грн за активну електричну енергію та 32 550, 54 грн за реактивну електричну енергію.

З метою досудового врегулювання спору, позивач направляв відповідачу претензію від 13.08.2018 № 1643 з вимогою про погашення заборгованості. Однак, відповідач вимог претензії не виконав, коштів не сплатив, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду про стягнення з відповідача 748 062, 17 грн заборгованості.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву, письмових обґрунтованих пояснень до суду не подав, доказів сплати заборгованості не представив та позовні вимоги не заперечив.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю виходячи із таких мотивів.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 ЦК України). Згідно зі ст. 174 ГК України, однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ч. 1 ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (енергію) споживачеві (абоненту), який зобовязаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ч. 6 ст. 276 ГК України, розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору, який може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів (ч. 7 ст. 276 ГК України).

Згідно із п. 1.3. Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 № 28, постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.

Як встановлено судом, 02.03.2015 між сторонами у справі було укладено договір про постачання електричної енергії № 33, за умовами розділу 1 якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 2510 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Точка продажу електричної енергії визначена у розділі 1 договору - на межі балансової належності згідно з актом.

Згідно умов п.п. 2.3.3., 2.3.4. договору, споживач зобовязався оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків «Порядок розрахунків» та «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», а також зобовязався здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії.

Відповідно до п. 2 Порядку розрахунків, розрахунковим періодом вважається період з 01 числа поточного місяця до останнього числа поточного місяця (включно) та прирівнюється до календарного.

За умовами п. 4 Порядку розрахунків, остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначених за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених ПКЕЕ.

Як передбачено п. 6 Порядку розрахунків, тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку. Дата оплати рахунка (здійснення розрахунку) визначається датою, на яку були зараховані кошти на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії за регульованим тарифом.

На виконання умов договору позивач постачав відповідачу електричну енергію у період з березня 2015 року по серпень 2018 року. Відповідач свої зобовязання за договором щодо оплати спожитої ним електроенергії належним чином не виконував, за результатами чого у нього станом на 01.09.2018 виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 748 062, 17 грн, з яких: 715 511, 63 грн за активну електричну енергію та 32 550, 54 грн за реактивну електричну енергію. Наявність заборгованості підтверджується актом звірки розрахунків від 13.08.2018, підписаним уповноваженими представниками та завіреним печатками сторін, а також довідкою ТзОВ Науково-виробничого підприємства Енергія-Новояворівськ від 17.12.2018 № 2323 про наявність заборгованості ДП Екотрансенерго станом на 14.12.2018.

Намагаючись мирно врегулювати спір, позивач направляв відповідачу претензію від 13.08.2018 № 1643 з вимогою про погашення заборгованості, яка станом на 01.08.2018 становила 724 574, 15 грн (докази надіслання долучені до матеріалів справи). Вимоги претензії відповідач не виконав, заборгованості не погасив, у звязку із чим позивач звернувся за захистом своїх прав з позовом до господарського суду.

У відповідності із ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Пунктами 1, 3 частини 1 статті 129 Конституції України одними з основних засад судочинства визначені рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із ст. 2 ГПК України, принципами господарського судочинства, є зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, розумність строків розгляду справи. За умовами ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

З огляду на вищевикладене, господарським судом були створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції, однак представник відповідача в судові засідання не зявився, позовні вимоги не заперечив, доказів належного виконання зобовязання не представив.

Враховуючи наведене, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про правомірність та обгрунтованість позовної вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за активну електричну енергію та за реактивну електричну енергію на суму 748 062, 17 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПУ України, відшкодування витрат позивача на оплату судового збору покладається на відповідача повністю.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства Екотрансенерго (81051, Львівська область, Яворівський район, с. Новий Яр; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства Енергія-Новояворівськ (81053, Львівська область, м. Новояворівськ, вул. Б. Пасічника, б. 1; ) суму в розмірі 759 283, 11 грн з яких:

- 748 062, 17 грн заборгованості;

- 11 220, 94 грн судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Львівського апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 26.12.2018.

Суддя Манюк П.Т.