ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
26.12.2018 Справа № 5006/2/90/2012
Господарський суд Донецької області у складі:
Головуючого судді Фурсової С.М.,
при секретарі судового засідання Степанян К.Р.,
за участю представників сторін:
від заявника: не зявився
від стягувача: не зявився
від боржника: не зявився
від ДВС: не зявився
В провадженні господарського суду Донецької області судді Фурсової С.М. знаходиться справа за позовом публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі філії «Головне управління ПАТ «Промінвестбанк в Донецькій області» до товариства з обмеженою відповідальністю «Транспрогрес» про стягнення 1708553,60 гривень.
Рішенням господарського суду Донецької області від 08.01.2013 позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі філії «Головне управління ПАТ «Промінвестбанк в Донецькій області» задоволено в повному обсязі.

На примусове виконання означеного рішення господарським судом Донецької області 04.02.2013 видано наказ.

20.12.2018 від фізичної особи ОСОБА_1 надійшла заява про заміну сторони виконавчого провадження №41158528.

Заява мотивована тим, що 26.12.2017 між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (стягувач) та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юніверсал компані» було укладено договір про відступлення права вимоги №39/469-1, згідно якого новий кредитор набув право вимоги стягнення спірної заборгованості.

В подальшому, 26.12.2017 між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юніверсал компані» та фізичною особою ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення права вимоги №31-26122017, згідно якого новий кредитор набув право вимоги стягнення спірної заборгованості.

Відповідно до ст. 334 Господарського процесуального кодексу України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 21.12.2018 заяву прийнято до розгляду у судовому засіданні на 26.12.2018.

Представники учасників судового процесу в судове засідання 26.12.18 явку своїх повноважних представників не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили.

Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження (ч. 3 ст. 334 ГПК України).

Розглянувши подану заяву та матеріали справи, господарський суд встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням господарського суду Донецької області від 08.01.2013 року по справі №5006/2/90/2012, стягнуто з товариства з додатковою відповідальністю «Транспрогрес» на користь публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» м.Київ в особі філії «Головне управління ПАТ Промінвестбанк в Донецькій області» заборгованість за простроченим кредитом в сумі 1529000,00 гривень, заборгованість за відсотками - 174140,66 гривень, пеню в сумі 5412,94 гривень, 34171,07 гривень судового збору.

На виконання вказаного рішення видано судовий наказ господарського суду Донецької області від 04.02.2013.

Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», який є правонаступником прав та обовязків Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закрите акціонерне товариство) 26.12.2017 укладено з товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЮНІВЕРСАЛ КОМПАНІ» ОСОБА_2 №39/469 від 26.12.2017 відступлення права вимоги з виконання обовязків у повному обсязі за Генеральною кредитною угодою №15 від 02.04.2008.

Згідно платіжного доручення №8 від 26.12.2017 ТОВ «ФК «ЮНІВЕРСАЛ КОМПАНІ», у відповідності до п.2.1.1. Договору № 39/469 від 26.12.2017, перерахувало на рахунок ПАТ «Промінвестбанк» в повному обсязі відшкодування за відступлення права вимоги в розмірі 800000,00 гривень.

ПАТ «Промінвестбанк» та ТОВ «ФК «ЮНІВЕРСАЛ КОМПАНІ» 26.12.2017 підписано Акт прийому-передачі прав вимоги за Договором відступлення права вимоги №39/469 від 26.12.2017 та Акт приймання передачі документів за Генеральною кредитною угодою № 15 від 02.04.2008 разом з договорами про внесення змін і доповнень до договору та Договором іпотеки № 42 від 02.04.2008, посвідченим ОСОБА_3, приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області, за реєстровим № 1869, разом із договорами про внесення змін та доповнень.

ПАТ «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» (Банк) направило боржнику товариству з додатковою відповідальністю «Транспрогрес» 26.12.2017 повідомлення «Про відступлення права вимоги» за № 09-13-1/1978.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що 26 грудня 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЮНІВЕРСАЛ КОМПАНІ» уклало з фізичною особою-громадянином України ОСОБА_1 ОСОБА_2 відступлення права вимоги, виконання обовязків у повному обсязі за Генеральною кредитною угодою №15 від 02.04.2008 року зі змінами та доповненнями, укладеними між Банком та Боржником №31-26122017 (про відступлення права вимоги за Кредитним договором).

Відповідно до п. 1.3 за цим договором до «Нового кредитора» переходить право вимагати від «Боржника» належного та реального виконання наступних обовязків:

повернення грошових коштів в розмірі 1 529 000,00 гривень отриманих «Боржником» згідно з «Кредитним договором»;

повернення нарахованих станом на дату укладання цього Договору процентів за користування кредитом згідно з «Кредитним договором» в сумі 3 712 931,02 гривень;

сплати нарахованої, але не сплаченої пені по кредиту у розмірі 2 268 128,11 гривень;

сплати нарахованої, але не сплаченої пені по процентах у розмірі 3 171 294,66 гривень;

сплати 3% річних по кредиту відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі 233 881,71 гривень;

сплати 3% річних по процентам у розмірі 296 416,15 гривень;

інших обовязків, встановлених «Кредитним договором».

Згідно з п. 1.7., у звязку з укладанням цього Договору, «Первісним кредитором» здійснюється на користь «Нового кредитору» відступлення прав за договорами, що забезпечують виконання зобовязань за «Кредитним договором», укладеними між ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» () та «Боржником»:

Договором іпотеки № 42, посвідченим ОСОБА_3, приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області, 02.04.2008 за № 1869 разом із договорами про внесення змін, надалі - «ОСОБА_2 іпотеки», що укладений між ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» () та «Боржником».

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Господарського процесуального кодексу України суд, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч.5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно ч. 1 ст. 334 Господарського процесуального кодексу України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом поданої до суду заяви про заміну сторони виконавчого провадження, заявник - ОСОБА_1 стверджує, що є новим кредитором, за вказаними правовідносинами.

Проте суд не погоджується із таким висновком заявника, з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У пункті 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку.

До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг.

Аналіз вищевказаних положень чинного законодавства свідчить, що характерною особливістю зобов'язання, яке виникло на підставі кредитного договору, є наявність спеціального суб'єкту - кредитодавця, яким може бути виключно банк або інша фінансова установа. При цьому, вказаний перелік кредитодавців є вичерпним.

Проте, судом встановлено, що фізична особа ОСОБА_1 не є юридичною особою та фінансовою установою, що у розумінні приписів Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Наведене свідчить про неможливість здійснення ним операцій з надання фінансових послуг, у зв'язку із чим заявник не може бути кредитодавцем, зокрема й за Генеральною кредитною угодою №15 від 02.04.2008 та як наслідок, набути права, на підставі кредитного зобов'язання.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 761/1566/16-ц провадження №61-33467св18 від 17.12.2018, а також Східний апеляційний господарський суд у постанові від 19.11.2018 по справі №905/1976/16.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку щодо неможливості фізичної особи бути кредитодавцем за вищевказаним кредитним зобов'язанням, що свідчить про відсутність факту вибуття стягувача, як сторони виконавчого провадження, та унеможливлює застосування ч.1 ст. 334 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, суд зазначає про відсутність правових підстав для заміни стягувача,- публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово -інвестиційний банк» в особі філії «Головне управління ПАТ «Промінвестбанк в Донецькій області» - на фізичну особу ОСОБА_1, у зв'язку із чим відповідна заява підлягає залишенню без задоволення.

Аналогічного висновку дійшла ОСОБА_4 Верховного Суду в постанові від 11.09.2018 у справі №909/968/16 та Верховний Суд в постанові від 16.10.2018 по справі №923/151/17.

Відповідно до ч. 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим ст.8 Конституції України та ст.11 ГПК України, суд на підставі ст.17 Закону України «Про виконання рішень» та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «ОСОБА_5 проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року) постановив, що хоча стаття 6 Конвенції і гарантує право на справедливий судовий розгляд, вона все-таки не встановлює жодних правил щодо прийнятності доказів або порядку їх оцінки. Тому встановлення таких правил взагалі є предметом, що регулюється національним законом і національними судами.

Відповідно до п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (Заява N 4909/04, 10 лютого 2010 року) Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «ОСОБА_5 Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п. 29).

Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії»(Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому,щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Керуючись ст. ст. 11, 233-234, 235, 236, 334 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

У Х В А Л И В

В задоволенні заяви фізичної особи ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження №41158528 з виконання наказу господарського суду Донецької області від 08.01.2013 у справі №5006/2/90/2012 - відмовити.

Ухвала набрала чинності з моменту її підписання 26.12.2018.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://dn.arbitr.gov.ua.

Суддя С.М. Фурсова