ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2018 р. Справа №914/1976/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Орищин Г.В.

ОСОБА_1

при секретарі Н.Кишинюк

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - представник на підставі довіреності № б/н від 03.09.18 ;

від відповідача 1 ОСОБА_3- адвокат, представляє інтереси на підставі довіреності №3968/13 від 30.11.18;

від відповідача 2 не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові апеляційну скаргу ТОВ ,,ОСОБА_4, м.Київ, вих. № 172 від 18.10.18

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.10.2018 (суддя Бортник О.Ю. м.Львів)

у справі № 914/1976/18

за позовом ТОВ ,,ОСОБА_4, м.Київ

до відповідача ОСОБА_5 казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування, м.Львів

до відповідача ОСОБА_6 соціальної політики України, м.Київ

про стягнення 2 865 520,37грн.

В С Т А Н О В И В :

29.10.2018 Господарський суд Львівської області (суддя Бортник О.Ю.) постановив ухвалу про передачу за підсудністю до господарського суду м.Києва справу №914/1976/18 за позовом ТОВ ,,ОСОБА_4 до відповідачів ОСОБА_5 казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування та ОСОБА_6 соціальної політики України про стягнення 2865520,37грн.

Ухвала суду мотивована тим, що приписами ч. 5 ст. 30 ГПК України визначено, що спори, у яких відповідачем є Кабінет Міністрів України, міністерство чи інший центральний орган виконавчої влади, Національний банк України, Рахункова палата, Верховна Рада Автономної Республіки Крим або Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, а також справи, матеріали яких містять державну таємницю, розглядаються місцевим господарським судом, юридикція якого поширюється на місто Київ.

Оскільки одним із відповідачів до яких предявлено позов, є ОСОБА_6 соціальної політики України, м.Київ, суд першої інстанції відповідно до приписів ч.5 ст.30 ГПК України дійшов висновку, що даний спір має розглядатися місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.10.2018, позивач подав до Західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.10.2018 у справі № 914/1976/18, направити справу для продовження розгляду до господарського суду Львівської області, а також залучити ОСОБА_6 соціальної політики України до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Підставами для скасування оскаржуваної ухвали позивач вважає наступні:

суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що відповідно до ч. 2 ст. 47 ГГІК України, процесуальна співучасть допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обовязки кількох позивачів або відповідачів; 2) права або обовязки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обовязки.

Згідно позовної заяви №172 від 18.10.18, предметом спору є стягнення заборгованості з ОСОБА_5 казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування, (м.Львів) та відповідно до ст.27 ГПК України позов предявляється до господарського суду за місцезнаходженням відповідача.

Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції не дослідив ту обставину, що позовні вимоги сформульовано тільки до ОСОБА_5 казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування.

Окрім того, апелянт наголошує, що ОСОБА_6 соціальної політики України є органом, до сфери управління якого входить Львівське казенне експериментальне підприємство засобів пересування і протезування та рішення господарського суду про стягнення 2 865 520,37 грн. з останнього може вплинути на права та обовязки ОСОБА_6 соціальної політики України, так як ОСОБА_6 у даній справі за своєю сутністю є третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Наводить скаржник і інші доводи, що є на його думку, підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2018 справу №914/1976/18 призначено судді-доповідачу ОСОБА_7, суддям Желіку М.Б. та Орищин Г.В..

Ухвалою суду від 21.11.18 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ ,,ОСОБА_4, встановлено відповідачам строк для подання відзивів на апеляційну скаргу, витребувано матеріали справи № 914/1976/18 з господарського суду Львівської області.

Після надходження матеріалів справи №914/1976/18 на адресу Західного апеляційного господарського суду, ухвалою суду від 22.11.18, призначено розгляд справи на 18.12.18.

В судове засідання 18.12.18 представник апелянта зявився, подану апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, надав усні пояснення по суті спору.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні 18.12.18 надав свої пояснення щодо поданої апеляційної скарги.

Представник відповідача 2 в судове засідання 18.12.18 не зявився, причин неявки суду не повідомив, однак в матеріалах справи містяться письмові пояснення останнього надані 03.12.18 за вх. № 01-04/1074/18.

Колегія суддів зазначає, що згідно із п.3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року ,,Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на наступне:

ТОВ ,,ОСОБА_4 (далі - позивач) звернулось в суд з позовом до ОСОБА_5 казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування (далі-відплвідач) та ОСОБА_6 соціальної політики України (далі - співвідповідач) про стягнення 2865520,37 грн.

Як зазначалось вище, суд першої інстанції постановив ухвалу від 29.10.2018 про передачу за підсудністю до господарського суду м.Києва справу №914/1976/18 за позовом ТОВ ,,ОСОБА_4 до відповідачів ОСОБА_5 казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування та ОСОБА_6 соціальної політики України про стягнення 2865520,37грн., посилаючись зокрема на ч.5 ст.30 ГПК України згідно якої спори, у яких відповідачем є Кабінет Міністрів України, міністерство чи інший центральний орган виконавчої влади, Національний банк України, Рахункова палата, Верховна Рада Автономної Республіки Крим або Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, а також справи, матеріали яких містять державну таємницю, розглядаються місцевим господарським судом, юридикція якого поширюється на місто Київ.

Однак, колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне:

Як вбачається із позовної заяви ТОВ ,,ОСОБА_4, зокрема її мотивувальної частини, останній заявляє позовні вимоги до ОСОБА_5 казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування, як відповідача та просить залучити ОСОБА_6 соціальної політики України як співвідповідача у даній справі.

Необхідність такого залучення позивач обгрунтовує тим, що Львівське казенне експериментальне підприємство засобів пересування і протезування входить до сфери управління ОСОБА_6 соціальної політики України. Відповідно до п.п. 44 п.3 Положення Мінсоцполітики, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 17. червня 2015 р. № 423, визначає правові, економічні та організаційні механізми, що стимулюють ефективну діяльність підприємств та установ протезної галузі, і забезпечує оптимізацію та розвиток їх мережі.

Відповідно до п.7 ст.77 ГК України, казенне підприємство відповідає за своїми зобовязаннями лише коштами, що перебувають у його розпорядженні. У разі недостатності зазначених коштів держава, в особі органу, до сфери управління якого входить підприємство, несе повну субсидіарну відповідальність за зобовязаннями казенного підприємства.

Зважаючи на вищенаведені обставини, позивач, подаючи позовну заяву, просив залучити ОСОБА_6 соціальної політики України в якості співвідповідача у даній справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ГПК України, процесуальна співучасть допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обовязки кількох позивачів або відповідачів; 2) права або обовязки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обовязки.

Згідно ч.1, 4 ст.48 ГПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження- до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала.

Однак, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не розглянув заявлене позивачем клопотання про залучення ОСОБА_6 як співвідповідача, передстачно надавши останньому процесуальний статус відповідача у справі.

Окрім того, колегія суддів наголошує, що вимоги прохальної частини вищенаведеної позовної заяви ТОВ ,,ОСОБА_4 стосуються фактично лише ОСОБА_5 казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування, місцезнаходження якого є м.Львів.

Мотиви наведені в поданій позовній заяві, якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги також стосуються виключно прав та обовязків ОСОБА_5 казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування.

Вказаних обставин місцевим господарським судом не враховано.

Беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу не розглянув клопотання позивача про залучення Міністрства соціальної політики України як співвідповідача, не надав повного аналізу позовним вимогам, до кого саме по своїй суті вони заявлялись, а отже дійшов передчасного висновку щодо передачі справи № 914/1976/18 за підсудністю до господарского суду м.Києва.

Таким чином, суд першої інстанції не врахував положення п. 4 ч. 3 ст. 162 ГПК України, що потягло за собою помилкове направлення справи за неналежною підсудністю.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду є такою, що не відповідає нормам процесуального законодавства, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду Львівської області від 29.10.2018 року у справі № 914/1976/18 підлягає скасуванню, а справа - направленню до господарського суду Львівської області для продовження розгляду по суті.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст.ст. 254, 269, 270, 273, 275, 277, 280-284 ГПК України,-

Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ТОВ ,,ОСОБА_4, м.Київ - задоволити.

2.Ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.10.2018 скасувати. Матеріали справи № 914/1976/18 направити для продовження розгляду по суті до Господарського суду Львівської області.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до ст. 287 ГПК України не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено і підписано 28 грудня 2018 року

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Орищин Г.В.

суддя Желік М.Б.