ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"26" грудня 2018 р. Справа № 924/938/18

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Димбовського В.В., при секретарі судового засідання Виноградову Б.С., розглянувши матеріали справи

за позовом Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" м. Старокостянтинів

до Приватного виконавця ОСОБА_1, м. Хмельницький

про стягнення 15122,87 грн. збитків

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю від 03.04.2018р., ОСОБА_3 за довіреністю від 25.10.2018р.

від відповідача: ОСОБА_1 за посвідченням №0074 від 26.06.2017р.

Ухвала виноситься 26.12.2018р., оскільки в судовому засіданні 05.12.2018р. та 12.12.2018р. оголошувалась перерва.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину ухвали.

ВСТАНОВИВ:

17.10.2018р. до суду надійшла позовна заява Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" м. Старокостянтинів до Приватного виконавця ОСОБА_1, м. Хмельницький про стягнення 15122,87 грн. збитків.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення Господарського суду Хмельницької області від 01.08.2018 р. по справі № 924/234/18 не набрало законної сили, а тому по відношенню до Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" не може бути застосована встановлена Законом процедура примусового виконання судового рішення. Приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області ОСОБА_4 31.08.2018 року відкрив виконавче провадження щодо примусового виконання Наказу Господарського суду Хмельницької області від 30.08.2018 року № 924/234/18 щодо стягнення заборгованих коштів з Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив", тобто фактично проводиться примусове виконання рішення, яке не набрало законної сили.

Позивач наголошує на тому, що після відкриття виконавчого провадження відповідачем було накладено арешт на розрахункові рахунки підприємства та на нерухоме та рухоме майно (постанови від 31.08.2018р. та 04.09.2018р.).

Позивач звертає увагу суду на те, що відповідно до платіжної вимоги, надісланої одночасно із постановою про накладення арешту на рахунки, банком (ОСОБА_5 Аваль) було списано на рахунок приватного виконавця частину коштів в розмірі 15122,87 грн. Однак, постановою від 12.09.2018р. було знято арешти із розрахункових рахунків підприємства, за виключенням рахунку ПАТ "Кредитвест Банк". В зв'язку із цим, кошти в розмірі 15122,87 грн., які знаходяться на розрахунковому рахунку приватного виконавця, неправомірно утримується відповідачем, що спричиняє позивачу збитки.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 01.11.2018р. відкрито провадження у справі №924/582/18, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, розгляд призначено на 22.11.2018р.

Ухвалою суду від 22.11.2018р. відкладено підготовче засідання на 05.12.2018р.

Відповідач у відзиві на позов від 20.11.2018р. просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначаючи, що його дії щодо примусового виконання наказу №924/234/18 Господарського суду Хмельницької області від 30.08.2018р. були правомірними.

Також у відзиві на позов міститься клопотання відповідача про залучення третьої особи, у якому відповідач зазначив, що рішення по справі може вплинути на права стягувача по виконавчому провадженню № 57119406, щодо примусового виконання наказу №924/234/18 Господарського суду Хмельницької області від 30.08.2018р., а тому просить суд залучити в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору сільськогосподарський виробничий кооператив "Перший національний виробничий кооператив".

21.12.2018р. від позивача надійшли додаткові пояснення, у яких позивач наполягає на протиправності дій відповідача з посиланням на те, що рішення від 01.08.2018р. по справі №924/234/18 не набрало законної сили.

26.12.2018р. представником відповідача подано заперечення на додаткові пояснення позивача, у яких зазначається, що рішення Господарського суду Хмельницької області від 01.08.2018р. по справі № 924/234/18, яке залишено без змін постановою апеляційної інстанції від 10.12.2018р., набрало законної сили. Вважає позов про стягнення збитків необгрунтованим.

Представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, судом береться до уваги наступне.

Статтею 16 цього Кодексу передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, у тому числі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Приписами частин 1, 2 статті 4 ГПК України визначено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не можу бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням; це право кореспондується з повноваженнями суду щодо захисту цих прав та охоронюваних інтересів.

Згідно зі статтею 20 ГПК України до юрисдикції господарських судів відносяться справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті) та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду;

3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;

4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах;

5) справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі пов'язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов'язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах;

6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

7) справи у спорах, що виникають з відносин, пов'язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов'язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності;

8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України;

9) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство;

10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб'єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб'єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;

11) справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті;

12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах;

13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами;

14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою;

15) інші справи у спорах між суб'єктами господарювання;

16) справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

Виходячи зі змісту позовних вимог, дана справа не відноситься до категорій спорів, визначених пунктами 1-14 та 16 частини першої статті 20 ГПК України. Справи про відшкодування шкоди (збитків) підпадають під передбачену пунктом 15 вказаної статті категорію інших справ, однак обов'язковою ознакою юрисдикційної належності таких справ є склад її учасників, тобто спір повинен бути виключно між суб'єктами господарювання.

Відповідно до ч.1 ст.45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Визначення поняття суб'єкта господарювання міститься у ст. 55 Господарського кодексу України (далі - ГК України), у відповідності до якої суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 55 ГК України суб'єктами господарювання є:

1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Під господарською діяльністю у цьому Кодексу розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (ч. 1 ст. 3 ГК України).

Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення збитків з приватного виконавця ОСОБА_1, який не являється суб'єктом господарювання.

Юридичний статус приватних виконавців та правові засади їхньої діяльності врегульовані Законами України "Про виконавче провадження" та "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно із ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім:

1) рішень про відібрання і передання дитини, встановлення побачення з нею або усунення перешкод у побаченні з дитиною;

2) рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету;

3) рішень, за якими боржником є юридична особа, примусова реалізація майна якої заборонена відповідно до закону;

4) рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи;

5) рішень адміністративних судів та рішень Європейського суду з прав людини;

6) рішень, які передбачають вчинення дій щодо майна державної чи комунальної власності;

7) рішень про виселення та вселення фізичних осіб;

8) рішень, за якими боржниками є діти або фізичні особи, які визнані недієздатними чи цивільна дієздатність яких обмежена;

9) рішень про конфіскацію майна;

10) рішень, виконання яких віднесено цим Законом безпосередньо до повноважень інших органів, які не є органами примусового виконання;

11) інших випадків, передбачених цим Законом та Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч. 2 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження").

Статтею 16 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначено, що приватним виконавцем може бути громадянин України, уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, встановленому законом. Приватний виконавець є суб'єктом незалежної професійної діяльності.

Відповідно до ст. 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність). Діяльність негосподарюючих суб'єктів, спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов їх функціонування, що здійснюється за участі або без участі суб'єктів господарювання, є господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючих суб'єктів. 4. Сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини. Господарсько-виробничими є майнові та інші відносини, що виникають між суб'єктами господарювання при безпосередньому здійсненні господарської діяльності. Під організаційно-господарськими відносинами у цьому Кодексі розуміються відносини, що складаються між суб'єктами господарювання та суб'єктами організаційно-господарських повноважень у процесі управління господарською діяльністю. Внутрішньогосподарськими є відносини, що складаються між структурними підрозділами суб'єкта господарювання, та відносини суб'єкта господарювання з його структурними підрозділами.

Аналіз вищенаведених норм чинного законодавства дає суду підстави для висновку, що делеговані приватним виконавцям державою повноваження по здійсненню діяльності з примусового виконання рішень у порядку, встановленому законом, не є господарською діяльністю в розумінні ст. 3 ГК України.

Відповідно до пп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України фізична особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, вважається самозайнятою особою за умови, що вона не є працівником в межах підприємницької діяльності чи незалежної професійної діяльності.

Взяття на облік фізичних осіб, які не є підприємцями та здійснюють незалежну професійну діяльність, умовою ведення якої згідно із законом є державна реєстрація такої діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання свідоцтва про реєстрацію чи іншого документа (дозволу, сертифіката тощо), що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності (далі - фізична особа, яка провадить незалежну професійну діяльність), здійснюється за місцем постійного проживання у порядку для фізичних осіб-підприємців, встановленому Порядком обліку платників податків і зборів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 22.04.2014 №462), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.12.2011за №1562/20300.

Якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та при цьому така особа провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується у контролюючих органах як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності (п. 6.7 цього Порядку обліку платників податків і зборів).

За ч. 3 ст. 18 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" приватний виконавець під час здійснення своєї діяльності не може займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), інструкторської та суддівської практики із спорту та роботи в органах Асоціації приватних виконавців України) або підприємницькою діяльністю.

При цьому, станом на час подання позову та на 26.12.2018р. приватний виконавець ОСОБА_1 не зареєстрований як підприємець. ОСОБА_6 державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань така інформація теж не підтверджується.

Позивачем не надано доказів того, що приватний виконавець ОСОБА_1 може виступати в якості відповідача у господарському процесі, оскільки не може бути стороною у господарському процесі, що виключає можливість розгляду господарським судом спору щодо вказаних позовних вимог.

Вищенаведене у контексті ст. 20 ГПК України, приводить суд до висновку про те, що справи у спорах, де стороною є фізична особа, є компетенцією загальних судів.

Судом враховується, що за ч. ч. 1, 4 ст. 24 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" приватний виконавець зобовязаний до початку здійснення діяльності застрахувати свою цивільно-правову відповідальність перед третіми особами. Приватний виконавець не має права здійснювати виконавчі дії, якщо сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають у нього на виконанні, перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця. У такому разі приватний виконавець зобовязаний укласти договір страхування на належну страхову суму.

Таким чином, відповідальність ОСОБА_1, як приватного виконавця, носить цивільно-правову природу перед третіми особами.

За приписами п.1 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно ч.2 ст.231 Господарського процесуального кодексу України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету (ч.4 ст.231 ГПК України).

Враховуючи викладене, провадження у даній справі слід закрити та роз'яснити позивачу, що з позовом про стягнення збитків з ОСОБА_1 слід звертатися до суду загальної юрисдикції за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Враховуючи закриття провадження по справі, заява про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" не розглядається.

Керуючись ст. 42, ст. 185, п. 1 ч. 1 ст. 231, ст. 233, ст. 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі №924/938/18 за позовом Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" м. Старокостянтинів до Приватного виконавця ОСОБА_1, м. Хмельницький про стягнення 15122,87 грн. збитків закрити.

Відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України, складання повного тексту ухвали залежно від складності справи може бути відкладено на строк не більш як пять днів з дня оголошення вступної та резолютивної частин ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 26.12.2018 року.

Суддя В.В. Димбовський

Віддруковано 3 примірника:

1 - в матеріали,

2 - позивачу (31104, м. Старокостянтинів, вул. І. Франка, 47),

3 - відповідачу (29000, м. Хмельницький, вул. Грушевського, 87, каб. 405).

Всім рекомендованим з повідомленням.