ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року м. Черкаси справа № 925/900/18

Господарський суд Черкаської області в складі :

Головуючий суддя Єфіменко В.В.,

з секретарем судового засідання Ковбою І.М.

представники сторін :

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю;

від третьої особи 1 - Смілянської міської ради: не з'явився;

від третьої особи 2 - КП "Смілакомунтеплоенерго": адвокат ОСОБА_3;

від третьої особи 3 - Смілянське управління ДКС України в Черкаській області: не з'явився;

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області у місті Черкаси справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю Сміла Енергоінвест, м.Сміла

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

- Смілянська міська рада;

- Комунальне підприємство "Смілакомунтеплоенерго";

- Смілянське управління Державної казначейської служби України в Черкаській області,

про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", посилаючись на ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України заявив позов, в якому просить суд:

- стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" на користь позивача 21 848 779 грн. 26 коп. боргу, 6 514 465 грн. 16 пені, 1 756 847 грн. 11 коп. 3% річних та 9 926 248 грн. 49 коп. за неналежне виконання грошових зобовязань по розрахунках по договору купівлі-продажу природного газу від 18.12.2014 № 3220/15-БО-36;

- витрати по оплаті судового збору в розмірі 600 695 грн. 10 коп. покласти на Відповідача.

Відповідач у відзиві на позов просив суд відмовити у задоволенні позову повністю посилаючись на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" є теплопостачальною організацією, яка здійснює виробництво, транспортування та постачання теплової енергії для об'єктів житлового фонду, бюджетних установ та організацій у місті Сміла Черкаської області і розраховується з постачальниками енергоносіїв за рахунок відшкодування державними органами коштів субсидій, пільг та різниці між встановленим розміром тарифу та фактичними витратами на теплову енергію та послуги з центрального опалення.

Відповідач зазначив, що заборгованість держави з різниці між встановленим розміром тарифу та економічно обґрунтованими витратами на теплову енергію та послуги з центрального опалення перед підприємством складає близько 50 млн. грн.

У відзиві на позов Відповідач просив суд застосувати до позовних вимог позовну давність.

Від Позивача надійшла відповідь на відзив, в якій Позивач заперечував проти доводів Відповідача, викладених у відзиві на позов, зокрема, надавши детальне пояснення щодо зменшення пені; обґрунтування розміру збитків Позивача; щодо зменшення неустойки та щодо застосування строку позовної давності.

08.10.2018 Відповідач подав до суду письмове заперечення проти позову, в якому Відповідач просив суд застосувати позовну давність.

Судом залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Смілянську міську раду; Комунальне підприємство "Смілакомунтеплоенерго"; Смілянське управління Державної казначейської служби України в Черкаській області; приєднано до матеріалів справи документи/докази, надані до суду учасниками справи.

Від третьої особи - Смілянського управління Державної казначейської служби України в Черкаській області до суду надійшло пояснення, в якому третя особа-3 просить суд постановити законне та обґрунтоване рішення; розгляд справи проводити без участі її представника.

Від третьої особи - КП "Смілакомунтеплоенерго" до суду надійшли пояснення по суті спору, у яких третя особа-2 просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Від третьої особи - Смілянської міської ради до суду надійшла заява, в якій міська рада просить суд виключити Смілянську міську раду зі складу третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Ухвалою суду від 08.11.2018 відмовлено у задоволенні клопотання Смілянської міської ради та відкладено підготовче засідання на 29.11.2018.

21.11.2018 до суду від Смілянської міської ради надійшло пояснення щодо предмета спору.

26.11.2018 від Позивача до суду надійшло Заперечення на пояснення Смілянської міської ради.

29.11.2018 до суду від Позивача надійшло клопотання про витребування доказів, у якому він просив витребувати у відповідача та третьої особи КП "Смілакомунтеплоенерго" докази у справу.

Ухвалою суду від 29.11.2018 закрито підготовче провадження у справі; призначено справу до судового розгляду по суті на 18 грудня 2018 р.; зобовязано Товариство з обмеженою відповідальністю Сміла Енергоінвест та Комунальне підприємство "Смілакомунтеплоенерго" надати до суду:

1) завiрену копiю договору про спiльну дiяльнiсть вiд 05.05.2010 №47- 2V з yciмa додатковими угодами та yciмa додатками до нього, зокрема: №1, 2, 3, якi є невiд'ємною частиною вищезазначеного договору;

2) завiренi копiї актiв приймання-передачi майна з виробництва, постачання та транспортування теплової енергiї згiдно додатку №3 до договору про спiльну дiяльнiсть вiд 05.05.2010 №47-2V вiд ТОВ Сміла Енергоінвест до КП "Смілакомунтеплоенерго" на виконання рiшення Господарського суду Черкаськоi областi вiд 06.07.2017 у справi №925/459/17;

3) завiренi копii балансiв ТОВ Сміла Енергоінвест та КП "Смілакомунтеплоенерго" станом на час розгляду справи та на дату, що передувала датi укладення договору про спiльну дiяльнiсть вiд 05.05.2010 №47-2V;

4) довiдки про облiк на балансi майна з виробництва, постачання та транспортування теплової енергiї, згiдно з договором про спiльну дiяльнiсть вiд 05.05.2010 №47-2V, пiдписанi керiвником та головним бухгалтером;

5) завiренi копii лiцензiй ТОВ Сміла Енергоінвест та КП "Смілакомунтеплоенерго" на вироблення, постачання та транспортування теплової енергiї за перiод з 2010 року до 2018 року(включно).

12.12.2018 від Відповідача на виконання вищевказаної ухвали до суду надійшли документи, які суд приєднав до матеріалів справи.

Справа розглядається за наявними матеріалами.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, приходить до наступного.

За приписами ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Предметом спору є стягнення з Відповідача на користь Позивача боргу за отриманий Позивачем у Відповідача природний газ по договору купівлі-продажу природного газу та господарських санкцій за неналежне виконання грошових зобовязань по розрахунках за цим договором.

За приписами ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Ст.11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (стаття 626 ЦК України).

Частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом статті 509 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Ч.1 ст.181 ГК України визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

З матеріалів справи вбачається, що 18 грудня 2014 року між Позивачем і Відповідачем укладено договір купівлі-продажу природного газу № 3220/15-БО-36, відповідно до умов якого, Позивач зобовязався передати у власність Відповідача природний газ на загальну суму 22 777 382,89 грн., а Відповідач зобовязався оплачувати виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу (п.6.1 Договору) (далі - Договір) (том 1; а.с.13-18).

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Факт належного виконання Позивачем умов вищевказаного договору підтверджується, дослідженими в судовому засіданні, Актами приймання-передачі природного газу за період з 31.01.2015 по 31.12.2015 (том 1; а.с.30-36).

Суд бере до уваги, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (стаття 193 ГК України).

Зобов'язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити кошти тощо) або утриматися від певної дії. а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (стаття 509 ЦК України).

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Виходячи з положень статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

П.7.2 Договору сторони узгодили, що у разі невиконання Відповідачем п. 6.1 Договору, Відповідач сплачує Позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу.

За змістом ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності зц неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Ст.218 ГК України визначено, що єдиною підставою звільнення від господарсько-правової відповідальності дія непереборної сили, тобто надзвичайні та невідворотні обставини, що унеможливили належне виконання зобов'язання. Не є підставами звільнення від відповідальності, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника потрібних коштів.

Суд приходить до переконання, що з урахуванням суми боргу та строку його прострочення сплати Відповідачем Позивачу за Договором, розмір нарахованої пені за неналежне виконання Відповідачем умов Договору складає 6 514 465,16 грн.

Розрахунок пені, здійснений Позивачем є обґрунтованим і відповідає вимогам статті 232 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.»

Ч.1 і ч.2 ст. 226 Господарського кодексу України встановлює, що учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов'язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб'єктам, - зобов'язаний відшкодувати на вимогу цих суб'єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.

Сторона, яка порушила своє зобов'язання або напевно знає, що порушить його при настанні строку виконання, повинна невідкладно повідомити про це другу сторону. У протилежному випадку ця сторона позбавляється права посилатися на невжиття другою стороною заходів щодо запобігання збиткам та вимагати відповідного зменшення розміру збитків.»

Відповідно до положень ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

За ч. 1 ст.233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За приписами ч.4 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Як вбачається із матеріалів справи, Відповідач фактично обґрунтовує свою правову позицію стосовно наявності підстав для зменшення неустойки наявністю заборгованості його контрагентів.

Суд вважає, що наведена Відповідачем збитковість його підприємства не є винятковою обставиною для зменшення розміру неустойки.

Суд враховує, що Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» було створено з метою сприяння структурній перебудові нафтової, газової та нафтопереробної галузей економіки України, підвищення рівня енергетичної безпеки держави, забезпечення ефективного функціонування та розвитку нафтогазового комплексу, повнішого задоволення потреб промислових і побутових споживачів &?ш; сировині та паливно-енергетичних ресурсах Указом № 151/98 від 25.02.1998р. Президента України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов'язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Суд, приймаючи до уваги мету створення та завдання Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», зважаючи на майнові інтереси обох контрагентів за спірним договором, не вбачає виключних та достатніх підстав для зменшення неустойки, яка підлягає стягненню з Відповідача і вважає клопотання про зменшення неустойки безпідставним і задоволенню не підлягає.

Розмір нарахованих Позивачем 3% річних складає 1 756 847,11 грн.

Сума, на яку збільшився борг внаслідок втрат інфляційних процесів складає 9 926 248,49 грн.

Доказів оплати отриманого природного газу на день розгляду справи по стуі Відповідач суду не надав.

Відповідно до частини 3 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Суд приходить до переконання, що Позивачем обґрунтовано заявлено до стягнення штрафні санкції за порушення умов вищевказаного Договору.

Аналізуючи доводи Відповідача щодо застосування позовної давності, суд оцінює їх критично, виходячи із наступного.

Відповідно до пункту 1 статті 256, статті 257, 258, 259 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін.

Відповідно до частини 3 пункту 9 Договору сторони погодили, що строк у межах якого сторони можуть вернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором(строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних втрат встановлюється у 5 років. Відтак, суд приходить до переконання, що позовна давність за невиконаними зобовязаннями Відповідача не закінчилася.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що Позивач довів свої позовні вимоги, які підлягають до повного задоволення, і з Відповідача на користь Позивача необхідно стягнути 21 848 779 грн. 26 коп. боргу, 6 514 465 грн. 16 пені, 1 756 847 грн. 11 коп. 3% річних та 9 926 248 грн. 49 коп. за неналежне виконання грошових зобовязань по розрахунках по договору купівлі-продажу природного газу від 18.12.2014 № 3220/15-БО-36.

Витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 600 695 грн. 10 коп. підлягають відшкодуванню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.129, 202, 232, 236-241 ГПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути 21 848 779 грн. 26 коп. боргу, 6 514 465 грн. 16 пені, 1 756 847 грн. 11 коп. 3% річних та 9 926 248 грн. 49 коп. за неналежне виконання грошових зобовязань по розрахунках по договору купівлі-продажу природного газу від 18.12.2014 № 3220/15-БО-36; 600 695 грн. 10 коп. витрат по сплаті судового збору з Товариства з обмеженою відповідальністю Сміла Енергоінвест (, 20701, Черкаська область, м. Сміла, вул. Свердлова, 94) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (, 01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6).

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду в порядку, визначеному ГПК України з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 28.12.2018

Суддя В.В.Єфіменко