ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2018м. ДніпроСправа № 904/3986/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Панна С.П. за участю секретаря судового засідання Кравченко Р.В.

за позовом Північного територіального квартирно-експлуатаційного управління, м. Чернігів

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Астера", м. Нікополь

про зобов'язання надати звіт про використання попередньої оплати за договором та стягнення пені у розмірі 50 323,14 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №303/21/юг/668 від 27.02.2018р.

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №б/н від 12.10.2018р.

СУТЬ СПОРУ:

Північне територіальне квартирно-експлуатаційне управління звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом (з урахуванням заяви про уточнення (зменшення) позовних вимог) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Астера" про стягнення пені за прострочення термінів надання звіту за використання попередньої оплати у сумі 50 323,14грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договорів №150 та №151 від 27.04.2018р. за термін з 18.08.2018р. по 30.08.2018р. в частині своєчасного надання звіту за використання попередньої оплати.

Ухвалою суду від 18.09.2018р. відкрито загальне провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 16.10.2018р.

16.10.2018р. до Господарського суду Дніпропетровської області відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує, оскільки договором № 150, 151 від 27.04.2018р. не встановлено від якої суми визначається певний відсоток, не визначено твердої грошової суми від якої нараховується відсоток пені та не вказано, що пеня нараховується на ціну договору. Отже договором не визначено порядок обрахунку розміру пені по не грошовому зобов'язанню - ненаданню звіту про використання авансових коштів.

Ухвалою суду від 16.10.2018р. відкладено підготовче засідання на 30.10.2018р.

29.10.2018р. до господарського суду Дніпропетровської області позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву від 23.10.2018 № 303/21/ЮГ/4006, в якому позивач вказує на те, що при здійсненні розрахунку розміру пені ним враховувалась сума коштів попередньої оплати, яка на момент подачі даного позову не була повернута та, відповідно, Відповідачем не було надано звіту, щодо використання зазначених коштів, тобто відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання із врахуванням кількості днів прострочення, що в свою чергу не суперечить положенням п. 4 ст. 231 ГК України. Отже, висновок Відповідача щодо неможливості застосування такої відповідальності, як пеня, за невиконання зобов'язань у господарських правовідносинах, що не мають грошового характеру, є безпідставними та суперечать наведеним вище положенням законодавства, а також порушують принцип презумпції правомірності правочину, викладений у ст. 204 ЦК України.

Ухвалою суду від 30.10.2018р. відкладено підготовче засідання на 04.12.2018р.

30.10.2018р. до господарського суду Дніпропетровської області відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач зазначає, що позивач посилається на ст. 231, а саме на п. 4 ГПК України, відповідно до якої визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено (як даному випадку) санкції застосовуються у розмірі передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній визначеної грошовій суми незалежно від ступні його виконання або у конкретному розміру до вартості робіт. Тобто законодавець в даному випадку вказує на необхідність чіткою визначення в договорі суми штрафних санкцій або чіткого визначення в договорі порядку їх розрахунку. Редакція пункту 7.4 договору не визначає суму невиконаної частини зобов'язання, не визначає певну визначену грошову суму незалежно від ступеня його виконання, не визначає конкретного розміру до вартості робіт. Отже зазначена норма закону в даному випадку не може бути застосована.

Ухвалою суду від 04.12.2018р. підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті на 18.12.2018р.

В порядку статті 240 ГПК України у судовому засіданні 18.12.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Між Міністерством оборони України в особі начальника Північного територіального квартирно-експлуатаційного управління (замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Астера" (гепідрядник, відповідач) укладено договір підряду № 150 від 27.04.2018 на виконання робіт із Будівництва будівлі казарми поліпшеного планування (житлового комплексу) № 1, смт. Мирне, Запорізька область, військове містечко, №12,57 омпбр_ , (шифр_2017-07_) згідно предмету якого замовник доручає, а підрядник забезпечує відповідно до проектної документації та умов договору виконання робіт із Будівництва будівлі казарми поліпшеного планування (житлового комплексу) № 1 смт. Мирне, Запорізька область, військове містечко, №12,57 омпбр_за адресою: смт. Мирне, (за межами населеного пункту, (шифр_2017-07_) (далі - об'єкт), що виконується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно п. 1.2. договору, генпідрядник зобов'язується у строк, що не перевищує 210 календарних днів з дати укладення договору, виконати роботи з будівництва об'єкту та передати їх замовнику, а замовник прийняти і оплатити виконані роботи (об'єкт).

Відповідно до п. 3.1. договору, договірна ціна становить 14 429 999,00 грн., у тому числі ПДВ - 2 404 999,83 грн.

У п.4.1.4. пункту 4.1. договору визначено, що замовник може надавати генпідряднику попередню оплату (аванс) на виконання робіт по об'єкту, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 № 117 «Про здійснення попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти» та Порядку державного фінансування капітального будівництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1764 за таких умов:

а) аванс надається генпідряднику за наявності рішення головного розпорядника коштів замовника;

б) аванс надається на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів;

в) розмір попередньої оплати не може перевищувати 30 % вартості від річного обсягу робіт;

г) генпідрядник зобов'язується використати одержану попередню оплату протягом 3 (трьох) місяців після одержання попередньої оплати. По закінченні зазначеного терміну невикористані суми попередньої оплати повертаються замовнику;

д) для отримання попередньої оплати генпідрядник повинен письмово звернутися до замовника та узгодити з ним перелік витрат, на які передбачено використати отримані кошти.

Передача виконаних робіт по обєкту Генпідрядником та їх приймання Замовником оформлюється Актом приймання виконаних будівельних робіт та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма ББ-2В, КБ-3) з обовязковим попереднім оформленням виконавчої технічної документації, актів на приховані роботи, виконавчих схем, тощо. (п. 5.2.4 договору)

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 30.12.2018 року, а в частині своїх зобов'язань та розрахунків до їх повного виконання сторонами (п. 10.1. договору).

Крім того, між Міністерством оборони України, в особі начальника Північного територіального квартирно-експлуатаційного управління (замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Астера" (гепідрядник, відповідач) укладено договір підряду № 151 від 27.04.2018 на виконання робіт із Будівництва будівлі казарми поліпшеного планування (житлового комплексу) № 2, смт. Мирне, Запорізька область, військове містечко, №12,57 омпбр_ , (шифр_2017-08_) згідно предмету якого замовник доручає, а підрядник забезпечує відповідно до проектної документації та умов договору виконання робіт із Будівництва будівлі казарми поліпшеного планування (житлового комплексу) № 2 смт. Мирне, Запорізька область, військове містечко, №12,57 омпбр_, (шифр_2017-08_) (далі - об'єкт), що виконується за рахунок коштів Державного бюджету України. Згідно п. 1.2. договору, генпідрядник зобов'язується у строк, що не перевищує 210 календарних днів з дати укладення договору, виконати роботи з будівництва об'єкту та передати їх замовнику, а замовник прийняти і оплатити виконані роботи (об'єкт).Відповідно до п. 3.1. договору, договірна ціна становить 14 429 999,00 грн., у тому числі ПДВ - 2 404 999,83 грн.

У п.4.1.4. пункту 4.1. договору визначено, що замовник може надавати генпідряднику попередню оплату (аванс) на виконання робіт по об'єкту, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 № 117 «Про здійснення попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти» та Порядку державного фінансування капітального будівництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1764 за таких умов:

а) аванс надається генпідряднику за наявності рішення головного розпорядника коштів замовника;

б) аванс надається на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів;

в) розмір попередньої оплати не може перевищувати 30 % вартості від річного обсягу робіт;

г) генпідрядник зобов'язується використати одержану попередню оплату протягом 3 (трьох) місяців після одержання попередньої оплати. По закінченні зазначеного терміну невикористані суми попередньої оплати повертаються замовнику;

д) для отримання попередньої оплати генпідрядник повинен письмово звернутися до замовника та узгодити з ним перелік витрат, на які передбачено використати отримані кошти.

Передача виконаних робіт по обєкту Генпідрядником та їх приймання Замовником оформлюється Актом приймання виконаних будівельних робіт та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма ББ-2В, КБ-3) з обовязковим попереднім оформленням виконавчої технічної документації, актів на приховані роботи, виконавчих схем, тощо. (п. 5.2.4 договору)

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 30.12.2018 року, а в частині своїх зобов'язань та розрахунків до їх повного виконання сторонами (п. 10.1. договору).

Проаналізувавши зміст укладених між сторонами договорів № 150,151 від 27.04.2018, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою вони є договорами підряду.

Згідно ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань) є, зокрема, договір.

Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2 ст. 837 Цивільного кодексу України).

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1764, затверджено Порядок державного фінансування капітального будівництва (далі Порядок), яким визначено механізм фінансування капітального будівництва за рахунок коштів державного бюджету з метою забезпечення цільового та ефективного використання державних коштів

Відповідно до абз. 2 п. 19 Порядку, замовник перераховує підряднику аванс, якщо це передбачено договором (контрактом). Розмір авансу не може перевищувати 30 відсотків вартості річного обсягу робіт. Підрядник зобов'язується використати одержаний аванс на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів протягом трьох місяців після одержання авансу. По закінченні тримісячного терміну невикористані суми авансу повертаються замовнику.

На виконання умов договорів №№150,151 від 27.04.2018р. за рішенням головного розпорядника бюджетних коштів відповідачу була надана попередня оплата у сумі 5 771 999,60 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 155 від 15.05.2018р. на суму 2 885 999,80 грн., № 156 від 15.05.2018 на суму 2 885 999,80 грн.

Відповідно до штампу Головного управління Державної казначейської служби у Чернігівській області на платіжних доручення оплата сум авансу відбулася 16.05.2018р (а.с.45-46).

Як зазначено судом вище, відповідно до п. 4.1.4, договорів №№150,151 від 27.04.2018р., зокрема п. г) генпідрядник зобов'язується використати одержану попередню оплату протягом 3 (трьох) місяців після одержання попередньої оплати. По закінченні зазначеного терміну невикористані суми попередньої оплати повертаються замовнику;

Таким чином, відповідач зобов'язаний був використати попередню оплату розмірі 5771 999,60 грн. протягом трьох місяців після одержання, тобто до 17.08.2018р. включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет док азування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

В матеріалах справи відсутні докази використання відповідачем та/або повернення невикористаної суми попередньої оплати позивачу у строк до 17.08.2018 включно.

16.08.2018 року Відповідачем були надані звіти про використання попередньої оплати за договором № 150 на суму 187 101,66 грн. (Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2018 року) та на суму 528 955,69 грн. (Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2018 р. додається), усього за договором № 150 - 716 057,35 грн.

16.08.2018 року Відповідачем було надано звіти про використання попередньої оплати за договором №151 на суму 490 075,61 грн. (Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2018 року) та на суму 528 955,69 грн. (Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2018 р.), усього за договором № 151-1 019 031,3 грн.

Тобто, станом на 17.08.2018 р. Відповідачем були надані звіти щодо використання попередньої оплати за договорами № 150 та № 151 на суми 716 057,35 грн. та 1 019 031,3 грн. (всього - 1 735 088,65 грн.)

Станом на 30.08.2018 року звіти щодо використання залишку попередньої оплати у сумі 4 036 910,95 грн. (5 771 999,6 грн. - 1 735 088,65 грн.) на адресу Позивача не надходили.

Позивачем в підтвердження позовних вимог надано Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 06.08.2018р., 14.08.2018р., 10.09.2018р. за формою КБ-3 до договору № 150 від 27.04.2018р., Акти приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2 від 06.08.2018р., 14.08.2018р., 10.09.2018р. за формою КБ-3 до договору № 150 від 27.04.2018р., Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 06.08.2018р., 14.08.2018р., 10.09.2018р. за формою КБ-3 до договору № 151 від 27.04.2018р. та Акти приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2 від 06.08.2018р., 14.08.2018р., 10.09.2018р. за формою КБ-3 до договору № 150 від 27.04.2018р.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним

правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (частини перша, друга статті 217 ГК України).

Виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими ГК України та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК України (частина перша статті 199 ГК України).

Видами забезпечення виконання зобов'язання за змістом положень частини першої статті 546 ЦК України є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток, а частиною другою цієї норми визначено, що договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

При цьому, право учасників господарських правовідносин встановлювати інші, ніж передбачено Цивільним кодексом України, види забезпечення виконання зобов'язань, у тому числі, встановлювати неустойку за порушення негрошового зобов'язання, визначено частиною 2 ст. 546 ЦК України, що узгоджується із свободою договору, яка передбачена ст. 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, суб'єкти господарських відносин при укладенні договору наділені правом забезпечення виконання господарських зобов'язань шляхом встановлення окремого виду відповідальності - договірної санкції за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі, порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присічним.

Оскільки положення договору не-містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановленого в ст. 232 ГК України, то нарахування штрафних санкцій припиняється зі спливом 6 місяців.

Отже, сторонами у договорі погоджено, що за порушення строків повернення попередньої оплати (її частини) або надання письмового звіту щодо використання попередньої оплати, нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

При цьому, слід відзначити, що відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що сторони за взаємною згодою визначили вид штрафних санкцій та їх розмір за порушення зобов'язань за договором, беручи до уваги той факт, що дані зобов'язання не є грошовими зобов'язаннями та положення щодо обмеження розміру штрафних санкцій законом на них не поширюються.

Зазначена позиція кореспондується з висновками Верховного Суду України, викладені у постановах від 27.09.2005 у справі № 35/475-04 та від 08.02.2017 у справі № 3-1217гс/16.

Згідно п. 7.6. договору, сплата сторонами визначеними умовами договору штрафних санкцій та відшкодування завданих збитків не звільняє сторони від виконання зобов'язань, які вони взяли на себе за договором.

Згідно підпункту 6.2.6. п. 6.2. договору, замовник має право за умови несвоєчасного чи неякісного виконання генпідрядником зобов'язань за договором вимагати від нього сплати визначених умовами договору штрафних санкцій, відшкодування заподіяних збитків, а також повернення отриманих від замовника на виконання таких обов'язків коштів.

Відповідно до п. 7.4. договору, сторони визначили види порушень та штрафні санкції, які застосовуються до генпідрядника за договором:

- за порушення строку виконання робіт по будь-якому із етапів, визначених пунктом 5.1. договору, стягується пеня у розмірі 0,2 % від вартості робіт, з яких допущено прострочення невиконання за кожний день прострочення, а за прострочення виконання робіт понад 20 (двадцять) календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % від вартості таких робіт;

- за виконання робіт неналежної якості - штраф у розмірі 25 % від вартості неякісно виконаних робіт;

- за порушення строків повернення попередньої оплати (її частини) або надання письмового звіту щодо використання попередньої оплати - пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За порушення умов договору позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача пені за прострочення термінів надання звіту за використання попередньої оплати за договорами № 150, №151 від 27.04.2018р. в розмірі 50 323,14грн. за період з 18.08.2018р. по 30.08.2018р.

Розрахунок пені наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, правильно враховує періоди нарахувань та не містить арифметичних помилок.

Крім того, слід зазначити, наказом Держкомстату та Державного комітету України з будівництва та архітектури "Про затвердження типових форм первинних документів з обліку в будівництві" від 21.06.2002 № 237/5 затверджені типові форми первинних облікових документів у будівництві № КБ-2в "Акт приймання виконаних підрядних робіт" та № КБ-3 "Довідка про вартість виконаних підрядних робіт" і запроваджено їх застосування з 01.07.2002р.

Акт приймання виконаних підрядних робіт (типової форми № КБ-2в) складається для визначення вартості виконаних обсягів підрядних робіт та проведення розрахунків за виконані підрядні роботи на будівництві.

Довідка про вартість виконаних підрядних робіт (типової форми № КБ-3) складається для визначення вартості виконаних обсягів підрядних робіт і проведення розрахунків за виконані підрядні роботи з будівництва.

Таким чином, перелік документів, на підставі яких проводяться розрахунки за виконані роботи, є вичерпним, а Замовник не зобов'язаний брати до уваги платіжні доручення, рахунки-фактури та договори поставки, надані Генпідрядником, зі змісту яких не зрозуміло, на виконання яких робіт вони закуплені. Оскільки Відповідачу була надана оплата за роботи (що є предметом договорів № 150, № 151), то звіт про їх виконання (використання авансу) має бути наданий у формі «Актів виконаних будівельних робіт» за формою КБ-2в та «Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат» за формою КБ-3.

Позивач листом №303/21/5/3409 від 31.08.18 (копія міститься в матеріалах справи) звернувся за роз'ясненням до Головного управління державної казначейської служби України в Чернігівській області стосовно можливості підтвердження використання бюджетних коштів, перерахованих у якості попередньої оплати, наданням документів, що підтверджують придбання підрядними організаціями матеріалів, конструкцій та виробів у формі накладних з переліком матеріалів без надання актів форми КБ-2в та КБ-3.

На це звернення Головне управління державної казначейської служби України в Чернігівській області листом №07-1-09/41/3724 від 04.09.18 (копія міститься в матеріалах справи) повідомило наступне: «… Північне територіальне квартирно-експлуатаційне управління не є покупцем зазначених матеріалів, а виступає в якості замовника робіт з будівництва. Передача виконаних робіт (об'єкта будівництва) підрядником і приймання ї замовником оформлюється актом про виконані роботи (п.91 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою КМУ від 01.08.2005 року №668). Зважаючи на те, що розрахунки здійснюються на підставі актів приймання виконаних робіт платежами за об'єкт у цілому або проміжними платежами, то протягом 3-х місяців на оплату мають бути надані окремі акти виконання робіт, які в свою чергу будуть підтверджувати факт придбання матеріалів та їх використання за призначенням.»

Таким чином позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Європейський суд з прав людини у справі «Мантованеллі» проти Франції»звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» є право на змагальне провадження.

Ст.13 ГПК України зазначає, що судочинство у господарських судах України здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Суд відповідно до статті 237 ГПК України під час розгляду справи з'ясував чи мали місце обставини (факти) якими обґрунтовувались позовні вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При зверненні до господарського суду Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 5 286,00 грн. згідно квитанції № 25 від 31.08.2018р. (а.с.69).

Позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої за вимогою про стягнення з відповідача пені у розмірі 50 323,14 грн. позивач повинен сплатити судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. Крім того, позивач просив суд повернути переплачену частину судового збору у розмірі 3 524,00 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне повернути позивачу з Державного бюджету України суми переплаченого судового збору у розмірі 3 524,00 грн., про що винести ухвалу.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, ст. 73, 74, 123, 129, 191, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Астера" (53211, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Шевченко,79а, ) на користь Північного територіального квартирно-експлуатаційного управління (14038, м. Чернігів, вул. О.Молодчого, 17, ) пеню за прострочення термінів надання звіту за використання попередньої оплати за договорами № 150,151 від 27.04.2018 за термін з 18.08.2018 по 30.08.2018 в розмірі 50 323,14 грн., судовий збір в розмірі 1762,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Астера" (53211, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Шевченко,79а, ) із Державного бюджету України надмірно сплачений судовий збір у розмірі 3524,00 грн., про що винести ухвалу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного тексту судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 03.01.2019

Суддя ОСОБА_3