ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"27" грудня 2018 р.Справа № 922/1090/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Васильєві А.В.

розглянувши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд", м. Харків, на дії державного виконавця (вх. № 34832 від 13.12.2018) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агророзквіт", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд", м. Харків,
про стягнення коштів в розмірі 2326117,12 грн.
за участю представників сторін:

стягувача - не з'явився;

боржника (скаржник) - ОСОБА_1, наказ № 24-К від 01.12.2018;

ДВС - ОСОБА_2, дов. від 14.12.2017.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 25.06.2018 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" (61057, АДРЕСА_1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агророзквіт" (01133, м. Київ, вул. Євгена Коновальця, 44-Б, поверх 2, ) суму заборгованості за поставлений товар в розмірі 2480354,85 грн. (з яких: 2150784,00 грн. - сума основної заборгованості, 247251,80 грн. - неустойка за період з 03.02.2018 по 07.06.2018, 60221,96 грн. - інфляційне нарахування за період з 03.02.2018 по 30.04.2018, 22097,09 грн. - 3% річних за період з 03.02.2018 по 07.06.2018) та судові витрати в розмірі 37205,31 грн.

На виконання даного рішення, судом видано відповідний наказ від 27.07.2018.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" (надалі - боржник, скаржник) звернулось до господарського суду Харківської області зі скаргою на дії державного виконавця (вх. № 34832 від 13.12.2018), в якій просить суд:

1.Визнати дії державного виконавця, щодо підстав закриття виконавчого провадження і не зняття арешту з майна (коштів) Боржника незаконними та Скасувати Постанову Про закінчення виконавчого провадження винесену головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 від 10 грудня 2018 року у виконавчому проваджені №56998032 за судовим наказом №922/1090/18 від 27 липня 2018 року як незаконну.

2.Зобов'язати головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 закінчити виконавче провадження у відповідності до п.9 ч.1.ст.39 та ст..40 Закону України «Про виконавче провадження» та зняти арешти з майна (грошових коштів) Боржника.

3.Визнати незаконною та скасувати Постанову про стягнення виконавчого збору винесену головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 10 грудня 2018 року у виконавчому проваджені №56998032 за судовим наказом №922/1090/18 від 27 липня 2018 року.

4.Зобовязати Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області повернути зайво вилучені кошти у сумі 248 986,33 гривні (двісті сорок вісім тисяч дев'ятсот вісімдесят шість тисяч гривень 33 копійки), на розрахунковий рахунок Боржника TOB «Азотфострейд» КОД 35579031 р/р №2312 в Акціонерному банку "Південний".

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2018, враховуючи відпустку судді Аюпової Р.М., для розгляду відповідної скарги визначено суддю Ольшанченка В.І.

Ухвалою господарського суду від 17.12.2018 суддею Ольшанченком В.І. заявлено самовідвід по скарзі ТОВ "Азотфострейд" на дії державного виконавця.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.12.2018, для розгляду відповідної скарги визначено суддю Аюпову Р.М.

Ухвалою господарського суду від 18.12.2018 прийнято скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" на дії державного виконавця (вх. № 34832 від 13.12.2018) - до розгляду. Розгляд призначено на 27.12.2018 о 12:15 год.

У судовому засіданні 27.12.2018 представник боржника (скаржник) підтримав подану скаргу та просив суд її задовольнити.

Представник ВДВС у судовому засіданні 27.12.2018 проти доводів скарги заперечував, просив суд відмовити в її задоволенні, як в безпідставній. Через канцелярію суду надав відзив на скаргу на дії державного виконавця (вх. № 35591).

Представник стягувача у судове засідання 27.12.2018 не з'явився, про причину неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши доводи учасників судового процесу, судом встановлено наступне.

14.08.2018, наказ господарського суду Харківської області, виданий 27.07.2018 на виконання рішення суду від 25.06.2018, надійшов на виконання до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби м. Харків ГТУЮ у Харківській області.

15.08.2018 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 56998032, копії якої направлено на адресу боржника рекомендованим листом.

Постановою від 15.08.2018 накладено арешт на майно та грошові кошти боржника, які містяться на рахунках боржника в банківських установах, а саме: AT КБ «ПриватБанк», AT «Укрсоцбанк»,: AT «ОТП Банк».

При відкритті виконавчого провадження державним виконавцем було зроблено запит до ДФС України та отримано відповідь № від 17.08.2018, згідно якої за боржником TOB «Азотфострейд», зареєстровані відкриті рахунки у AT КБ «ПриватБанк», AT «Укрсоцбанк», AT «ОТП Банк».

У ході примусового виконання вказаного виконавчого документа боржником неодноразово відкривалися нові рахунки у банківських установах.

07.12.2018 до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби м. Харків ГТУЮ у Харківській області надійшла письмова заява стягувача TOB «Агророзквіт» з повідомленням про повне фактичне погашення суми боргу за рішенням суду.

10.12.2018 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 56998032, на підставі п. 11 ст. 39 ЗУ "Про виконавче провадження".

10.12.2018 враховуючи несплату боржником суми виконавчого збору в розмірі 25602,04 грн., державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 226153,98 грн. та відкрито виконавче провадження щодо стягнення з боржника суми виконавчого збору.

12.12.2018 державним виконавцем винесено постанову про виправлення описки у процесуальному документі, яким внесено виправлення до постанови від 10.12.2018, із зазначенням про закінчення виконавчого провадження на підставі п. п. 9 ст. 39 ЗУ "Про виконавче провадження".

Звертаючись до господарського суду із відповідною скаргою, скаржник посилається, зокрема, на те, що боржником у добровільному порядку в період з 17 серпня 2018 року по 29 листопада 2018 року сплатив стягувачу 2261539,65 грн. Державний виконавець заходами примусового виконання рішення, стягнув з розрахункових рахунків боржника на користь стягувача 256020,51 грн. Також стягнув з боржника 10% виконавчого збору з вказаної суми у розмірі 25929,84 грн. Таким чином станом на 29 листопада 2018 року у добровільному порядку та заходами примусового стягнення було в повному обсязі виконано рішення суду у справі №922/1090/18. Боржник вважає постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 10.12.2018, винесеною з порушенням норм ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки державним виконавцем закінчено виконавче провадження на підставі п. 11 відповідної статті, замість п. 9 даної статті, відповідно до якої потрібно закінчити виконавче провадження. Боржник вважає, що при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження, державний виконавець повинен був зняти арешти з майна (коштів) боржника, накладених на підставі судового наказу №922/1090/18, в зв'язку з повним його виконанням, а якщо вважав що виконавчий збір не стягнуто, повинен був відкрити нове виконавче провадження яке виконувати у порядку встановленому цим законом. Боржник зазначає, що державний виконавець зняв з арештованого рахунку боржника №2312 в Акціонерному банку «Південний» (м.Одеса) 248986,33 грн., які спрямував на рахунок державного казначейства. Після винесення постанови про закриття виконавчого провадження, арешт з рахунку боржника не зняв, вказану суму не повернув на рахунок боржника. Зайво вилучені кошти за виконанням рішення суду у справі №922/1090/18 за судовим наказом виданим господарським судом Харківської області 27.07.2018 у розмірі 248986,33 грн. до теперішнього часу боржнику не повернуті.

Враховуючи викладене, боржник вважає дії державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби м. Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_2, під час виконання наказу господарського суду від 27.07.2018 по справі № 922/1090/18, незаконними, що і стало підставою для звернення до господарського суду з відповідною скаргою на дії державного виконавця.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Статтею 339 ГПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч. 1 ст. 342 ГПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Так, правове регулювання виконавчого провадження здійснюється Законом України "Про виконавче провадження" у редакції Закону від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон України № 1404-VIII), ст. 1 якого, зокрема, передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 5 Закону України № 1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно зі ст. 18 Закону України № 1404-VIII виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих документів, до яких, зокрема, відносяться і накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частина 1 ст. 26 Закону України № 1404-VIII передбачає, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону.

Згідно зі ст. 15 Закону України № 1404-VIII сторони виконавчого провадження це стягувач і боржник, стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Як встановлено судом, на примусовому виконанні у Шевченківському ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області перебувало виконавче провадження ВП № 56998032, відкрите за наказом господарського суду Харківської області №922/1090/18 від 27.07.2018 про стягнення боргу з TOB «Азотфострейд» на користь TOB «Агророзківт» у розмірі 2517560,16 грн.

Як свідчать матеріали скарги, відповідно до повідомлення від 29.11.2018, стягувачем за наказом від 27.07.2018 - ТОВ "Агророзквіт", повідомлено Шевченківський відділ ДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області про повне виконання боржником - ТОВ "Азотфострейд" рішення суду.

Відповідно до ст. 39 Закону України № 1404-VIII, виконавче провадження підлягає закінченню у разі:

1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення;

2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення;

3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обовязків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника;

4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена;

7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів;

8) визнання боржника банкрутом;

9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;

11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;

13) непредявлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону;

14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у звязку з цим перераховані до Державного бюджету України;

15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки;

16) погашення, списання згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

10.12.2018, державним виконавцем, на підставі п. 9 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

З пояснень, наданих державним виконавцем, вбачається, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, державним виконавцем помилково вказано, як підставу закінчення виконавчого провадження: п. 11 ст. 39 Закону України № 1404-VIII, замість п. 9, ст. 39 Закону України № 1404-VIII та, при виявленні вказаної помилки, 12.12.2018 державним виконавцем винесено постанову ВП № 56998032 про виправлення помилки у процесуальному документі, із зазначенням про закінчення виконавчого провадження, на підставі п. 9 ст. 39 Закону України № 1404-VIII.

Відповідно до ст. 40 Закону України № 1404-VII, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно до приписів ст. 27 Закону України № 1404-VII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Враховуючи те, що в ході примусового виконання наказу від 27.07.2018, виконавчий збір було стягнуто не повністю (залишок нестягнутого виконавчого збору становить 226153,98 грн.) державним виконавцем арешти з майна боржника не знімалися та 10.12.2018 державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору, відповідно до якої постановлено стягнути з ТОВ "Азотфострейд" виконавчий збір у розмірі 226153,08 грн.

А, отже, суд зазначає про правомірність винесення державним виконавцем відповідної постанови та не зняття арешту з рахунків (коштів) боржника, оскільки в ході примусового виконання рішення суду з боржника не в повному обсязі, а частково стягнуто суму виконавчого збору у розмірі 25602,04 грн.

Щодо вимоги скаржника про визнання незаконною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору винесену головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 10 грудня 2018 року у виконавчому проваджені №56998032 за судовим наказом №922/1090/18 від 27 липня 2018 року, суд зазначає наступне.

Верховний суд, у постанові від 22 лютого 2018 року по справі №816/823/17, прийшов до висновку про те, що відповідно до Закону України №1404 стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення без винесення відповідної постанови. Підставою для винесення постанов про стягнення виконавчого збору є повернення виконавчого документу стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1-4, 6, 7, І9 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто. При цьому, виконання постанови про стягненню виконавчого збору відбувається в порядку передбаченому для примусового виконання виконавчих документів.

Також суд зазначає, господарським процесуальним кодексом України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні! права. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (стаття 339, частина перша статті 340 цього Кодексу відповідно).

Натомість згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України № 1404-VIII «Про виконавче провадження», згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Водночас, частиною другою статті 74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З наведених норм права вбачається, що Законом України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат і на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові ОСОБА_3 Верховного Суду від 08.06.2018 року у справі №921/16/14-г/15.

Враховуючи те, що порушення, зазначені у скарзі, зводяться до того, що державним виконавцем були невірно визначені суми виконавчого збору в процесі виконання наказу господарського суду від 27.07.2018, суд відмовляє в задоволенні скарги в цій частині.

Щодо вимог скаржника повернути зайво вилучені кошти, суд зазначає, що під час примусового виконання рішення суду по справі № 922/1090/18 державним виконавцем було виставлено платіжну вимогу на арештовані рахунки боржника, у ході чого 12.12.2018 на депозитний рахунок ДВС надійшли грошові кошти у розмірі 248986,33 грн., сума у розмірі 226230,98 грн. була зарахована як заборгованість зі сплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, сума 22755,35 грн. повернута на рахунок боржника, згідно розпорядження державного виконавця від 17.12.2018. Даний факт не заперечувався представником скаржника під час судового розгляду скарги.

Згідно статті 73 ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 343 ГПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, доводи скаржника не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, спростовуються матеріалами скарги, а отже вимоги ТОВ "Азотфострейд", викладені у скарзі на дії державного виконавця є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 234, 235, 339-344 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" на дії державного виконавця (вх. № 34832 від 13.12.2018) - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня складання повного тексту ухвали, відповідно до ст. 256 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 02.01.2019.

Суддя ОСОБА_4
справа № 922/1090/18