ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

п р о в і д м о в у у в и д а ч і с у д о в о г о н а к а з у

26 грудня 2018 року

Справа № 926/2400/18

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Миронюк С.О., розглянувши

заяву Міського комунального підприємства «Реклама», м. Чернівці

до Приватного малого підприємства «Нік Діор», м. Чернівці

про видачу судового наказу про стягнення заборгованості в сумі 2640,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Міське комунальне підприємство «Реклама» звернулось до Господарського суду Чернівецької області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Приватного малого підприємства «Нік Діор» 2640,00 грн боргу за Договором про надання рекламних послуг від 06.03.2015 № 04-06/03/15.

Вимоги заяви обґрунтовується тим, що на виконання умов зазначеного Договору стягувач надав, а боржник прийняв послуги реклами. Проте в порушення взятих на себе зобов’язань боржник не повністю оплатив вартість отриманих послуг, внаслідок чого заборгував стягувачу 2640,00 грн.

Розглянувши подану заяву, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з огляду на таке.

За змістом статей 147, 148 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною другою статті 12 ГПК України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Так, пунктами 3 і 4 частини третьої статті 150 ГПК України унормовано, що до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред’явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, а також інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

У частині першій статті 151 ГПК України зазначено, що за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом.

За приписами статті 4 Закону України “Про судовий збір” за подання до господарського суду заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 2018 рік – 176,20 грн).

До заяви про видачу судового наказу також додається документ, що підтверджує сплату судового збору (пункт 1 частини третьої статті 150 ГПК України).

Однак, як вбачається з матеріалів заяви про видачу судового наказу, заявником не надано доказів сплати судового збору у встановлених Законом України “Про судовий збір” порядку та розмірі.

Таким чином, заява Міського комунального підприємства «Реклама» про видачу судового наказу не відповідає вимогам, установленим статтею 150 ГПК України.

Пунктом 1 частини першої статті 152 ГПК України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

У свою чергу частиною другою статті 154 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно із частиною другою статті 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

З огляду на недотримання заявником вимог пункту 1 частини третьої статті 150 ГПК України, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу щодо стягнення з боржника заборгованості за Договором про надання реклами від 06.03.2015 № 04-06/03/15 в сумі 2640,00 грн.

Водночас господарський суд вважає за належне роз’яснити стягувачу, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (частина перша статті 153 ГПК України).

Керуючись статтями 150, 152-155, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Міському комунальному підприємству «Реклама» у видачі судового наказу про стягнення з Приватного малого підприємства «Нік Діор» 2640,00 грн боргу за Договором про надання реклами від 06.03.2015 № 04-06/03/15 .

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 28 грудня 2018 року.

Суддя                      С.О. Миронюк