ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"27" грудня 2018 р.м. Одеса Справа № 5016/2087/2011(5/66)-31/17-5166-2011
Господарський суд Одеської області у складі суді Найфлейш В.Д.,

при секретарі судового засідання Чебан К.В.

Розглядаючи у відкритому судовому засіданні справу №5016/2087/2011(5/66)-31/17-5166-2011

За заявою : Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО ЛІЗИНГ", м. Київ;

До боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю "КАРДЕН", Одеська область.

За участю представників сторін:

ліквідатор - арбітражний керуючий Сніткіна І.А. (посвідчення);

ОСОБА_3 - (особисто, паспорт);

представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 (довіреність);

від ПАТ „МТБ Банк" - Денисенко Л.М. (довіреність).

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Одеської області від 18.12.2013 р. ТОВ "КАРДЕН" визнано банкрутом, відносно нього відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено - арбітражного керуючого Солдаткіна С.В., якого зобов'язано після завершення всіх розрахунків із кредиторами подати до Господарського суду Одеської області звіт та ліквідаційний баланс на затвердження.

Оголошення про визнання ТОВ "КАРДЕН" банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури надруковано в газеті "Голос України" від 11.01.2014 №4.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.03.2016р. ліквідатором ТОВ "КАРДЕН" призначено арбітражного керуючого Сніткіну І.А.

Автоматичним розподілом справ між суддями справу №5016/2087/2011(5/66)-31/17-5166-2011 передано до розгляду судді Найфлейш В.Д.

14.08.2018р. ОСОБА_2 звернулась до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до ТОВ „Карден" про визнання недійсним з моменту укладання договору купівлі - продажу майна у вигляді будівельних матеріалів для малої архітектурної форми - торгівельний павільйон, який розташований за адресою: АДРЕСА_2, секція 14 за №27-04/2018-1 від 27.04.2018 року укладений між ТОВ „КАРДЕН" в особі ліквідатора Сніткіної І.А. та фізичною особою ОСОБА_1.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.08.2018р. заяву ОСОБА_2. прийнято до розгляду.

11.09.2018р. до Господарського суду Одеської області від ліквідатора ТОВ „Карден" Сніткіної І.А. надійшли заперечення (вх.№ 18482/18) на заяву про визнання недійсним договору купівлі - продажу від 27.04.2018р.

01.10.2018р. на виконання вимог ухвали суду від 11.09.2018р. до Господарського суду Одеської області від Виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області надійшов супровідний лист з документами (вх.№ 19918/18).

16.10.2018р. до Господарського суду Одеської області від ліквідатора ТОВ „Карден" Сніткіної І.А. надійшло клопотання про призначення експертизи (вх.№ 3-844/18).

19.10.2018р. до Господарського суду Одеської області від представника ОСОБА_2. надійшов супровідний лист з додатковими документами (вх.№ 21377/18).

05.11.2018р. до Господарського суду Одеської області надійшла зустрічна позовна заява (вх. №2668/18) суб'єкта підприємницької діяльності Фирульової Світлани Олександрівни до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном, в якому просить суд зобов'язати ОСОБА_2. звільнити торговельний павільйон, розташований за адресою: АДРЕСА_2.

07.11.2018р. до Господарського суду Одеської області від СПД Фирульової С.В. надійшли заперечення (вх.№ 22742/18) на заяву про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 27.04.2018р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.12.2018р. прийнято зустрічну позовну заяву СПД Фирульової Світлани Олександрівни до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном до спільного розгляду та об'єднано в одне провадження з первісним позов у справі № 5016/2087/2011(5/66)-31/17-5166-2011.

11.12.2018р. до Господарського суду Одеської області від ОСОБА_2. надійшов відзив на зустрічну позовну заяву (вх.№ 25642/18).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.12.2018р у задоволені клопотання ліквідатора ТОВ „Карден" Сніткіної І.А. про призначення експертизи (від 16.10.2018р. вх.№ 3-844/18) відмовлено.

Відповідно до п. 6 ст.12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбачену цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"

В судовому засіданні 27.12.2018р. проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Фирульова С.О. про дату, місце та час проведення судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджуються поштовими повідомленням, які містяться у матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін та ліквідатора ТОВ „Карден", суд встановив наступне.

01 серпня 2009 року між ТОВ "КАРДЕН" в особі директора ОСОБА_10 (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець) укладений Договір купівлі- продажу № 01/08/09-1, відповідно до п.1.1. якого продавець зобов'язується продати павільйон, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, а покупець прийняти і сплатити продавцеві договірну ціну за нього.

Відповідно до п. 1.2. зазначеного Договору, право власності на об'єкт належить продавцю на підставі Акта технічної комісії про прийняття стаціонарної малої архітектурної форми до експлуатації.

Пунктом 2.1. договору встановлено, що за домовленістю сторін ціна об'єкту становить 70 000,00 (сімдесят тисяч грн. 00 коп.), в тому числі ПДВ 11 666 грн. 67 коп. Договірна вартість об'єкту перераховується покупцем на поточний рахунок продавця або вноситься до каси продавця частками або в повному обсязі в термін до 10.09.2009р. (п.2.2 Договору).

Згідно п.4.1. договору сторони домовилися, що покупець набуває право власності на об'єкт з моменту підписання акту приймання-передачі.

01.08.2009р. між ОСОБА_2. та ТОВ „Карден" в особі директора ОСОБА_10 підписано акт приймання-передачі, відповідно до якого продавець передав, а покупець прийняв у власність павільйон, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2.

На виконання умов Договору купівлі-продажу № 01/08/09-1 від 01.08.2009р. ОСОБА_2. внесені грошові кошти до каси продавця у розмір 70 000,00 (сімдесят тисяч грн.00 коп.), що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №1 від 03 серпня 2009 року.

Також, між ТОВ „Карден" (орендар) та ОСОБА_2. (орендодавець) укладено договір суборенди землі, який зареєстрований у Вознесенському районному відділі Миколаївської регіональної філії Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28.01.2010р. № 01, відповідно до умов якого орендар передає, а суборендар бере в тимчасове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться в АДРЕСА_2 під розміщення та обслуговування павільйону для роздрібної торгівлі та комерційних послуг. Договір діє з моменту державної реєстрації з 28.01.2010 по 09.01.2012р.

31.10.2011р. Комунальним підприємством „Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації" було виготовлено технічний паспорт на нежитловий об'єкт павільйон для торгівлі НОМЕР_2 по АДРЕСА_2, власником якого зазначено ОСОБА_2.

В подальшому, 12.11.2012р. між територіальною громадою міста Вознесенська в особі Вознесенської міської ради в особі міського голови ОСОБА_11 (Орендодавець) та ФОП Феняк Л,В. (Орендар) був укладений договір оренди землі. № 070/12. відповідно до п. 1 якого, орендодавець на підставі рішення №26 27 сесії 6 скликання Вознесенської міської ради від 19.10.2012р. надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, площею 0,0018 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно п. 2 договору оренди землі №070/12, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,0018 га, кадастровий номер НОМЕР_3.

Відповідно до п.3 договору оренди землі № 070/12 передбачено, що договір діє п'ять років з моменту його державної реєстрації з 12.11.2012 року по 11.11.2017 року.

До договору оренди землі № 070/12 від 12.11.2012р. між сторонами укладено додаткову угоду № 001/18 від 02.01.2018р. про поновлення договору оренди землі, відповідно до умов якої договір діє протягом 5 (п'яти) років, починаючи з моменту державної реєстрації права оренди. Даний договір є невід'ємною частиною договору оренди землі, зареєстрованого у Вознесенській міській раді 12.11.2012 року за №070/2.

Згідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеку, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № НОМЕР_4, речове право щодо оренди земельної ділянки, площею 0,0018 га, зареєстроване за фізичною особою підприємцем Феняк Л.В. у вказаному реєстрі за № 13853130 строком на п'ять років з правом пролонгації, на підставі додаткової угоди, серія та номер 001/18 виданий 02.01.2018р.

Тобто договір оренди земельної ділянки №070/12 діє з 02.01.2018р. по 02.02.2023р. включно.

Як стало відомо ОСОБА_2., 27.04.2018р. між ТОВ „Карден" в особі ліквідатора, арбітражного керуючого Сніткіної Ірини Анатоліївни та фізичною особою ОСОБА_1 було укладено договір №27-04/2018-1 купівлі - продажу майна, відповідно до п.1.1 Договору продавець передає (продає) у власність покупця майно, а покупець (купує) приймає і зобов'язується сплатити за нього визначену Договором суму грошових коштів.

Відповідно до п.1.2 Договору майном, яке визначене в п.п.1 п.1 Договору є будівельні матеріали для малої архітектурної форми - торгівельний павільйон, розташований за адресою: Миколаївська область, вулиця Сухомлинського, буд..1б, секція 14.

Відповідач, Фирульова Світлана Олександрівна надала до суду заперечення на заяву про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 27.04.2018р., відповідно до яких просить суд відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2.

Відповідач, в особі ліквідатора ТОВ „Карден" арбітражного керуючого Сніткіної І.А. просить суд, відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_2., з огляду на те, що відповідно до переліку майна, що наданий до суду директором ТОВ „Карден" та розпорядником майна 22.01.2012р. ТОВ „Карден", зокрема, боржнику належить мала архітектурна споруда торгівельний павільйон, за адресою: м.Вознесенськ, вул.Сухомлинського, буд.1б, секція 14., на яке було накладено арешт Вознесенським міськрайонним відділом ДВС ГТУЮ у Миколаївській області, реєстраційний номер обтяження 10875422. Майно боржника, зокрема, будівельні матеріали для малої архітектурної форми - торгівельний павільйон було включено до ліквідаційної маси, відповідно до ст.42 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

26.01.2018р. протоколом комітету кредиторів було погоджено визначену ліквідатором вартість та спосіб продажу будівельних матеріалів для малої архітектурної форми та в подальшому ліквідатором здійснено продаж зазначеного майна, включення його до ліквідаційної маси, шляхом укладання договору купівлі - продажу за запропонованою визначеною ліквідатором вартістю 20000,00 грн.

На підставі вищевикладеного, позивач ОСОБА_2. і звернулась до господарського суду Одеської області з даним позовом про визнання недійсним з моменту укладання договору купівлі - продажу майна у вигляді будівельних матеріалів для малої архітектурної форми - торгівельний павільйон, який розташований за адресою: АДРЕСА_2, секція 14 за №27-04/2018-1 від 27.04.2018 року укладений між ТОВ „КАРДЕН" в особі ліквідатора Сніткіної І.А. та фізичною особою ОСОБА_1, у зв'язку з тим, що у ліквідатора були відсутні правові підстави для продажу вказаного майна шляхом укладання договору купівлі-продажу, оскільки його укладення було здійснено з порушенням норм чинного законодавства та порушенням права іншої особи.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Щодо заявлених первісних позовних вимог ОСОБА_2, слід зазначити наступне.

Відповідно п.4 ст.10 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Ч. 8 ст. 44 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" спори, які виникають при проведенні та виконанні результатів аукціонів, у тому числі про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна, розглядаються в межах провадження у справі про банкрутство.

Тому позов правомірно поданий та розглядається в порядку позовного провадження відповідно до ст. 4-1 ГПК України.

Відповідно до ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частини 1, 4 ст. 202 Цивільного кодексу України визначають, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

За приписами ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

У п.п. 2.1, 2.9, 3.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року N 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" (з наступними змінами та доповненнями) зазначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Відповідність чи невідповідність правочину вимогам закону має оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Якщо сторонами правочину, пов'язаного з переходом права власності (повного господарського відання) на нерухоме майно, не дотримано вимог закону стосовно правил державної реєстрації прав на таке майно, то сама лише ця обставина не є підставою для визнання такого правочину недійсним, оскільки зазначена реєстрація не є елементом форми правочину. Водночас необхідно мати на увазі, що згідно з частиною четвертою статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Як встановлено матеріалами справи ОСОБА_2 є власником павільйону, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 01.08.2009р. № 01/08/09-1 та акту приймання-передачі до нього, який є чинним.

Окрім того, чинність договору підтверджується наявністю технічного паспорту від 31.10.2011р. на нежитловий об'єкт павільйон для торгівлі НОМЕР_2 по АДРЕСА_2, власником якого зазначено ОСОБА_2, договором оренди землі № 070/12 від 12.11.2012р., довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме, речове право щодо оренди земельної ділянки площею 0,0018 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, зареєстроване за фізичною особою підприємцем Феняк Л.В. у вказаному реєстрі за № 13853130 строком на п'ять років з правом пролонгації, на підставі додаткової угоди, серія та номер 001/18 виданий 02.01.2018р. та використовується нею для здійснення підприємницької діяльності.

Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення (ст.658 ЦК України).

Відповідно п.1 до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як вбачається з договору купівлі-продажу майна №24-04/2018-1 від 27.04.2018р. укладеного між СПД Фирульова С.О. (покупець) та ТОВ „Карден" в особі ліквідатора Сніткіною І.А. (продавець), відповідно до п.1.1 якого, продавець передає (продає) у власність покупця майно, а покупець (купує) приймає і зобов'язується сплатити за нього визначену Договором суму грошових коштів.

П.1.2 Договору встановлено, що майном, яке визначено в п.1.1 договору, є будівельні матеріали для малої архітектурної форми - торгівельний павільйон, розташований за адресою: АДРЕСА_2.

Отже на момент укладання договору купівлі-продажу №24-04/2018-1 у ТОВ „Карден" в особі ліквідатора Сніткіної І.А. був відсутній необхідний обсяг цивільної дієздатності, оскільки останній не є власником торгівельного павільйону, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, а власником є ОСОБА_2, у зв'язку з чим в момент вчинення цього правочину не були додержані положення ст. 203 ЦК України, що є підставою визнання його недійсним згідно ст.215 ЦК України.

Згідно ч.1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладання договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи за адресою: АДРЕСА_2 знаходиться торгівельний павільйон, тоді як предметом договору купівлі-продажу №24-04/2018-1 від 27.04.2018р. визначено майно - будівельні матеріали для малої архітектурної форми - торгівельний павільйон, розташований за адресою: АДРЕСА_2, що суперечить ч.1 ст.656 ЦК України, у зв'язку з невідповідністю предмету договору фактичному об'єкту продажу.

Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, щодо задоволення позовної заяви ОСОБА_2 до ТОВ „Карден" про визнання недійсним з моменту укладання договору купівлі - продажу майна № 24-04/2018-1 від 27.04.2018р. у вигляді будівельних матеріалів для малої архітектурної форми - торгівельний павільйон, який розташований за адресою: АДРЕСА_2, який укладений між фізичною особою ОСОБА_1 та ТОВ „Карден" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Сніткіної Ірини Анатоліївни, у зв'язку з тим, що у ліквідатора були відсутні правові підстави для продажу вказаного майна шляхом укладання договору купівлі-продажу, оскільки його укладення було здійснено з порушенням ст.655,656 та 658 ЦК України, що є підставою визнання його недійсним.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на ТОВ "Карден".

Щодо розгляду зустрічної позовної заяви суд зазначає наступне.

05.11.2018р. суб'єкт підприємницької діяльності Фирульова Світлана Олександрівна звернулась до Господарського суду Одеської області з зустрічною позовною заявою про усунення перешкод у користуванні майном, а саме торгівельним павільйоном, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, обґрунтовуючи позов укладанням договором купівлі-продажу №27-04/2018-1 від 27.04.2018р. між ТОВ „Карден" в особі ліквідатора Сніткіною І.А. та фізичною особою ОСОБА_1.

За результатом розгляду зустрічної позовної заяви та характеру спірних правовідносин, господарський суд дійшов висновку, що вирішення даного спору не відноситься до юрисдикції господарських судів, виходячи з наступного:

Частиною 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених ч.2 цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: 8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України;

Згідно до п.3 ст.30 ГПК України, встановлено що спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов'язані між собою позовні вимоги пред'явлені одночасно щодо декількох об'єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцем знаходження об'єкта, вартість якого є найвищою.

П.10 ст.30 ГПК України, зазначено, що зустрічний позов та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, незалежно від їх підсудності пред'являються в господарський суд за місцем розгляду первісного позову. Це правило не застосовується, коли відповідно до інших визначених у цій статті, правил виключної підсудності такий позов має розглядатися іншим судом, ніж тим, що розглядає первісний позов.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Приймаючи до уваги вищенаведене, зустрічна позовна заява подана до суду СПД Фирульовою Світланою Олександрівною, яка не є учасником у справі про банкрутство ТОВ „Карден" та пред'явлена до фізичної особи ОСОБА_2, суд доходить до висновку, про наявність підстав для закриття провадження по зустрічній позовній заяві, згідно п.1 ч.1 ст.231 ГПК України. Крім того, позивачем при звернені до суду з зустрічною позовною заявою порушено правило виключної підсудності, оскільки спірне майно знаходиться в Миколаївській області, місті Вознесенськ, що за приписами ч.10 ст. 30 ГПК України унеможливлює її розгляд в межах даної справи. Зазначена зустрічна позовна заява має розглядатися у судах загальної юрисдикції за місцем знаходженням спірного майна, згідно ст.27 ЦПК України.

Відповідно до ч 3, 4 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи вищевикладене, судовий збір в сумі 1 762 грн., сплачений СПД Фірульовою С.О. при поданні зустрічної позовної заяви, слід повернути з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 129, 202, 216,п.1.1 ст.231, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_2 (вх. №1855/18 від 14.08.2018 р.) - задовольнити.

2. Визнати недійсним з моменту укладання договір купівлі - продажу майна у вигляді будівельних матеріалів для малої архітектурної форми-торгівельний павільйон, розташований за адресою: АДРЕСА_2 за №27-04/2018-1 від 27 квітня 2018 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю „КАРДЕН" в особі ліквідатор Сніткіної Ірини Анатоліївни та фізичною особою ОСОБА_1.

3. Стягнути з Товариством з обмеженою відповідальністю „КАРДЕН" (65025, Одеська область, Комінтернівський район,21 КМ Старокиївського шосе,42, ) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві тисячі) грн. витрат по сплаті судового збору.

4. Провадження за зустрічною позовною заявою суб'єкта підприємницької діяльності Фирульової Світлани Олександрівни до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном - закрити.

5. Повернути Фізичній особі-підприємцю Фірульовій Світлани Олександрівни (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м.Одесі Одеської області (м.Одеса, вул. Черняховського, 6, код 38016923), у зв'язку із закриттям провадження у справі, сплачений згідно квитанції № 0.0..1 від 26.11.2018р. судовий збір в сумі 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн., оригінал квитанції знаходиться в матеріалах справи № 5016/2087/2011(5/66)-31/17-5166-2011.

6. Копію ухвали направити: СПД Фирульовій Світлани Олександрівни (АДРЕСА_1), ОСОБА_2 (АДРЕСА_3), ліквідатору Сніткіній І.А. (АДРЕСА_4).

Наказ видати після набрання ухвали законної сили.

Ухвала господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст ухвали складено 08.01.2019р.

Суддя В.Д. Найфлейш