ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"26" грудня 2018 р.Справа № 922/4094/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Міньковського С.В.

при секретарі судового засідання Черновій В.О.

розглянувши матеріали справи

за позовом Шевченківське об'єднане управління ПФУ у м.Харкові, м. Харків
до Публічне АТ "Харківський канатний завод", м. Харків
про про стягнення коштів
за участю сторін: не з'явились,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду вд 14.12.17 р. позов Шевченківського УПФУ м. Харкова задоволено повністю; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Харківський канатний завод" на користь Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова заборгованість по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в сумі 12 335,22 гривень; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Харківський канатний завод" на користь державного бюджету України 1600,00 гривень судового збору.

Ухвалою господарського суду від 04.10.18 р. задоволено заяву ДСА України про виправлення помилки, допущеної при оформленні виконавчого документа від 10.01.18 р. та про поновлення строку на його виконання (за вих. № 10-18004/18 від 21.09.18 р.).

Оригінал наказу господарського суду Харківської області від 10.01.2018 р. та ухвалу від 04.10.2018 р. про внесенення змін до наказу та поновлення строку на його пред'явлення направлено на адресу ДСА України 05.10.2018 р.

17 грудня 2018 р. до господарського суду від Державної судової адміністрації України надійшла заява про виправлення помилки в наказі суду від 10.01.18 р. та поновлення строку пред'явлення для його виконання. Ухвалою суду від 18.12.18 р. зазначену заяву призначено до розгляду в судовому засіданні, зобов'язавши заявника надати суду оригінал наказу суду від 10.01.18 р.

Стягувач (заявник) в судове засідання не з'явився, свого повноважного представника не направив, вимог ухвали суду не виконав, оригінал наказу господарського суду на адресу суду не надіслав. Хоча, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить телефонограма отримана працівником ДСА.

Враховуючи, що згідно з ч.3 ст. 328 та ч. 2 ст. 329 ГПК України, неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви, суд вважає за необхідне розглядати справу за відсутності представників стягувача та боржника.

Суд, розглянувши заяву стягувача про виправлення описки в наказі, встановив наступне.

В провадженні господарського суду Харківської області перебувала справа №922/4094/17 за заявою Шевченківського об'єднаного управління ПФУ м. Харкова до Публічного АТ "Харківський канатний завод" про стягнення коштів.

Рішенням господарського суду від 14.12.17 р. позов Шевченківського УПФУ м. Харкова задоволено повністю; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Харківський канатний завод" на користь Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова заборгованість по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в сумі 12 335,22 гривень; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Харківський канатний завод" (адреса: 61020, м. Харків, вул. Китаєнко, 1; ) на користь державного бюджету України (одержувач коштів: Головне управління Державної казначейської служби у м. Києві, , рахунок 0001, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у м. Києві, МФО 820019, код бюджетної класифікації 22030106) 1 600,00 гривень судового збору.

Відповідно до ч.1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Відповідно до ч. 3 ст. 327 ГПК України наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

Згідно п. 19 ч. 1 Перехідних положень ГПК України в редакції від 15.12.17 р. до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: оформлення і видача виконавчих документів здійснюються в паперовій формі судом, який ухвалив відповідне рішення; оформлення і видача судових рішень, якими вносяться зміни до виконавчих документів (в тому числі про виправлення помилки у виконавчому документів, поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа тощо) здійснюється в паперовій формі судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, після набранням рішенням законної сили наказ видається за заявою стягувачу або надсилається стягувачу рекомендованим чи цінним листом. Накази про стягнення судового збору надсилаються до державної судової адміністрації України.

10 січня 2018 року на примусове виконання вищевказаного рішення по даній справі судом було видано відповідний наказ зі строком дії для пред'явлення до виконання до державної виконавчої служби, фінансових установ або органів, що здійснюють казначейські обслуговування бюджетних коштів, до 10 квітня 2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч. 1-3 ст. 329 ГПК України, у разі пропуску строку для пред'явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Як вбачається з матеріалів справи, при виготовленні наказу суду 10 січня 2018 р. на стягнення судового збору на користь державного бюджету України в наказі не зазначено місцезнаходження боржника та код ЄДРПОУ юридичної особи, в зв'язку з чим, на підставі заяви ДСА, суд постановив ухвалу від 04.10.2018 р., якою виправив допущені описки та поновив строк пред'явлення наказу до виконання до 04 січня 2019 р.

Тобто, строк пред'явлення наказу до виконання на момент звернення ДСА до суду із заявою про поновлення строку, ще не закінчився і заявник вправі його пред'явити до виконання у встановлений судом строк.

Таким чином, вимоги ДСА щодо поновлення строку на пред'явлення наказу до виконання є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо вимог стягувача про виправлення помилки в наказі суду від 10.01.2018 р., суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів ст. 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права та застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Євпропейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених цим Кодексом. А згідно ч. 1 ст. 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В своїй заяві заявник (ДСА) просить суд: 1) поновити строк пред'явлення наказу до виконання; 2) вказати вірні реквізити для зарахування коштів; 3) вказати інформацію про стягувача; 4) вказати інформацію про боржника.

Як встановлено судом, за заявою представника Державної судової адміністрації ОСОБА_2, судом 04.10.2018 р. вже було задоволено заяву про виправлення описки в наказі господарського суду та поновлення строку на його пред'явлення. Проте, представник ДСА ОСОБА_2 через два місяці знову звертається до господарського суду з проханнями, які вже розглянуті судом, про що постановлено відповідне судове рішення.

Подання до суду вдруге такої заяви, суд сприймає як не компетентність представника ДСА і наголошує на необхідності враховувати подані раніше до суду відповідні заяви та прийняті, за результатом розгляду таких заяв, судові рішення.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що п. 17 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року N 6 "Про судове рішення" зазначено, що, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішення (рішенні, постанові або ухвалі), суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номера і дати документа, найменування сторони, прізвища особи тощо), або мають технічний характер.

Наказ господарського суду містить резолютивну частину судового рішення, тому внесення нових реквізитів стягувача до наказу господарського суду є фактичною зміною змісту судового рішення, що не може бути предметом розгляду на підставі приписів статей 328-329 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, наказ видавався на виконання рішення господарського суду від 14.12.2017 р. і на дату прийняття рішення по справі, реквізити для зарахування коштів на користь державного бюджету були зазначені господарським судом вірні. Зміна реквізитів отримувача коштів через рік після прийняття судом рішення по справі не є підставою для виправлення описки в наказі суду. Натомість свідчить про безпідставне невиконання рішення господарського суду та наказу, виданого на його виконання, які є обов'язковими до виконання на всій території України відповідно до приписів ст. 326 ГПК України.

В своєму Рішенні у справі Рябих проти Росії від 03 грудня 2003 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 4 Протоколу №7 Конвенції передбачає надання дозволу державі виправляти судові помилки. Однак Суд повторює, що концепція правової певності, яка характерна для Конвенції, передбачає дотримання принципу остаточності судового рішення.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі Пелевін проти України від 20.05.2010). Вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства», (п. 57). Встановлюючи такі правила, держава користується певною свободою розсуду.

Враховуючи вищевикладене, суд не знаходить підстав для виправлення описки в рішенні суду, оскільки зазначене заявником не є опискою. Також, суд вважає, що заявником не вірно обраний спосіб захисту, в зв'язку з чим суд відмовляє у задоволенні заяви ДСА в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 234, 326, 328, 329 Господарського процесуального кодексу України

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Державної судової адміністрації за вх. № 34986 від 17.12.18 р. відмовити в повному обсязі.

Ухвалу направити заявнику, ПАТ "Харківський канатний завод".

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня підписання її суддею

Ухвала підписана 26.12.2018 р.

Суддя ОСОБА_1