РІШЕННЯ

м. Київ

18.12.2018Справа № 910/11614/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Ковалівської О.М., розглядаючи у відкритому судовому засіданні

справу № 910/11614/18

за позовом приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання Азот», м. Сєвєродонецьк Луганської області,

до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ,

про зобов'язання відновити 1 440 420,24 грн. на особовому рахунку,

за участю представників:

позивача - Іванова П.О. (довіреність від 11.06.2018 № 05юз/342);

відповідача - Лисаченка Є.М. (довіреність від 08.11.2018 5372).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

31.08.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» (далі - Товариство) до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - Залізниця) про зобов'язання відповідача відновити 1 440 420,24 грн. на особовому рахунку №5765294 з кодом 6441.

Товариство обґрунтовує позовні вимоги тим, що:

- 23.12.2015 Товариством (вантажовласник) і Залізницею (виконавець) укладено договір №ДФ/30011 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги (далі - Договір); Договір укладено у відповідності до Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644;

- згідно з пунктом 1.1 Договору його предметом є надання відповідачем позивачу послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, та проведенням розрахунків за ці послуги;

- відповідно до пункту 2.2 Договору відповідач зобов'язується приймати до перевезення та видавати вантажі позивача, подавати під навантаження (вивантаження) вагони згідно із затвердженими планами і заявками відповідача та надавати йому додаткові послуги, пов'язані із перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатку до Договору;

- для проведення розрахунків і обліку сплачених сум Залізниця відкриває для Товариства особовий рахунок №3000452 з привласненням залізничного коду 6441 (пункт 2.3 Договору);

- згідно з пунктом 2.4 Договору позивач зобов'язується здійснювати попередню оплату за перевезення вантажів та додаткові послуги шляхом перерахування коштів у сумах, відповідних до обсягу перевезення та вагонообігу на під'їзній колії на рахунок зі спеціальним режимом використання філії "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" Залізниці; одержані кошти відповідач зараховує на особистий рахунок Товариства;

- по закінченні кожного місяця Залізниця надає Товариству витяг з його особового рахунку і податкову накладну; відповідач після списання коштів надає позивачу через станцію перелік списаних сум (пункт 3.4 Договору);

- 29.11.2016 оформлено перевезення ватажу (аміак рідкий) у 44 вагонах-цистернах зі станції Рубіжне (відправник - позивач) на адресу приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" (станція призначення - Обарів Львівської залізниці), що підтверджується залізничними накладними від 29.11.2016 №52755618, №52755626, №52755584, №52755600;

- в рамках Договору за послуги із перевезення зазначеного вантажу Залізницею з особового рахунку Товариства №3000452 було списано провізні платежі на загальну суму 1 440 420,24 грн.;

- нарахування та списання відповідачем зазначених сум підтверджується графою 31 та 34 залізничних накладних, а також переліком списаних сум №20161129 від 29.11.2016 по ДН-2, наданим Залізницею Товариству відповідно до пункту 3.4 Договору;

- проте, фактично відправка вантажу за вказаними залізничними накладними не відбулась і вагони 01.12.2016 були повернуті на під'їзні колії Товариства;

- відповідно чинного законодавства України та умов Договору відправник зобов'язується сплачувати за перевезення вантажу встановлену плату, для чого перевізник через свої розрахункові підрозділи отримує від відправника кошти та заносить їх на особовий рахунок платника і списує їх за здійснені перевезення і надані послуги; списання грошей з рахунку проводиться на підставі провізних документів у відповідності до затверджених тарифів;

- оскільки відправлення вантажу не відбулось і вагони були повернуті зі станції відправлення до позивача, то підстави для здійснення оплати (списання) відсутні;

- пунктом 4.2 Договору передбачено, що у разі виявлення неправильного відображення на особовому рахунку використання коштів вантажовласником виконавець вносить відповідні зміни до особового рахунку вантажовласника;

- таким чином, відповідачем мало бути здійснене коригування особового рахунку позивача шляхом відновлення списаної суми 1 440 420,24 грн. на особовому рахунку, як такої, що не використана;

- однак строк дії Договору закінчився у 2017 році, але відповідні зміни до особового рахунку №3000452 внесені не були;

- на заміну Договору, 20.02.2018 Товариством та Залізницею укладено договір №06114/ДОН-2018 про надання послуг (далі - Договір №06114/ДОН-2018);

- за умовами Договору №06114/ДОН-2018, з метою проведення розрахунків і обліку сплачених сум, відповідачем для позивача відкрито особовий рахунок №5765294 з кодом 6441;

- пунктом 4.10 Договору №06114/ДОН-2018 передбачено, що у разі виявлення перевізником неправильного нарахування платежів, здійснюється перерахунок, після чого надлишок стягнутої суми перераховується на особовий рахунок замовника, як оплата за майбутні перевезення або ж додатково з сум внесеної попередньої оплати стягуються недоотримані грошові суми;

- з метою коригування особового рахунку позивача №5765294 шляхом відновлення на вказаному рахунку суми 1 440 420,24 грн., яка була списана з особового рахунку №3000452 за Договором без фактичного надання послуг перевезення, позивачем на адресу відповідача направлено лист від 16.05.2018 №07/ОП - 206;

- у відповідь на вказаний лист відповідач листом від 07.06.2018 №НЗ-1Дон.Філія-02/873 повідомив, що розглядає лист позивача як претензію, а строк для пред'явлення претензій за Договором вже сплинув, що не відповідає дійсності;

- таким чином, Товариство вважає, що списані Залізницею з особового рахунку позивача 1 440 420,24 грн. мають бути відновлені у повному обсязі на особовому рахунку №5765294 з кодом 6441.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2018 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

24.09.2018 до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, на виконання вимог ухвали суду від 04.09.2018 подано попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи, пояснення та обґрунтування щодо сплати судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 24.10.2018; встановлено:

- позивачу строк у п'ятнадцять днів:

з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для надання суду: документів, що підтверджують повноваження представників (накази, довіреності, тощо), оригінали для огляду, належним чином засвідчені копії для залучення до матеріалів справи; оригіналів всіх документів, доданих до позовної заяви (для огляду);

з дня отримання від відповідача відзиву на позовну заяву для подання до суду відповіді на відзив з доданням доказів, що підтверджують викладені обставини;

- відповідачу строк у п'ятнадцять днів:

з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для надання суду: відзиву на позов з доданням доказів, що підтверджують викладені обставини; на підтвердження статусу юридичної особи і повного найменування належним чином засвідчені копії (для залучення до матеріалів справи) статуту; документи, що підтверджують повноваження представників (накази, довіреності, тощо), оригінали для огляду, належним чином засвідчені копії для залучення до матеріалів справи;

з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду заперечення на відповідь на відзив з доданням доказів, що підтверджують викладені обставини.

Відповідач 30.10.2018 подав суду заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Крім того, 30.10.2018 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, якому заперечив проти задоволення позовних вимог.

Підготовче засідання призначене на 24.10.2018 не відбулося у зв'язку з перебуванням судді Курдельчука І.Д. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2018 підготовче засідання призначено на 20.11.2018.

16.11.2018 Залізниця подала суду додаткові пояснення.

Позивач 19.11.2018 подав суду відповідь на відзив, в якій заперечив проти застосування наслідків спливу позовної давності.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2018 відкладено підготовче засідання на 04.12.2018.

Відповідач 30.11.2018 подав суду заперечення на відповідь на відзив, в якій зазначив про підстави застосування наслідків спливу строку позовної давності до даних позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу №910/11614/18 до судового розгляду по суті на 18.12.2018.

Позивач 18.12.2018 подав суду додаткові пояснення до відповіді на відзив, в яких виклав свої заперечення щодо застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Представник позивача у судовому засіданні 18.12.2018 оголосив вступне слово та підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача оголосив вступне слово та заперечив проти задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні сторони пояснили, що вагони не прийняті до перевезення у зв'язку із проведенням антитерористичної операції.

Суд, заслухавши вступне слово представників учасників справи, з'ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, дослідив в порядку статей 209-210 Господарського процесуального кодексу України докази у справі.

Після закінчення з'ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд перейшов до судових дебатів.

Представники учасників справи виступили з промовами (заключним словом), в яких посилалися на обставини і докази досліджені у судовому засіданні.

У судовому засіданні 18.12.2018 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України.

Судом, відповідно до вимог статей 222-223 Господарського процесуального кодексу України, здійснювалося повне фіксування судового засідання технічними засобами та секретарем судового засідання велися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Як встановлено рішенням Господарського суду міста Києва від 07.12.2017 зі справи №910/17049/17 за позовом Товариства до Залізниці про стягнення 1 440 420,24 грн., залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2018, яке набрало законної сили 23.04.2018:

23.12.2015 Товариством (вантажовласник) та Залізницею (виконавець) було укладено Договір за умовами якого:

- предметом Договору є надання виконавцем вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за ці послуги (пункт 1.1 Договору);

- вантажовласник зобов'язується пред'являти виконавцю у визначені терміни місячні плани перевезень, заявки на подачу вагонів (контейнерів) та здійснювати навантаження (вивантаження) вантажів, що відправляються ним, або прибувають на його адресу; передача замовлень на перевезення вантажовідправниками та їх узгодження залізницею здійснюється через автоматизовану систему «МЕСПЛАН» (АС «МЕСПЛАН») з накладанням ЕЦП, у цьому випадку місячне замовлення у паперовому вигляді не надається (пункт 2.1 Договору);

- виконавець зобов'язується приймати до перевезення та видавати вантажі вантажовласника, подавати під навантаження (вивантаження) вагони (контейнери) згідно із затвердженими планами і заявками вантажовласника та надавати йому додаткові послуги, пов'язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатку до цього договору (пункт 2.2 Договору);

- виконавець зобов'язується здійснювати розрахунки безготівкові та готівкою з вантажовласником за перевезення вантажів і надані додаткові послуги згідно з діючими тарифами, вести облік нарахованих і сплачених сум та надавати вантажовласнику відповідні розрахункові документи через станцію Рубіжне; для проведення розрахунків і обліку сплачених сум виконавець відкриває для вантажовласника особовий рахунок №3000452 з привласненням залізничного коду №6441 (пункт 2.3 Договору);

- розрахунки за Договором від імені виконавця здійснюються через філію «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» Залізниці (пункт 3.1 Договору);

- розмір попередньої оплати та періодичність її внесення визначається вантажовласником, виходячи з очікуваного обсягу перевезень та послуг на підставі діючих тарифів (пункт 3.2 Договору);

- у міру виконання перевезень та надання послуг виконавець відображає в особовому рахунку використання вантажовласником коштів для оплати перевезень вантажів, за користування вагонами (контейнерами), подавання, збирання вагонів, маневрову роботу, зберігання вантажів, інших додаткових послуг, а також штрафів на підставі відповідних документів і т. ін. (пункт 3.3 Договору);

- у разі виявлення неправильного відображення в особовому рахунку використання коштів вантожовласником виконавець вносить відповідні зміни до особового рахунку вантажовласника (пункт 4.2 Договору);

- Договір укладено строком до 31.12.2017 включно (пункт 7.4 Договору в редакції додаткової угоди від 21.03.2017 №5).

Між сторонами підписано доповнення №1, в якому визначені вид послуг та вартість в гривнях.

До матеріалів справи долучено копії накладних від 29.11.2016 №52755618 (всього сплачено відправником 133 221,20 грн.), №52755626 (всього сплачено відправником 481 907,30 грн.), №52755584 (всього сплачено відправником 140 697,90 грн.), №52755600 (всього сплачено відправником 444 523,80 грн.).

На кожній з накладних міститься відмітка, що відправка не відбулася, вантаж повернуто відправнику без повернення провізних платежів, накладна перекреслена косою лінією.

В судовому засіданні сторони пояснили, що вагони не прийняті до перевезення у зв'язку із проведенням антитерористичної операції.

Відправником вантажу згідно з вказаними накладними є Товариство.

Відповідно до статті 6 Статуту залізниць України (далі - Статут) накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Згідно з пунктом 1.7 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (далі - Правила №644), отримана залізницею при відправленні сума платежів указується цифрами у відповідних графах перевізних документів.

Отже, загальна, списана з рахунку позивача згідно з зазначеними накладними, сума за перевезення становить 1 200 350,20 грн. без ПДВ. Загальна сум з ПДВ складає 1 440 420,24 грн. Факт списання крім накладних підтверджується копією переліку від 29.11.2016 №20161129.

Перевезення вантажу на суму 1 440 420,24 грн. не було здійснено; доказів протилежного суду не подано.

Позивач звернувся до відповідача з претензією від 23.02.2017 №07/ОП-129, в якій просив здійснити повернення коштів у сумі 1 440 420,24 грн. на особовий рахунок №3000452.

Відповідач надав відповідь на претензію, в якій зазначив, що накладні не містять даних про повернення вантажу перевізником та отримання його вантажовласником.

Кошти у сумі 1 440 420,24 грн. були списані з рахунку позивача за здійснення перевезень в рамках Договору, вказана обставина не заперечується сторонами.

Частиною четвертою статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, враховуючи склад сторін у даній справі та справі №910/17049/17, обставини, встановлені судовим рішенням у справі №910/17049/17, не доказуються при розгляді даної справи.

Так, рішенням суду Господарського суду міста Києва від 07.12.2017 зі справи №910/17049/17 за позовом Товариства до Залізниці про стягнення 1 440 420,24 грн. у задоволенні позову було відмовлено у зв'язку з невірно обраним позивачем способом захисту.

Крім того, вказаним судовим рішенням роз'яснено, що Товариство, виявивши необґрунтоване відображення у своєму особовому рахунку спірної суми, як використаної, повинно звернутися до Залізниці з відповідною вимогою про відновлення цієї суми на особовому рахунку.

Позовні вимоги, у справі №910/17049/17 були мотивовані тим, що Залізниця безпідставно списала з рахунку Товариства грошові кошти у сумі 1 440 420,24 грн., які Товариством просило стягнути з Залізниці на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

У даній справі, №910/11614/18, позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору.

Київський апеляційний господарський суд у постанові від 23.04.2018 зі справи №910/17049/17 зазначив про те, що статті 1212 Цивільного кодексу України не підлягає застосуванню, оскільки списання Залізницею коштів з особового рахунку Товариства відбулася в межах правовідносин, що регулюються умовами Договору.

Крім того, Київський апеляційний господарський суд наголосив, що закон не передбачає такої підстави для припинення невиконаного зобов'язання, як закінчення строку дії договору. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верхового Суду України, викладеною у постанові від 24.06.2015 зі справи №904/5381/14, де наведено аналіз кореспондуючих прав та обов'язків у сторін, тобто зобов'язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України). Отже, і закінчення строку дії договору не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін цього правочину (аналогічна позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 24.04.2017 зі справи №905/3178/15).

Так, за своєю правовою природою Договір є договором перевезення вантажу.

Відповідно до частини першої статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 2 Статуту Статут визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Згідно з абзацом першим статті 17 Статуту перевезення вантажів залізничним транспортом організовуються на договірних засадах. Форма договору про організацію перевезень вантажів встановлюється Правилами.

Статтею 22 Статуту передбачено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відповідно до частини дев'ятої статті 10 Закону України «Про залізничний транспорт» розрахунки відправників і одержувачів вантажу, вантажобагажу і пошти з підприємствами залізничного транспорту загального користування за перевезення, додаткові збори за вантажні операції і користування рухомим складом, а також за штрафи, пеню, неустойки здійснюються в порядку, передбаченому Статутом залізниць України, іншими актами законодавства України та міжнародними договорами.

Згідно з пунктами 2.1- 2.6 Правил № 644 розрахункові підрозділи залізниць (далі - розрахункові підрозділи) здійснюють безготівкові розрахунки з відправниками, одержувачами та експедиторами через установи банків за перевезення вантажів, вантажобагажу та за надання додаткових послуг.

Для зарахування платежів та обліку виручки залізниць від перевезень вантажів в установах банку, які обслуговують розрахункові підрозділи, відкриваються поточні рахунки зі спеціальним режимом використання (далі - розподільчі рахунки).

Розрахунки за перевезення вантажу та вантажобагажу між залізницею і платником (відправником, одержувачем, експедитором) здійснюються на підставі договору (додаток 1), згідно з яким залізниця відкриває особовий рахунок кожному платнику (відправнику, одержувачу, експедитору) з присвоєнням коду платника.

Після присвоєння коду розрахунковий підрозділ видає платнику довідку (додаток 2), у якій вказуються найменування платника і номер присвоєного коду. У всіх перевізних документах, накопичувальних картках, відомостях плати за користування вагонами та контейнерами, відомостях плати за подавання, забирання та маневрову роботу проставляється код платника.

Платник згідно з договором у порядку передоплати перераховує на рахунок розрахункового підрозділу кошти для оплати перевезень і додаткових послуг.

Розрахунковий підрозділ веде облік надходження коштів на особовий рахунок платника і використання їх платником для оплати перевезень та наданих залізницею послуг.

Облік витрачених коштів здійснюється на підставі перевізних документів, накопичувальних карток (додаток 3), відомостей плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, які можуть бути оформлені в електронному вигляді (з накладенням електронного цифрового підпису).

Усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Пунктами 2.8-2.10 Правил № 644 передбачено, що після закінчення звітного місяця розрахунковий підрозділ видає платнику виписку з особового рахунку та податкову накладну.

З розподільчих рахунків розрахункового підрозділу не повинні здійснюватися ніякі витратні операції. Залишки коштів на розподільчих рахунках щодня в повній сумі перераховуються на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання відповідної залізниці.

Усі спірні питання з розрахунків за перевезення вантажів і додаткових послуг платники регулюють безпосередньо з станціями, які нараховували платежі, і розрахунковими підрозділами, що провадили розрахунки. У разі недосягнення домовленості спірні питання вирішуються в претензійно-позовному порядку.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що зазначені особові рахунки відправників, одержувачів, не є рахунками у банківських чи фінансових установах, адже, по-перше, ні залізниця, ані її розрахунковий підрозділ не є банківською установою, а по-друге, грошові кошти, в якості попередньої оплати від вказаних осіб надходять на спеціальний рахунок розрахункового підрозділу відповідної залізниці, як банківській установі. Цей рахунок, є одним з рахунків саме залізниці.

Аналіз статті 62 Статуту та пунктів 1.10, 2.6 Правил № 644 дозволяє зробити такий висновок.

Частиною першою статті 62 Статуту регламентовано, що порядок розрахунків за надані залізницею послуги здійснюється згідно з чинним законодавством. Таким законодавством є Правила №644 та Типовий договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення, на підставі яких укладаються договори з конкретними замовниками послуг. Зазначені Правила передбачають відкриття та ведення підрозділом залізниці особового рахунку платника, який відображає надходження розрахункових документів про здійснення передоплати замовником за надані в майбутньому послуги залізниці, документів про здійснені перевезення та надані залізницею послуги. Списання коштів з особового рахунку проводиться на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами та контейнерами. Усі належні платежі за додаткові послуги включаються в накопичувальні картки. У разі незгоди платника з підставами або розміром нарахування, він має право звернутись до залізниці з вимогою повернути у встановленому Статутом порядку на особовий рахунок зайво нараховану суму (пункт 4.2. Типового Договору) Отже, у випадку не вирішення спору у претензійному порядку, скаржник, захищаючи свої права та інтереси, вправі звернутися до суду з вимогою про відновлення запису на його особовому рахунку шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому незаконно списаної грошової суми.

Отже, спосіб захисту майнових прав шляхом відновлення запису на особовому рахунку замовника послуг у залізничному перевезенні та відображення (відновлення, збільшення) суми здійсненої ним передоплати відповідатиме способам захисту, визначеним спеціальними нормами права, та буде узгоджуватися із загальними вимогами щодо належності засобів правового захисту відповідно до статей 55, 124 Конституції України, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, оскільки подані позивачем вагони не були прийняті до перевезення відповідачем, що не заперечується останнім, то Залізниця немала списувати з рахунку Товариства 1 440 420,24 грн. провізної плати.

Відповідно до пункту 4.2 Договору у разі виявлення неправильного відображення в особовому рахунку використання коштів вантожовласником виконавець вносить відповідні зміни до особового рахунку вантажовласника.

Залізницею подано суду заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності мотивовану тим, що позивач несвоєчасно звертався до перевізника з претензією з підстав, зазначених у позовній заяві, строк на пред'явлення позову сплинув через шість місяців з дня виявлення обставин, які є підставою для його заявлення; лише 16.05.2018 позивач надіслав відповідачу претензію №07/ОП-206, на яку відповідач надав відповідь від 07.06.2018 №НЗ-1 Дон. Філія - 02/873; про обставини, з яких фактично відправка вантажу за залізничними накладними №52755618, №52755626, №52755584 та №52755600 не відбулася, відповідачу стало відомо 01.12.2016, про що свідчать відмітки в графах 51 і 52 накладних, також було відомо і про списання 1 440 420,24 грн. провізних платежів.

Згідно із статтею 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною першою статті 258 Цивільного кодексу України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог у зв'язку з перевезенням вантажу, пошти (стаття 925 цього Кодексу).

Згідно з частинами першою - четвертою статті 315 Господарського кодексу України до пред'явлення перевізникові позову, що випливає з договору перевезення вантажу, можливим є пред'явлення йому претензії.

Претензії можуть пред'являтися протягом шести місяців, а претензії щодо сплати штрафів і премій - протягом сорока п'яти днів.

Перевізник розглядає заявлену претензію і повідомляє заявника про задоволення чи відхилення її протягом трьох місяців, а щодо претензії з перевезення у прямому змішаному сполученні - протягом шести місяців. Претензії щодо сплати штрафу або премії розглядаються протягом сорока п'яти днів.

Якщо претензію відхилено або відповідь на неї не одержано в строк, зазначений у частині третій цієї статті, заявник має право звернутися до суду протягом шести місяців з дня одержання відповіді або закінчення строку, встановленого для відповіді.

Частиною першою статті 261 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Так, позивачу стало відомо про те, що відповідачем було списано з рахунку Товариства провізну плату 01.12.2016 в момент коли відповідачем не було прийнято вагони від позивача з вантажем до перевезення.

Нарахування та списання провізної плати підтверджується відмітками у графах 31 та 34 залізничних накладних.

02.10.2017 Товариство звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Залізниці про стягнення 1 440 420,24 грн. на підставі 1212 Цивільного кодексу України.

Разом з тим, рішенням суду Господарського суду міста Києва від 07.12.2017 зі справи №910/17049/17 за позовом Товариства до Залізниці про стягнення 1 440 420,24 грн. у задоволенні позову було відмовлено у зв'язку з невірно обраним позивачем способом захисту.

Як було зазначено, у вказаному рішенні судом було зазначено про те, що Товариство, виявивши необґрунтоване відображення у своєму особовому рахунку спірної суми, як використаної, мало звернутися до Залізниці з відповідною вимогою про відновлення цієї суми на особовому рахунку.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2018 рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2017 зі справи №910/17049/17 було залишено без змін, а отже судове рішення набрало законної сили 23.04.2018.

За таких обставин, Товариство дізналося про порушення свого права на відновлення запису на його особовому рахунку шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому незаконно списаної грошової суми лише 23.04.2018.

У зв'язку з встановленням даного факту, позивач надіслав відповідачу лист від 16.05.2018 №07/ОП-206, в якому просив Залізницю здійснити коригування особового рахунку Товариства №5765294 шляхом відновлення на вказаному рахунку грошових коштів у сумі 1 440 420,24 грн., які були списані з особового рахунку №3000452 за Договором.

Відповідач, листом від 07.06.2018 №НЗ-1Дон.Філія-02/873, повідомив позивача про те, що зазначений лист розглядається Залізницею як претензія, та зазначив, що згідно з оформленими залізничними накладними та переліку від 29.11.2016 №20161129 з особового рахунку №3000452 було знято 1440420,24 грн. з ПДВ за послуги перевезення вантажу (аміак рідкий) і на час претензії сплинув, визначений статтею 134 Статуту, шестимісячний термін, протягом якого може бути заявлена претензія до Залізниці; у зв'язку з викладеним регіональна філія «Донецька залізниця» не має законних підстав для задоволення вимог Товариства.

З даним позовом, позивач звернувся до суду 29.08.2018 (згідно з відомостями публічного акціонерного товариства «Укрпошта»).

Отже, враховуючи встановлені судом обставини, позивачем не було пропущено строк позовної давності щодо звернення до суду з даним позовом.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Подані відповідачем докази та наведені обставини не спростовують позовні вимоги.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» (93403, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, 5; ідентифікаційний код 33270581) до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний код 40075815) про зобов'язання відновити 1 440 420,24 грн. на особовому рахунку задовольнити повністю.

2. Зобов'язати публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний код 40075815) відновити суму у розмірі 1 440 420 (один мільйон чотириста сорок тисяч чотириста двадцять) грн. 24 коп. на особовому рахунку № 5765294 з кодом 6441, який відкрито для приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» (93403, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, 5; ідентифікаційний код 33270581).

3. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» (93403, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, 5; ідентифікаційний код 33270581) 21 606 (двадцять одну тисячу шістсот шість) грн. 30 коп. судового збору.

4. Після набрання рішенням законної сили видати відповідні накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28.12.2018.

Суддя І.Д. Курдельчук