ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2018 р. Справа № 911/1953/18

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Лилака Т.Д. за участю секретаря судового засідання Москалика О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості

(09117, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, 36, код 22199887)

до 1) Комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційна контора №6 (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Вернадського,10, код 19420911)

2) Білоцерківська міська рада Київської області

(09117, Київська обл., м. Біла Церква, вул.. Ярослава Мудрого, 15, код 26376300)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1: ОСОБА_1 (адреса: 09117, АДРЕСА_1)

про стягнення 43704,54 гривень

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Білоцерківський міськрайонний центр зайнятості звернувся до господарського суду Київської області з позовною заявою до комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційна контора №6 та Білоцерківської міської ради Київської області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача1 ОСОБА_1 про стягнення 43704,54 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 працював на посаді начальника Комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційної контори №6, наказом від 10.03.2017 № 82ВК був звільнений з займаної посади, 20.03.2017 став на облік як безробітний в органі зайнятості населення та отримував допомогу по безробіттю. У подальшому він звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційної контори №6 про поновлення на роботі і внаслідок рішення Київського апеляційного суду, був поновлений на роботі. Так, позивач стверджує, що в зв'язку з поновленням на роботі незаконно звільненого працівника згідно з рішенням суду сума коштів, виплачених цьому працівнику в якості допомоги по безробіттю, підлягає відшкодуванню працедавцем Фонду. Оскільки КП Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційна контора №6 відмовився відшкодувати ці кошти добровільно, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.09.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 04.10.2018.

Представник КП Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційної контори №6 в письмовому відзиві, поданому до суду, позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову, в обґрунтування відзиву зазначив, що підстави для стягнення з Комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційної контори №6 коштів на користь Фонду відсутні, оскільки роботодавцем ОСОБА_1, в даних трудових відносинах, виступає Білоцерківська міська рада Київської області, в особі міського голови, а Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційної контори №6 є місцем роботи.

Представник Комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційної контори №6 в письмовому відзиві, поданому до суду, позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову.

03.10.2018 представник позивача подав відповідь на відзив, в якому заперечував проти доводів відповідача. Зазначає, що відповідно до контракту від 28.10.2015 №51 ОСОБА_1 є працівником КП Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційної контори №6, таким чином, працедавець має відшкодувати Фонду витрати, понесені на виплату допомоги по безробіттю.

05.11.2018 ОСОБА_1 подав пояснення на позовну заяву, в яких зазначив, що у трудових правовідносинах між ним, як начальником КПБМР ЖЕК №6 та Білоцерківською міською радою, роботодавцем виступає Білоцерківська міська рада в особі міського голови, тому вважає, що КП Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційна контора №6 не є «роботодавцем».

Розгляд справи неодноразово відкладався.

Ухвалою господарського суду Київської області від 29.11.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 13.12.2018.

У судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення щодо своїх позовних вимог, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні надав усні пояснення щодо своїх заперечень проти позову, просив суд відмовити в задоволенні позову повністю з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Громадянин ОСОБА_1 працював у Комунальному підприємстві Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційної контори №6 на посаді начальника, 10.03.2017 був звільнений з роботи на підставі розпорядження Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 09.03.2017 № 91-к.

20 березня 2017 ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості із заявою про надання йому статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю.

Орган зайнятості населення визнав за ОСОБА_1 статус безробітного та у період з 27.03.2017 по 11.10.2017 виплатив йому допомогу по безробіттю у загальній сумі 43704,54 грн. (довідка від 06.11.2017 № 173б, видана Білоцерківським міськрайонним центром зайнятості).

У цей же час ОСОБА_1, не погоджуючись зі своїм звільненням, звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом до Білоцерківської міської ради Київської області, Комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційної контори №6 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 11.08.2017, ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду. Рішенням Київського апеляційного суду від 26.10.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, скасовано рішення Білоцерківського міськрайонного суду та ухвалено нове рішення, відповідно до якого задоволено позов ОСОБА_1 до Білоцерківської міської ради Київської області, Комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційної контори №6 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу; розпорядження Білоцерківської міської ради від 09.03.2017 № 91-к визнано незаконним та скасовано; визнано незаконним та скасовано наказ від 10.03.2017 Комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційної контори №6 про звільнення ОСОБА_1 та стягнуто з Комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційної контори №6 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Наказом Комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційної контори №6 від 27.10.2017 № 435 ВК ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді начальника на підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 26.10.2017 по справі № 22ц-780/4780/2017.

У листопаді 2017 року Білоцерківський міськрайонний центр зайнятості звернувся до відповідачів з претензією від 23.11.2017 № 1493-02 про відшкодування допомоги по безробіттю, виплаченої ОСОБА_1, однак відповідач листом від 05.12.2017 № 680 відмовився відшкодовувати Фонду виплачені кошти з тих підстав, що роботодавцем ОСОБА_1, в даних трудових відносинах, виступає Білоцерківська міська рада Київської області, в особі міського голови, а Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційної контори №6 є місцем роботи, тому відсутні підстави для стягнення з Комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційної контори №6 виплачених коштів.

Вважаючи, що його права та законні інтереси порушено, Білоцерківський міськрайонний центр зайнятості звернувся у січні 2018 року до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом у якому просив стягнути з Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Житлово-експлуатаційна контра №6» допомогу по безробіттю, виплачену гр. ОСОБА_1, у сумі 43 704 грн. 54 коп.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 02 березня 2018 року позовні вимоги задоволено. Задовольняючи позовні вимоги Київський окружний адміністративний суд виходив з того, що позивачем доведено наявність підстав для стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 43 704,54 грн., виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_1 у зв'язку з поновленням останнього на роботі за рішенням суду відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу у якій він просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Постановою Київського апеляційного суду від 08 серпня 2018 року по справі № 810/511/18 визначено: справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) суб'єктами стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта. Оскільки у відносинах щодо стягнення коштів, комунальне підприємство та відповідна місцева рада виступають не як суб'єкт владних повноважень, а як боржник у зобов'язальних цивільних правовідносинах, колегія суддів дійшла висновку, що даний спір не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства. Рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 березня 2018 року скасовано. Провадження у справі за адміністративним позовом Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості до Білоцерківської міської ради Київської області, Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Житлово-експлуатаційна контра №6» про стягнення заборгованості закрити.

Даний господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства; і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на викладене, за суб'єктним складом сторін та суттю спору дана справа підлягає розгляду господарським судом у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

В силу статті 5 Закону № 5067-VI держава гарантує у сфері зайнятості, зокрема, соціальний захист у разі настання безробіття.

Відповідно до статті 9 Закону № 5067-VI кожен має право на соціальний захист у разі настання безробіття, що реалізується шляхом участі в загальнообов'язковому державному соціальному страхуванні на випадок безробіття, яке передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття.

Згідно із статтею 2 Закону України від 05.07.2012 № 5067-VI "Про зайнятість населення" безробітним визнається особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Так, в силу положень статті 44 Закону № 5067-VI зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Статтею 7 Закону України від 02.03.2000 № 1533-III "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності, є одним з видів забезпечення, що надається застрахованим особам Фондом загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в разі настання страхового випадку (безробіття).

Відповідно до статті 31 Закону № 1533-III виплата допомоги по безробіттю припиняється, зокрема, у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Відповідно до статті 50 Закону № 5067-VI роботодавці беруть участь у здійсненні заходів щодо забезпечення зайнятості населення шляхом додержання вимог законодавства про працю, зайнятість населення та загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття.

В силу положень частини четвертої статті 35 Закону № 1533-III із роботодавця утримуються: сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду; незаконно виплачена безробітному сума забезпечення у разі неповідомлення про його прийняття на роботу; незаконно отримана сума допомоги по частковому безробіттю.

З аналізу положень статті 35 Закону № 1533-III вбачається, що ключовим критерієм для визначення підстав для стягнення з працедавця суми допомоги по безробіттю (соціального забезпечення), виплаченої на корить застрахованої особи, є неправомірне звільнення особи та подальше її поновлення на роботі, або інші передбачені законом неправомірні дії чи бездіяльність працедавця. При цьому, висновок про неправомірність такого звільнення працівника може ґрунтуватися не лише на підставі рішення суду, а й випливати з інших актів: рішень комісій по трудовим спорам, рішень третейських судів, ґрунтуватися на добровільному визнанні працедавцем факту неправомірного звільнення або вбачитися із змісту мирової угоди, укладеної з працівником.

У справі, що розглядалась, судом встановлено, що ОСОБА_1 був поновлений на роботі в Комунальному підприємстві Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційної контори №6 внаслідок рішення Апеляційного суду Київської області від 26.10.2017 по справі № 22ц-780/4780/2017 за його позовом до працедавця про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яке набрало законної сили з моменту проголошення.

Факт виплати зазначених коштів працівникові відповідача підтверджується матеріалами справи, зокрема, копією довідки № 173б від 06.11.2017, копією додатку 4 до Персональної картки № 00022 ОСОБА_1 та додатків до неї.

Доказів перерахування цих коштів позивачеві відповідачем надано не було.

За таких обставин, сума матеріального забезпечення, виплачена центром зайнятості гр. ОСОБА_1 у розмірі 43704,54 грн. в період його перебування на обліку 27.03.2017 по 11.10.2017 включно як безробітному, підлягає поверненню роботодавцем, а саме Комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційна контора №6.

Керуючись ст.ст. 129, 237-239, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційна контора №6 (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Вернадського,10, код 19420911) на користь Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості (09117, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, 36, код 22199887) кошти у сумі 43704,54 гривень, виплачені як допомога по безробіттю гр. ОСОБА_1

Стягнути з Комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційна контора №6 (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Вернадського,10, код 19420911) на користь Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості (09117, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, 36, код 22199887) 1762,00 гривень судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 13.12.2018 оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 26.12.2018.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.Д. Лилак