ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2018 Справа №914/1830/18

За позовом Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго, м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Львівавтокомплектація, м. Львів

про стягнення заборгованості за теплову енергію за період з 01.01.2018 по 31.08.2018 згідно договору №4217/Ф від 02.11.2007 в розмірі 856 653,68 грн

Суддя Ділай У.І.

Секретар Куць М.Я.

За участі представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 представник (Довіреність №55 від 10.12.2015)

Від відповідача: не зявився.

На розгляд господарського суду Львівської області надійшов позов Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Львівавтокомплектація про стягнення заборгованості за теплову енергію за період з 01.01.2018 по 31.08.2018 згідно договору №4217/Ф від 02.11.2007 в розмірі 856 653,68 грн.

Ухвалою суду від 05.10.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 13.11.2018.

Представник позивача в судовому засіданні 13.11.2018 надав суду усні пояснення, просив позовні вимоги задоволити.

Відповідач у судове засідання 13.11.2018 явку повноважного представника не забезпечив.

Ухвалою суду від 13.11.2018 підготовче судове засідання відкладено на 04.12.2018.

04.12.2018 за вх.№46229/18 від позивача надійшло клопотання, в якому зазначає, що позивачем подано всі докази у справі та просить розглядати справу без участі представника.

Сторони явки повноважних представників в судове засідання 04.12.2018 не забезпечили.

Ухвалою від 04.12.2018 підготовче провадження закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті на 20.12.2018.

Представник позивача в судовому засіданні 20.12.2018 підтримав позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві та з посиланням на матеріали справи. Після нарадчої кімнати представник позивача на проголошення вступної та резолютивної частини рішення не зявився.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання 20.12.2018 не забезпечив, причин неявки та невиконання вимог ухвал суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходження відповідача зазначено: 79026, м. Львів, вул. Стрийська, 45. На таку ж адресу скеровувались судом ухвали у даній справі.

Господарським судом виконані всі можливі заходи щодо сповіщення відповідача про час та місце судового засідання.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобовязує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідач не скористався своїм правом подання відзиву на позовну заяву та надання доказів в порядку статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи те, що норми статті 81 Господарського процесуального кодексу України щодо обовязку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції.

У звязку з тим, що відповідач не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, подання відзиву на позов та доказів, а матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін і неявка відповідача не перешкоджає вирішенню спору, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку ч. 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України за наявними у ній матеріалами.

В процесі розгляду матеріалів справи суд

встановив:

Між Львівським комунальним підприємством Львівтеплоенерго та Товариством з обмеженою відповідальністю Львівавтокомплектація укладено Договір про постачання теплової енергії в гарячій воді №4217/Ф від 02.11.2007. За цим Договором Енергопостачальна організація (позивач у справі) бере на себе зобовязання постачати Споживачу (відповідач у справі) теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а Споживач зобовязується отримувати та оплачувати одержану теплову енергію за виставленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором (п. 1. Договору).

Згідно з п.3.2.2 Договору споживач теплової енергії зобовязується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені даним договором.

Відповідно до п. 6.3. Договору споживач до 25-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, сплачує енергопостачальній організації вартість фактично спожитої теплової енергії в розрахунковому періоді, якщо тариф на теплову енергію є одноставковим. Споживач до 25-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, сплачує енергопостачальній організації вартість фактично спожитої теплової енергії та щомісячну величину плати за приєднане теплове навантаження, яка визначається як 1/12 величини річної плати за приєднане теплове навантаження, якщо тариф на теплову енергію є двоставковим.

Пунктом 7.2.3. Договору встановлено, що за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію споживач сплачує енергопостачальній організації пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який стягується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 10.1. договору термін його дії встановлено до 01.10.2008, а в п.10.4 сторони передбачили, що договір вважається пролонгованим на кожен наступний рік, якщо за шістдесят календарних днів до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

На виконання умов договору позивач постачав відповідачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах. Проте, відповідач порушив умови договору, взятих зобовязань щодо оплати теплової енергії Товариство з обмеженою відповідальністю Львівавтокомплектація належно не виконано.

Спір виник внаслідок того, що відповідач в порушенням умов договору не оплатив вчасно позивачу за теплову енергію. Відтак, ЛКП Львівтеплоенерго звернулося до господарського суду Львівської області з позовною заявою про стягнення з відповідача 741 434,18грн заборгованості за теплову енергію за період з 01.01.2018 до 31.08.2018.

Крім того, позивач згідно умов ст.625 ЦК України нарахував відповідачу 5110,01 грн. інфляційних нарахувань за період з 26.02.2018 по 31.07.2018 та 8899,38грн. 3% річних за період з 26.02.2018 по 31.08.2018, а також керуючись умовами п.7.2.3 договору, нарахувало відповідачу пеню, яка згідно поданого ним розрахунку становить 101210,11грн. за період з 26.02.2018 по 31.08.2018.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 509 ЦК України, зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, при цьому зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 174 ГК України, господарські зобовязання виникають з господарського договору та інших угод, передбачених законом.

Як встановлено судом спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі договору про постачання теплової енергії в гарячій воді №4217/Ф від 02.11.2007, на виконання умов якого відповідачу постачалась теплова енергія в гарячій воді.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У п. 3.2.2. договору про постачання теплової енергії в гарячій воді №4217/Ф від 02.11.2007 передбачено обовязок відповідача виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, передбачені договором.

У ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, а у відповідності до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із матеріалами справи, жодних зауважень зі сторони відповідача до позивача до обсягів та нарахованої вартості поставленої теплової енергії немає. Заперечень щодо належного, якісного, своєчасного постачання теплової енергії відповідач суду не надав. Доказів оплати заборгованості відповідачем також не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відповідач як юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями та відсутність коштів не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання.

Згідно із ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Доказів наявності обставин зазначених у ст. 617 ЦК України, які є підставами звільнення від відповідальності за порушення зобовязання відповідачем не подано.

Отже, відповідач своїх зобовязань не виконав, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в судовому засіданні позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем зобовязань за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді №4217/Ф від 02.11.2007, відтак, з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість у розмірі 741 434,18грн заборгованості за теплову енергію за період з 01.01.2018 до 31.08.2018.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок, підстави та правильність нарахування суми 3% річних та інфляційних нарахувань, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, судом встановлено, що позивачем допущені арифметичні помилки у нарахуванні. За розрахунком суду з відповідача слід стягнути 4173,92грн інфляційних втрат за період з 26.02.2018 по 31.07.2018 та 4690,88 грн 3% річних за період з 26.02.2018 по 31.08.2018. В задоволенні решти вимог в цій частині слід відмовити.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 101210,11грн. за період з 26.02.2018 по 31.08.2018 суд зазначає наступне.

За умовами п.7.2.3 договору, а несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію споживач сплачує енергопостачальній організації пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який стягується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Згідно із вимогами ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок, підстави та правильність нарахування, судом встановлено, що при розрахунку пені за період з 26.02.2018 по 25.08.2018 позивач не врахував оплати, які були здійснені відповідачем у попередній період. Так, у наданому позивачем розрахунку заборгованості зазначено, що заборгованість у січні 2018 року становила 221 043,67грн, однак в проведеному нарахуванні пені позивач вказав суму 232213,67грн.

За вказаних обставин, судом самостійно здійснено розрахунок пені за період з 26.02.2018 по 31.08.2018 з врахуванням помилок, допущених позивачем, за яким 100115,28грн. В задоволенні решти вимог в цій частині слід відмовити.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч. 9 ст. 129 ГПК України).

Судовий збір покладається на відповідача повністю, оскільки, останній в судові засідання явку повноважного представника не забезпечив та відзиву не подавав, що суд розцінює як зловживання процесуальними правами.

Керуючись статтями 4, 7 ,13, 14, 73, 74, 76-79, 91, 96, 120, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задоволити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Львівавтокомплектація (79026, м. Львів, вул. Стрийська, буд. 45, ідентифікаційний код 33982081) на користь Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго (79040, м. Львів, вул. Д. Апостола, буд. 1, ідентифікаційний код 05506460) 741 434,18грн. заборгованості за теплову енергію за період з 01.01.2018 до 31.08.2018, 100115,28грн грн пені, 4173,92грн інфляційних втрат, 4864,45 грн 3% річних та 12 758,82 грн. судового збору..

3.В задоволенні 1094,83грн. пені, 936,09грн. інфляційних втрат та 4034,93грн 3% річних - відмовити.

4.Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили в порядку ст. 327 ГПК України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.ст. 241, 256, 257 ГПК України. Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повний текст складено 29.12.2018.

Суддя Ділай У.І.