РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.11.2018Справа № 910/8899/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., секретар судового засідання Мамонтова О.О., дослідивши матеріали господарської справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмачгазбудсервіс»

до Департаменту регіонального розвитку та житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Департамент фінансів Київської обласної державної адміністрації

про стягнення 2 417 025,03 грн.,

Представники:

від позивача Кирян Д.І. (за дов.)

від відповідача Кріль І.О. (за дов.)

від третьої особи не прибули

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Бахмачгазбудсервіс» до Департаменту регіонального розвитку та житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації про стягнення 2 417 025,03 грн., з яких: 2 232 476,67 грн. боргу, 149 902,98 грн. пені, 12 320,80 грн. 3% річних, 22 324,58 грн. інфляційних. Також позивач просив покласти на відповідача 11 100 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не сплатив за виконані позивачем роботи за договором № 118-17 від 24.07.2017 на виконання робіт з «Реконструкції внутрішньо квартального проїзду від вул. Юності до вул. Будівельників із влаштуванням тротуару та мережі освітлення в м. Українка Обухівського району Київської області» (далі - Договір). За твердженням позивача, відповідач прострочив оплату на 85 днів з 13.10.2017 по 05.02.2018. Позивач вважає, що відповідач зобов'язаний сплатити за виконані роботи з моменту підписання актів форми КБ-2 та КБ-3 (акт № 1 за жовтень 2017 року, підписаний 12.10.2017, а акт № 2 за грудень 2017, підписаний 21.12.2017).

Суд своєю ухвалою від 18.07.2018 відкрив провадження у справі № 910/8899/18, постановив розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження.

Департамент регіонального розвитку та житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації позовні вимоги відхилив. Заперечуючи проти позову відповідач посилається на умови Договору, за якими поточні та остаточний розрахунки за виконані роботи замовник здійснює лише при умові надходження коштів з джерел фінансування. Таким джерелом є кошти обласного бюджету, відповідно до Програми будівництва, реконструкції та ремонту об'єктів інфраструктури Київської області, проте відповідач не отримував відповідне бюджетне фінансування. Відповідач вважає, що заборгованість перед ТОВ «Бахмачгазбудсервіс» виникла не з його вини.

Позивач у відповіді на відзив зазначив, що факт відсутності бюджетного фінансування не є підставою для звільнення відповідача від виконання зобов'язань за Договором.

Позивач подав клопотання про залучення до участі у справі як співвідповідачів Київської обласної державної адміністрації та Департаменту фінансів Київської обласної державної адміністрації.

Суд відмовив у задоволенні клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмачгазбудсервіс» про залучення до участі у справі співвідповідачів Київської обласної державної адміністрації та Департаменту фінансів Київської обласної державної адміністрації з огляду на таке.

Клопотання про залучення співвідповідачів не містить вимог до Київської обласної державної адміністрації та Департаменту фінансів Київської обласної державної адміністрації, рівно як не містить обставин, які би вказували на те, що ці особи, поряд з Департаментом регіонального розвитку та житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації, є зобов'язаними за договором № 118-17 від 24.07.2017 щодо оплати виконаних робіт. Та обставина, що Департамент регіонального розвитку та житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації є структурним підрозділом останньої, а розпорядником бюджетних коштів, за рахунок яких повинна здійснюватись оплата виконаних робіт за договором, є Департамент фінансів Київської обласної державної адміністрації, не є такою, яка, відповідно до договору чи закону, могла бути б підставою для покладення виконання обов'язків за договором на цих осіб.

Водночас, суд залучив до участі у справі третьою особою на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Департамент фінансів Київської обласної державної адміністрації, оскільки рішення у справі, у разі задоволення позову, може вплинути на обов'язки Департамент фінансів Київської обласної державної щодо забезпечення відповідача фінансуванням.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

24.07.2017 Департамент регіонального розвитку та житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації (замовник) та товариство з обмеженою відповідальністю «Бахмачгазбудсервіс» (підрядник) уклали договір № 118-17 на виконання робіт з «Реконструкції внутрішньо квартального проїзду від вул. Юності до вул. Будівельників із влаштуванням тротуару та мережі освітлення в м. Українка Обухівського району Київської області» (далі - Договір).

Згідно з п. 1.1 Договору, підрядник зобов'язався своїми силами і засобами на свій ризик, в межах договірної ціни, що наведена в розділі III Договору, виконати за завданням замовника роботи з реконструкції внутрішньо квартального проїзду від вул. Юності до вул. Будівельників із влаштуванням тротуару та мережі освітлення в м. Українка Обухівського району Київської області (надалі - об'єкт), та у встановлений строк здати виконання робіт замовнику, а замовник зобов'язався надати підряднику будівельний майданчик (фронт робіт), передати дозвільну документацію, прийняти віл підрядника закінчені, роботи (об'єкт будівництва) та оплатити їх.

Відповідно до п. 2.1 Договору, строки виконання робіт - до 31.12.2017.

Ціна Договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 01.08.2018 до Договору) становить 2 237 311,38 грн.

Розрахунки проводяться шляхом поетапної оплати замовником по факту виконаних робіт, при умові надходження коштів з джерел фінансування на даний об'єкт (п. 4.1 Договору).

За п. 4.3 Договору, поточні та остаточні розрахунки за виконані роботи замовник здійснює лише при умові надходження коштів з джерел фінансування, на підставі актів форми КБ-2 та КБ-3, підписаних уповноваженими представниками сторін.

Строк дії Договору до 31.12.2017 (п. 20.1 Договору).

Позивач виконав, а відповідач прийняв роботи на суму 2 232 476,67 грн., що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт № 1 за жовтень 2017 року, підписаний сторонами 12.10.2017, та № 2 за грудень 2017 року, підписаний сторонами 21.12.2017. Факт виконання робіт у обсягах і вартістю, зазначених у актах, визнається сторонами.

Відповідач прийняв роботи без зауважень.

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Отже правовідношення, яке виникло між позивачем та відповідачем за Договором, є підрядним зобов'язанням.

Одним із основних обов'язків замовника, який на нього покладений як законом, так і Договором, є обов'язок оплатити вартість виконаних підрядних робіт.

Зокрема, частиною 1 статті 854 ЦК України встановлено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

За умовами Договору (п. 4.3, п. 4.4), настання обов'язку оплати зумовлено поетапним виконанням робіт. Такий окремий етап, виходячи з цих пунктів, визначався актом виконаних робіт. Крім того, п. 4.4 Договору було передбачено право замовника утримувати частину коштів у розмірі 5 % вартості виконаних робіт, які підлягали оплаті через 2 робочі дні після виконання умов розділу ХІІІ Договору. Розділ ХІІІ Договору врегульовує порядок оформлення документації з виконаних робіт. Оскільки така документація оформлена, суд виходить з того, що оплата 5% вартості виконаних робіт, зазначених у актах, підлягала оплаті одночасно з всією вартістю.

Водночас, Договір не містить певних часових меж, строків, протягом яких після завершення кожного етапу (складання акту) обов'язок щодо оплати повинен бути виконаним. Не подано позивачем суду доказів виникнення цього обов'язку до завершення строку Договору внаслідок вчинення дій, передбачених ч. 2 ст. 530 ЦК України.

У зв'язку з цим, оскільки строком договору є строк, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ст. 631 ЦК України), відповідачем обов'язок щодо оплати виконаних робіт за Договором повинен бути виконаним до закінчення строку його дії - до 31.12.2017 (п. 20.1 Договору).

Відповідач за виконані роботи не сплатив.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Факт порушення відповідачем зобов'язання на суму 2 232 476,67 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

При цьому, відсутність коштів не є відкладальною обставиною у розумінні ст. 212 ЦК України та обставиною звільнення сторони від виконання своїх зобов'язань.

Згідно з ч. 2 ст. 617 ЦК України, ч. 2 ст. 218 ГК України та рішення Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005, відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання (аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі № 11/446).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 149 902,98 грн. пені посилаючись на норми статті 231 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 231 Господарського кодексу України, у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Вказана норма запроваджує відповідальність за порушення виконання зобов'язання, що фінансуються за рахунок бюджетних коштів, тобто суб'єктом відповідальності за ч. 2 ст. 231 ГК України є суб'єкт господарювання, що порушив виконання своїх обов'язків, які оплачуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

У зв'язку з цим частина 2 статті 231 Господарського кодексу України не може бути застосована до спірних правовідносин, а вимоги про стягнення 149 902,98 грн. пені задоволенню не підлягають.

Позивач заявив до стягнення з відповідача 12 320,80 грн. 3% річних та 22 324,58 грн. інфляційних за період з 13.10.2017 до 05.02.2018.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов'язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначено вище відповідач повинен був сплатити за виконані роботи до 31.21.2017. Таким чином зобов'язання є простроченим з 01.01.2018.

За розрахунком суду до стягнення з відповідача підлягає 6 605,68 грн. 3% річних за період з 01.01.2018 по 05.02.2018 (36 днів прострочення). Суд відмовляє у стягненні 5 715,12 грн. 3% річних .

За розрахунком суду до стягнення з відповідача за період з 01.01.2018 до 05.02.2018 підлягає 33 487,15 грн. Оскільки позивач просить стягнути з відповідача 22 324,58 грн. інфляційних, у суду відсутні підстави для стягнення суми більшої, ніж заявлено.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов'язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню в частині стягнення 2 232 476,67 грн. боргу, 6 605,68 грн. 3% річних, 22 324,58 грн. інфляційних, а загалом 2 261 406,93 грн.. Суд відмовляє в частині стягнення 149 902,98 грн. пені, 5 715,12 грн. 3% річних.

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивач надав належні докази понесення 11 100,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу (договори про надання правової допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, акт приймання-передачі виконаних робіт, платіжне доручення № 1172 від 11.02.2018).

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На відповідача покладаються 33 921,10 грн. судового збору та 10 385,34 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В іншій частині судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмачгазбудсервіс» до Департаменту регіонального розвитку та житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації.

Стягнути з Департаменту регіонального розвитку та житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації (вул. Мельникова, 40, м. Київ, 04119, код 21467647) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмачгазбудсервіс» (вул. В. Винниченка, 78, м. Бахмач, Чернігівська область, 16500, код 35800585) 2 232 476,67 грн. боргу, 6 605,68 грн. 3% річних, 22 324,58 грн. інфляційних, 33 921,10 грн. судового збору, 10 385,34 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині позову відмовити.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Повний текст рішення складено 26.12.2018.

Суддя С. А. Ковтун