ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"28" грудня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/2906/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Літвінова С.В., розглянувши заяву ( вх. 4-55/18 від 26.12.2018р.) Приватного підприємства „ЛІРА (вул. Дніпропетровська дорога, буд. 70, м. Одеса, Одеська область, 65069) про вжиття заходів до забезпечення позову до подання позовної заяви до Департамента комунальної власності Одеської міської ради (вул. Артилерійська, 1, Одеса, Одеська область, 65039), -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство „ЛІРА звернулось до господарського суду Одеської області із заявою про вжиття заходів до забезпечення позову до подання позовної заяви ( з урахуванням уточненої заяви від 27.12.2018р.) до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради із вимогами про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, вчиняти будь-які дії щодо нежитлового приміщення розташованого за адресою, - вул. Дніпропетровська дорога, 70 у м. Одесі, (нова назва вул. ОСОБА_1), загальною площею 350,00 кв. м.

В обґрунтування поданої заяви ПП „Ліра посилається на той факт, що 16.12.1998р. між Представництвом по управлінню комунальною власністю (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Евріка (Орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення №7/004 загальною площею 558,0кв.м. першого поверху за адресою вул. Дніпропетровська дорога. 70 у м. Одесі з метою розміщення магазину (100кв.м.) та ресторану (480,2кв.м.) зі строком дії договору з 16.12.1998р. по 16.12.2008р. Додатковим погодженням до договору оренди було змінено назву орендаря з Товариства з обмеженою відповідальністю Евріка на Приватне підприємство ЛІРА

ПП „Ліра зазначає, що додатковим погодженням до вказаного договору від 05.11.2003 року, строк оренди нежитлового приміщення загальною площею 558,0кв.м першого поверху, розташоване за адресою: вул. Дніпропетровська дорога, 70 у м. Одесі подовжено до 31.12.2018 року.

Також заявник вказує, що поштою отримано лист від 17.12.2018 року за вих. № 01-13/6036 Департаменту комунальної власності, щодо не продовження строку дії Договору оренди та повернення обєкту оренди у 15-ти денний термін з дати закінчення строку дії Договору оренди, а саме до 15.01.2019 року передати Департаменту ключі та нежитлове приміщення за актом приймання-передачі.

Враховуючи той фак, що Департамент комунальної власності як Орендодавець має всі повноваження для розпорядження нежитловим приміщенням розташованим за адресою: вул. Дніпропетровська дорога, 70 у м. Одесі, загальною площею 350,00 кв. м., заявник вважає, що має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк та що існують обставини, які свідчать про наявність загрози неможливості виконання рішення суду у випадку задоволення позову та неможливості поновлення порушених прав заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду з позовною заявою про визнання Договору оренди нежитлового приміщення №7/004 від 16.12.1998р. продовженим (поновленим) на новий строк.

Положеннями абз. 1 ч. 1 ст. 140 ГПК України Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши вказану про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із статтею 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

За приписами частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Як вже зазначалось вище, 16.12.1998р. між Представництвом по управлінню комунальною власністю (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Евріка (Орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення №7/004 загальною площею 558,0кв.м. першого поверху за адресою вул. Дніпропетровська дорога. 70 у м. Одесі з метою розміщення магазину (100кв.м.) та ресторану (480,2кв.м.) зі строком дії договору з 16.12.1998р. по 16.12.2008р. Додатковим погодженням до договору оренди було змінено назву орендаря з Товариства з обмеженою відповідальністю Евріка на Приватне підприємство ЛІРА

Додатковим погодженням до вказаного договору від 05.11.2003 року, строк оренди нежитлового приміщення загальною площею 558,0кв.м першого поверху, розташоване за адресою: вул. Дніпропетровська дорога, 70 у м. Одесі подовжено до 31.12.2018 року.

Відповідно до п. 9.4. Договору оренди, після закінчення дії цього Договору, Орендар має переважне право на його продовження у разі належного виконання ним умов Договору.

З метою продовження строку дії Договору оренди, ПП «Ліра» було направлено відповідний лист від 14.09.2018 року за вих. № 22 до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (вхідний номер 01-14/3618 від 14.09.2018 року). Однак, Орендарем відповідь так і не отримано. У звязку з чим, ПП «Ліра» було повторно направлено листа до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради № 12 від 26.11. 2018 року, щодо продовження строку дії Договору оренди шляхом укладення відповідної додаткової угоди, на строк, не менше 5 (пяти) років, а саме до 31.12.2023 року, вказаний лист також було проігноровано Орендодавцем.

Лише листом від 17.12.2018 року за вих. № 01-13/6036 Департамент комунальної власності повідомив Орендаря (ПП „Ліра) щодо не має наміру на продовження строку дії Договору оренди та просить повернути обєкту оренди у 15-ти денний термін з дати закінчення строку дії Договору оренди, а саме до 15.01.2019 року та передати Департаменту ключі та нежитлове приміщення за актом приймання-передачі.

Отже, із урахуванням викладеного та наявності того, що у Департамента комунальної власності як Орендодавець є повноваження для розпорядження, після закінчення договору оренди №7/004, нежитловим приміщенням розташованим за адресою: вул. ОСОБА_1 (Дніпропетровська дорога), 70 у м. Одесі, загальною площею 350,00 кв. м., суд вважає, що існують обставини, які свідчать про наявність загрози неможливості виконання рішення суду у випадку задоволення позову та неможливості поновлення порушених прав заявника, за захистом яких ПП. „Ліра має намір звернутися до суду з позовною заявою про визнання Договору оренди нежитлового приміщення №7/004 від 16.12.1998р. продовженим (поновленим) на новий строк..

Враховуючи те, що вжиття заходів забезпечення позову є процесуальною гарантією захисту прав сторін у справі в звязку із чим не може порушувати їх прав та інтересів і не є вирішенням судового спору по суті, а не забезпечення позову може утруднити або навіть зробити неможливим виконання рішення суду і унеможливить поновлення порушених прав заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення поданої ПП „ЛІРА заяви та про наявність підстав для вжиття заходів до забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом заборони Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, вчиняти будь-які дії щодо нежитлового приміщення розташованого за адресою: вул. ОСОБА_1 (Дніпропетровська дорога) , 70 у м. Одесі, загальною площею 350,00 кв. м.

При цьому, суд доводить до відома ПП „ЛІРА, що відповідно до ч. 13 ст. 145 ГПК України вжиті даною ухвалою заходи до забезпечення позову будуть скасовані судом у випадку, якщо заявником не буде подано відповідний позов протягом строку, встановленого ч. 3 ст. 138 ГПК України, який становить десять днів з дати постановлення даної ухвали.

Керуючись ст.ст.136-138,140,234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Заяву ( вх. 4-55/18 від 26.12.2018р.) Приватного підприємства „ЛІРА про вжиття заходів до забезпечення позову до подання позовної заяви до Департамента комунальної власності Одеської міської ради задовольнити.

2. Заборонити Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (вул. Артилерійська, 1, Одеса, Одеська область, 65039, ), вчиняти будь-які дії щодо нежитлового приміщення розташованого за адресою: вул. ОСОБА_1 (Дніпропетровська дорога) , 70 у м. Одесі, загальною площею 350,00 кв. м..

4. За даною ухвалою: стягувачем є Приватне підприємство „ЛІРА (вул. ОСОБА_1 (Дніпропетровська дорога), буд. 70, м. Одеса, Одеська область, 65069, ); боржником є: Департамент комунальної власності Одеської міської ради (вул. Артилерійська, 1, Одеса, Одеська область, 65039, )

Ухвала набрала чинності 28.12.2018р. та відповідно до п.п. 17.5. п. 17 Розділу ХІ „Перехідні положення ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Ухвала може бути пред'явлена до виконання в порядку Закону України "Про виконавче провадження".

Суддя Літвінов Сергій Володимирович