ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2018 року                     м. Дніпро Справа № 908/938/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя                    Вечірко І.О. (доповідач)

судді                               Березкіна О.В., Кузнецов В.О.

розглянувши апеляційну

скаргу          Запорізької міської ради

на рішення           Господарського суду Запорізької області від 20.09.2018 року (повний текст підписано 01.10.2018 року)

у справі           № 908/938/18 (суддя - Азізбекян Т.А., м. Запоріжжя)

за позовом          Запорізької міської ради, м. Запоріжжя

до                    Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес М", м. Запоріжжя

про                    стягнення 56 683,17 грн.

без повідомлення учасників провадження у справі за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст та мотиви рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 20.09.2018 року у даній справі у позові відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову Господарський суд Запорізької області виходив з того, що позивач не довів суду наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими збитками, вини. Клопотання відповідача про застосування строку позовної давності судом залишено без задоволення як необґрунтоване.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, позовні вимоги задовольнити, судові витрати покласти на відповідача.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач вказує на помилковість висновку суду першої інстанції, що відповідач не здійснюючи забудову земельної ділянки, не був замовником будівництва та не повинен був укладати договір про пайову участь під час реконструкції об'єкту будівництва. Відповідно до частини 3 статті 10 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", статті 4 та частини 1 статті 9 Закону України "Про архітектурну діяльність" будівництво об'єктів включає в себе реконструкцію вже існуючих будівель (або їх частин). Протиправна поведінка відповідача полягає у невиконанні приписів імперативних норм містобудівного законодавства України, а саме: неприйнятті пайової участі у створенні та розвитку інфраструктури міста Запоріжжя. Територіальна громада міста Запоріжжя була позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури міста Запоріжжя кошти в розмірі, визначеному в пункті 2.2. Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Запоріжжя - 10% кошторисної вартості будівництва об'єкта. Таким чином, збитки у вигляді упущеної вигоди, завдані територіальній громаді міста Запоріжжя дорівнюють величині пайової участі, яка мала бути сплачена відповідачем відповідно до вимог містобудівного законодавства України. Згідно з пунктом 15 декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 06.09.2013 року № ЗП 24 кошторисна вартість будівництва об'єкта становить 566 831,68 грн. З огляду на викладене, територіальна громада міста Запоріжжя могла реально одержати, але не отримала дохід в розмірі 56 683,17 грн. В порушення вимог статті 236 Господарського процесуального кодексу України місцевий господарський суд не врахував висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 22.03.2017 року у справі №908/312/16, від 18.04.2018 року у справі №331/801/16-ц, від 26.04.2018 року у справі №908/6327/15 та від 07.05.2018 року у справі №908/6328/15.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

Відповідач не скористався правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, що в силу частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду судового рішення.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 31.10.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі, постановлено розглядати апеляційну скаргу без повідомлення учасників провадження у справі за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

24.12.2012 року Запорізькою міською радою прийнято рішення № 77 "Про порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Запоріжжя".

Відповідно до пункту 1 вказаного рішення затверджено порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Запоріжжя (надалі - Порядок).

Пунктом 2.1 Порядку величина пайової участі у розвитку інфраструктури міста Запоріжжя визначається у договорі про участь замовника у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Запоріжжя, укладеному з виконавчим комітетом Запорізької міської ради в особі міського голови.

Розмір пайової участі у розвитку інфраструктури міста Запоріжжя з урахуванням інших передбачених цим Порядком відрахувань становить: для нежитлових будівель та споруд - 10% загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта; для житлових будинків - 4% загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта (пункт 2.2 Порядку).

Згідно з пунктом 3.1 Порядку договір про пайову участь замовника у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Запоріжжя укладається під час надання Департаментом архітектури та містобудування міської ради замовнику містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки (у відповідності до нормативів для одиниці створеної потужності) або після надходження до виконавчого комітету міської ради повідомлення про реєстрацію декларації про початок будівельних робіт та дозволу на виконання будівельних робіт.

Замовник, який має намір укласти договір, зобов'язаний звернутися з заявою до міського голови (пункт 3.3 Порядку).

Приписами пункту 3.6 Порядку визначено, що договір про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до частин 1-3 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною 4 цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Замовник - це фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву (стаття 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

Тобто, вказаним Порядком та Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що саме на замовника покладено обов'язок укладення договору про пайову участь та сплати відповідних коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, Інспекцією державно-архітектурного контролю у Запорізькій області 17.12.2012 року зареєстровано декларацію № ЗП 2 про початок виконання будівельних робіт на об'єкті будівництва "Реконструкція та ремонт автосалону; місто Запоріжжя , вул. Космічна/вул. Чумаченка, 124/1".

Згідно із змісту декларації № ЗП 2 про початок виконання будівельних робіт на об'єкті будівництва, замовником будівництва є Товариство з обмеженою відповідальністю "Прогрес М" (відповідач).

Частиною 7 статті 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції від 16.10.2012 року) передбачено, що замовник зобов'язаний протягом 7 календарних днів з дня реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або з дня набуття права на виконання будівельних робіт відповідно до частини 5 цієї статті поінформувати виконавчий орган сільської, селищної, міської ради або місцеву державну адміністрацію за місцезнаходженням об'єкта будівництва про початок виконання будівельних робіт.

Проте, ТОВ "Прогрес М" у встановлений семиденний строк не поінформувало виконавчий комітет Запорізької міської ради про початок виконання будівельних робіт щодо "Реконструкції та ремонту автосалону; місто Запоріжжя, вул. Космічна/вул. Чумаченка, 124/1".

Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області 06.09.2013 року зареєстровано декларацію № ЗП 24 про готовність об'єкта до експлуатації - "Реконструкція та ремонт автосалону; місто Запоріжжя, вул. Космічна/вул. Чумаченка, 124/1".

В пункті 15 декларації вказано, що кошторисна вартість будівництва об'єкту складає 566 831,68 грн.

Відповідно до частини 11 статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції від 16.10.2012 року) замовник зобов'язаний протягом семи календарних днів з дня введення в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта письмово поінформувати про це місцевий орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням об'єкта будівництва.

Однак, всупереч встановленим нормам Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", відповідачем також не було поінформовано місцевий орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням об'єкта будівництва про введення в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта.

12.06.2015 року на адресу Департаменту архітектури та містобудування Запорізької міської ради надійшла вимога Державної фінансової інспекції в Запорізькій області (а. с. 65-67). У вказаній вимозі зазначено про завдання збитків місцевому бюджету внаслідок несплати пайової участі, у тому числі ТОВ "Прогрес М".

07.10.2015 року Запорізька міська рада в інтересах територіальної громади міста Запоріжжя звернулась до відповідача з вимогою в двадцятиденний термін з дня отримання даної вимоги сплатити суму збитків, завданих територіальній громаді міста Запоріжжя у розмірі 56 683,17 грн.

Листом №1-шк від 20.11.2015 року відповідач надав відповідь позивачу, в якій повідомив про те, що згідно з декларацією про готовність об'єкта до експлуатації № ЗП 24 від 06.09.2013 року ТОВ "Прогрес М" здійснено реконструкцію нежитлового приміщення на вже побудованому об'єкті, а не виконувалась забудова земельної ділянки, а відтак відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" він не зобов'язаний брати участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури по об'єкту за адресою: місто Запоріжжя , вул. Космічна/вул. Чумаченка, 124/1.

Наведені обставини і стали причиною звернення позивача з даним позовом до Господарського суду Запорізької області.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до вимог частин 1,2,3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом статей 2, 10 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", статей 4, 9 Закону України "Про архітектурну діяльність" під забудовою території слід розуміти діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб яка передбачає, зокрема, реконструкцію існуючої забудови.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, що реконструкція автосалону, здійснена відповідачем, не охоплюється законодавчим визначенням забудови, а відповідач не є замовником будівництва відповідно до цього Закону. Так, реконструкція наявної будівлі без забудови нової земельної ділянки не звільняє останнього від укладення з позивачем договору про пайову участь, а також від перерахування коштів пайової участі.

Згідно зі статтею 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбаченим цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та /або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій, як відшкодування збитків, штрафні санкції, оперативно - господарські та адміністративно - господарські санкції.

Статтею 224 Господарського кодексу України, яка кореспондується із статтею 623 Цивільного кодексу України, передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Згідно з частиною 2 статті 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Приписами статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідним є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника, збитками та вини.

Відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань.

Отже, відповідач в порушення вимог частин 2, 3 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Порядку не уклав договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Запоріжжя, що свідчить про його бездіяльність у вчиненні передбачених законодавством обов'язкових дій стосовно такого звернення та укладення договору та є протиправною формою поведінки, внаслідок якої Запорізька міська рада була позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням "упущена вигода".

При цьому, наслідки у вигляді упущеної вигоди перебувають у безпосередньому причинному зв'язку із наведеною неправомірною бездіяльністю відповідача.

Таким чином, ухилення замовника будівництва від укладення договору про пайову участь до прийняття об'єкта нерухомого майна до експлуатації є порушенням зобов'язання, яке прямо передбачено чинним законодавством.

Згідно з частиною 6 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту; граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для нежитлових будівель та споруд.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 56 683, 17 грн. збитків, що становить 10% від 566 831,68 грн. - загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта для нежитлових будівель та споруд.

Перевіривши здійснений Запорізькою міською радою розрахунок суми збитків, суд апеляційної інстанції визнав його арифметично правильним та таким, що відповідає вимогам частини 6 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", пункту 2.2 Порядку.

Таким чином, враховуючи викладене, у діях відповідача є наявним склад цивільного правопорушення, а саме: 1) протиправна поведінка: договір про пайову участь замовника у реконструкції та ремонті автосалону; місто Запоріжжя, вул. Космічна/вул. Чумаченка, 124/1" із Запорізькою міською радою всупереч вимогам статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" відповідачем не укладено; 2) збитки: внаслідок не виконання відповідачем вимог статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради не отримала дохід у розмірі 56 683, 17 грн.; 3) причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника та завданими збитками: внаслідок протиправних дій відповідача територіальній громаді м. Запоріжжя завдано збитки у вигляді недоотримання надходжень до місцевого бюджету в розмірі 56 683,17 грн.; 4) вина: відповідач, не зважаючи на наявність у нього встановленого законом обов'язку брати участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, не звернувся до Запорізької міської ради з приводу укладення договору та не перерахував 56 683,17 грн. пайового внеску на створення та розвиток інфраструктури м. Запоріжжя.

За наведених обставин суд першої інстанції необґрунтовано прийшов до висновку про те, що позивач не довів суду наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 26.04.2018 року у справі № 908/6327/15, від 07.05.2018 року у справі № 908/6328/15 та від 17.05.2018 року у справі № 918/708/17, від 04.06.2018 року у справі № 908/6331/15.

Таким чином, неправомірна бездіяльність відповідача відносно його обов'язку взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, який кореспондується зі зверненням відповідача до позивача із заявою про укладення такого договору, є протиправною формою поведінки, внаслідок якої Запорізька міська рада була позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди. При цьому, наслідки у вигляді упущеної вигоди перебувають у безпосередньому причинному зв'язку із наведеною неправомірною бездіяльністю відповідача.

Суд першої інстанції необґрунтовано відмовивши у задоволенні позовних вимог по суті спору надав правильну оцінку клопотанню відповідача про застосування строків позовної давності.

Так, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 Цивільного кодексу України).

Позовна давність є інститутом цивільного права і може застосовуватися виключно до вимог зі спорів, що виникають у цивільних відносинах, визначених у частині першій статті 1 Цивільного кодексу України, та у господарських відносинах (стаття 3 Господарського кодексу України).

Статтею 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Як вже було встановлено вище, відповідно до статей 36, 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції від 16.10.2012) саме замовника будівництва зобов'язано законодавством поінформувати виконавчий орган міської ради про початок виконання будівельних робіт та про введення об'єкту будівництва в експлуатацію. Проте, ТОВ "Прогрес М" не надало інформацію виконавчому комітету Запорізької міської ради про початок виконання будівельних робіт та про введення об'єкту будівництва в експлуатацію стосовно реконструкції та ремонту автосалону; місто Запоріжжя, вул. Космічна/вул. Чумаченка, 124/1.

Таким чином, оскільки, ТОВ "Прогрес М" не поінформувало виконавчий комітет Запорізької міської ради про початок виконання будівельних робіт та про введення об'єкту будівництва в експлуатацію стосовно реконструкції та ремонту автосалону; місто Запоріжжя, вул. Космічна/вул. Чумаченка, 124/1, а також виконавчому комітету Запорізької міської ради не надавалась інформація Інспекцією архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області про реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації, тому колегія суддів зазначає, що Запорізька міська рада не була обізнана про введення об'єкту будівництва в експлуатацію 06.09.2013 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що з саме 12.06.2015 року Запорізька міська рада через відповідний уповноважений виконавчий орган місцевого самоврядування, довідалась про порушення свого права на отримання коштів пайової участі. Таким чином, строк позовної давності, на переконання колегії суддів, почався з 12.06.2015 року та сплив 12.06.2018 року. Натомість, Запорізька міська рада звернулась з позовною заявою 18.05.2018 року, тобто до спливу строку позовної давності, встановленого статтею 257 Цивільного кодексу України.

Таким чином, оскільки права та охоронювані законом інтереси позивача, за захистом яких він звернувся до суду порушено відповідачем, то позовні вимоги про стягнення збитків у розмірі 56 683,17 грн. підлягають задоволенню.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї ( частина 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Сукупність вищезазначеного дає підстави дійти висновку про порушення місцевим господарським судом вимог статей 86, 236 Господарського процесуального кодексу України щодо всебічного, повного та об'єктивного з'ясування обставин справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, розгляду всіх обставин справи, підтверджених наявними у справі доказами, які мали бути досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга Запорізької міської ради на рішення Господарського суду Запорізької області від 20.09.2018 року у справі № 908/938/18 підлягає задоволенню. Рішення Господарського суду Запорізької області від 20.09.2018 року у справі № 908/938/18 слід скасувати, та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

3.4. Розподіл судових витрат.

Судові витрати покладаються на відповідача як за розгляд справи в суді першої інстанції, так і за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, пунктом 2 частини 1 статті 275, 277, статтями 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької міської ради - задовольнити.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 20.09.2018 року у справі № 908/938/18 - скасувати.

Прийняти нове рішення.

"Позовні вимоги задовольнити. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес М" на користь Запорізької міської ради суму збитків у розмірі 56 683,17 грн., 1 762,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви".

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес М" на користь Запорізької міської ради 2 643,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказів доручити Господарському суду Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                              _________________                    І.О. Вечірко

Суддя                                                  _________________                    О.В. Березкіна

Суддя                                                  _________________                    В.О. Кузнецов