ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2018 р. Справа № 916/1681/18

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

при секретарі судового засідання: Матвієнко А.С.,

за участю представників:

позивача: Дідух С.П., згідно довіреності №220/411/Д від 26.06.2018р.

відповідача: Синько О.А., згідно довіреності №1835 від 04.09.2018р.; Тубольцева Ж.І., згідно паспорту

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Назаровець В.В., згідно довіреності № 220/410/Д від 26.06.2018 р.

розглянувши справу №916/1681/18 за позовом Міністерства оборони України (03168, м.Київ, просп. Повітрофлотський,6) до Фізичної особи-підприємця Тубольцевої Жанни Іванівни (65122, АДРЕСА_1), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Концерну „Військторгсервіс" (03151, м.Київ, вул. Молодогвардійська, 28-А) в особі філії „Одеське управління військової торгівлі" Концерну „Військоргсервіс" (65058, м.Одеса, вул.Армійська, 10-А)

про зобов'язання ФОП Тубольцеву Ж.І. та будь-яких інших третіх осіб усунути перешкоди МОУ у користуванні торгівельним місцем, шляхом звільнення торгівельного місця №4959 від розміщених на ньому двох 20-футових контейнерів (шляхом демонтажу) по вулиці Рожевій на території ТОВ "Промтоварний ринок" за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова,20,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, третьої особи, вирішені судом заяви, клопотання сторін, вчинені судом процесуальні дії у справі:

Позивач, заявлений позов підтримує, подав до суду відповідь на відзив від 19.11.2018р. за вх.№23755/18, де з посиланням на положення ст.ст. 6, 525, 626, 627, 628, 638, 759, 761 ЦК України, ст.188 ГК України відмічає, що письмові попередження про відмову від договору слід розуміти як саму відмову. Саме до п.7.3 договору №ВКС-1262 від 01.08.2016р., яким ФОП Тубольцевій Ж.І було надано право платного користування торговельним місцем №4959 для встановлення 20-футових контейнерів за плату визначену умовами договору і передбачає припинення договору за ініціативою однієї із сторін і така сторона повинна письмово повідомити про це іншу сторону за два місяці. Звідси, позивач вважає, що сторонами фактично встановлено односторонню відмову від договору, однак випадків в яких будь-яка із сторін може відмовитися від укладеного договору його умовами не визначено, а отже таке право має кожна із сторін договору та у будь-якому випадку, у тому числі у випадку не можливості отримання однією із сторін того, на що вона розраховувала при укладенні цього договору. Так як укладені договори за своєю правовою природою є договорами найму і при їх укладенні сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов, окрім типових також було включено і положення щодо можливості одностороннього припинення (відмови) договору без настання будь-яких умов. Законодавець, згідно приписів ст.ст. 525, 651 ЦК України, допускає можливість відмови від договору (його розірвання, припинення) в односторонньому порядку у разі, якщо це передбачено умовами такого договору. Також, позивач відмічає, що ним належним чином виконуються зобов'язання за договором, своєчасно передано у користування відповідачеві торгівельне місце, однак МОУ не отримує те, на що розраховувало при укладенні договорів - належної оплати за користування торговельним місцем, яка повинна надходити у визначений спосіб з урахуванням норм чинного законодавства, у тому числі бюджетного.

З урахуванням внесених змін до договору доручення №1 від 14.06.2016р. шляхом укладення додаткової угоди до нього, та збільшення вартості за користування торговельним місцем, відповідача повідомлено листом №406/34 від 29.03.2018р. про зміну суттєвих умов договору та запропоновано переукласти договір на визначених умовах з оплатою 16 925,40грн. (з ПДВ) в місяць, та надіслано його для підписання у визначеній МОУ редакції, однак відповіді з даного питання від відповідача не надійшло, що і зумовило в подальшому направлення ФОП Тубольцевій Ж.І. листа від 04.06.2018р. за №747/13 з повідомленням про припинення з 06.08.2018р. дії договору №ВКС-1262 від 01.08.2016р. в порядку п.7.3. договору за ініціативою МОУ. Повідомлення про припинення договору також було розміщено у газеті „Одеські вісті" випуск від 09.06.2018р. №44(5068) та на веб-сайті ТОВ „Промисловий ринок". З підстав припинення договору №ВКС-1262 позивач зазначає на безпідставне утримання та використання відповідачем торговельного місця №4959, що є підставою для задоволення заявлених позовних вимог щодо усунення ФОП Тубольцевою Ж.І. перешкод у користуванні торговим місцем шляхом його звільнення.

Відповідач, ФОП Тубольцева Ж.І., заявлений позивачем позов не визнає, подала відзив на позов від 22.10.2018р. за вх.№21457/18 в якому вказує, що незважаючи на те, що у відповідача був діючий договір, укладений з Міністерством оборони України, від імені якого на підставі договору доручення діяло ДП МО України «Південь», №55/2009 від 25.05.2009р., яким Тубольцевій Ж.І. строком до 25.05.2019р. надано право платного користування торговельним місцем №4959 на території ТОВ «Промтоварний ринок» по вул.Рожевій, 01.08.2016р. між ФОП Тубольцевою Ж.І. та МОУ, від імені якого на підставі договору доручення діяв Концерн "Військторгсервіс" було укладено договір на право платного користування торговим місцем, термін дії якого з 01.08.2016р. до 31.05.2019р.

Разом з цим в п.7.3 договору визначено, що договір розривається в односторонньому порядку при заборгованості по оплаті більше, ніж 2 місяці; також дія договору припиняється у випадках: закінчення терміну, на який він був укладений; за ініціативою однієї із сторін. Сторона, яка виступає з ініціативою про припинення дії договору, згідно положень даного пункту повинна письмово повідомити про це іншу сторону за два місяці. Відповідач зазначає, що в п.7.3 договору визначається механізм припинення договору за ініціативою сторони, але ця умова не передбачає, що на це не повинно бути законодавчо визначених для дострокового припинення договору підстав, отже відповідач вважає, що підстави для припинення договору відсутні (що прямо заборонено законом).

Відповідачем не було допущено жодних порушень договірних зобов'язань, у зв'язку з якими до нього могло б бути заявлено МОУ вимогу щодо припинення договору та згоди сторони на їх припинення також не було, а тому заява позивача про припинення договору на підставі одностороннього волевиявлення останнього, висловлена у листі від 04.06.2018р. не тягне за собою жодних правових наслідків, оскільки не ґрунтується на нормах закону. Відповідно договір не є припиненим та ФОП Тубольцева Ж.І. користується торговим місцем №4959 правомірно і у позивача відсутні правові підстави вимагати його звільнення.

Сторона договору у відповідності з ч.3 ст.188 ГК України вважається повідомленою про дострокове розірвання договору з моменту отримання пропозиції про розірвання договору. Жодних повідомлень про розірвання договору відповідач не отримував, докази про зворотнє - відсутні. ФОП Тубольцева Ж.І. користується торговим місцем до цього часу, сторони не досягли згоди щодо розірвання договору, (згідно законодавства заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду, якщо судовим рішенням договір розірвано; договір вважається розірваним з дня набрання чинності даним рішенням), але МОУ з вимогою розірвати договір з відповідачем до суду не зверталося.

Також відповідач зазначає, що відповідно до п. 6.1., всі зміни та доповнення до цього договору повинні бути оформлені письмово в двосторонньому порядку, тому після того як ФОП Тубольцева Ж.І дізналась про отримання листів іншими підприємцями про зміну суттєвих умов та про необхідність приведення договірних відносин із зазначеними змінами остання звернулась до філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" для вирішення питання про укладення додаткової угоди до договору, просивши надіслати на її адресу відповідну пропозицію, примірники підписаної додаткової угоди. В цьому листі відповідач вказала, що дає згоду на підписання Додаткової угоди для внесення змін до договору, проте примірники додаткових угод та пропозиції щодо внесення змін до договору ФОП Тубольцевій Ж.І. надіслані не були.

Крім того, відповідач подала заперечення за вх.№25154/18 від 05.12.2018р. в якому зазначає, що з приводу твердження позивача про можливе припинення договору №ВКС-1262 від 01.08.2016р. в односторонньому порядку без наявності визначених законом підстав у відповідності до ст. 291 ГК України - одностороння відмова від договору оренди не допускається. З урахуванням того, що по відношенню до господарських договорів вказана вимога законодавства є спеціальною, договір оренди, у якому хоча б однією зі сторін є суб'єкт господарювання, не можна припинити в односторонньому порядку, а тільки за взаємною згодою сторін чи рішенням суду. Виходячи з того, що до відповідача поданий вказаний позов і він його не визнає, сторони не досягли згоди щодо розірвання договору, у зв'язку з чим твердження позивача, що договір припинив свою дію за односторонньої відмови представника позивача, без наявності на це законодавчо визначених підстав та відсутності рішення суду про його розірвання суперечить нормам законодавства, а саме ст.291 ГК України. Відсутність підстав для дострокового припинення договору, виключає можливість його припинення в односторонньому порядку, а саме підстав для дострокового припинення договору шляхом відмови від нього - немає, а тому треба керуватися прямою нормою закону.

Крім цього п.7.3 договору на який посилається позивач як на підставу його припинення - за ініціативою представника позивача, шляхом письмового повідомлення визначає тільки механізм такого припинення за наявності визначених на це законом підстав.

З приводу повідомлень про припинення договору та пропозиції укладення нового договору лист від 04.06.2018р. №747/13, на який посилається позивач, як на повідомлення про припинення договору, однак не отриманий відповідачем, не містять підстав передбачених положеннями ст.291 ГК України про припинення договору та надсилався філією "ОУВТ" Концерну "Військторгсервіс" з посиланням на дію від імені МОУ без наявних на це повноважень. Договір про надання права платного користування місцем для встановлення 20-ти футових контейнерів не відповідає дійсності.

У судовому засіданні відповідач просила у задоволенні позовних вимог Міністерства оборони України відмовити та застосувати наслідки положення ч.6 ст.91 ГК України, а саме не брати до уваги копію договору №181/9-83р. від 21.02.2000р., укладеного між Міністерством оборони України, Авангардівською селищною радою та ТОВ «Промтоварний ринок», як належний доказ, з підстав ненадання позивачем та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача оригіналу вказаного договору.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Концерн „Військторгсервіс" в особі філії „Одеське управління військової торгівлі" підтримує заявлений позов МОУ, подав суду пояснення по справі від 12.09.2018р. за вх.№18641/18, від 19.11.2018р. за вх.№ 23890/18, де зазначає про те, що договір про надання права платного користування торгівельним місцем укладався відповідачем саме на підставі договору доручення №1 від 14.06.2016р. та з урахуванням його умов. 06.03.2018р. до договору доручення №1 від 14.06.2016р. укладено додаткову угоду, якою затверджено типові умови договору про надання права платного користування місцем під встановлення 20-футових контейнерів, якою змінено мінімальний розмір плати за надання права платного користування торгівельним місцем, який становить 16 925,40 грн. в місяць. У зв'язку з підвищенням вартості за користування торговельним місцем, філія "ОУВТ", яка діє від імені та в інтересах МОУ, інформувала відповідача про необхідність приведення договірних відносин у відповідності до вимог, що підтверджується направленим листом від 04.06.2018р. №747/13 ФОП Тубольцевій Ж.І., де повідомлено про припинення з 06.08.2018р. дії договору №ВКС-1262 від 01.08.2016р., в порядку п.7.3 за ініціативою МОУ. Однак, на даний час Концерн "Військторгсервіс" не може належним чином виконувати договірні зобов'язання, у зв'язку з чиненням відповідачем та іншими особами, які зазначають що діють від імені та в інтересах відповідача, перешкод у користуванні торговельним місцем №4959, незважаючи на те, що вказані особи не перебувають у договірних відносинах з Міністерством оборони України, однак користуються зазначеним торговельним місцем.

На думку концерну сторонами у п.7.3. договору встановлено односторонню відмову від договору, однак випадків в яких будь-яка із сторін може відмовитися від укладеного договору його умовами не визначено, а отже таке право має кожна із сторін договору та у будь-якому випадку, як це визначено умовами договору, у тому числі у випадку не можливості отримання однією із сторін того, на що вона розраховувала і при укладенні цього договору. Згідно с.1 ст.188 ГК України направлення відповідачеві письмового попередження слід розуміти як саму відмову, односторонній правочин, спрямований на розірвання договору.

Також, третя особа звернула увагу суду на судову практику в аналогічних правовідносинах, яку просить суд застосувати при розгляді даної справи, зокрема висновки викладені у справах №№ 916/321/17, 420/504/16-ц, 647/1460/17, 35/5005/2157/2012.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.08.2018р. відкрито провадження у справі №916/1681/18, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання суду на 19.09.2018р. о 11год.00хв.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.09.2018р. враховуючи те, що в період з 17.09.2018р. по 19.09.2018р. включно суддя Малярчук І.А. перебувала у відрядженні, суд змінив дату проведення підготовчого засідання на 27.09.2018р. о 10год.00хв.

У судовому засіданні 27.09.2018р. судом оголошено протокольну ухвалу про перерву у підготовчому судовому засіданні до 22.10.2018р. о 09 год.45 хв.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.10.2018р., враховуючи необхідність подання сторонами додаткових документів, клопотання відповідача, продовжено строк проведення підготовчого провадження до 21.11.2018р. та відкладено підготовче засідання суду на 19.11.2018р. о 12год.10хв.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.11.2018р. закрито підготовче провадження по справі №916/1681/18, призначено справу до судового розгляду по суті на 21.11.2018р. о 09год. 30хв.

В судовому засіданні 21.11.2018р. судом було задоволено клопотання МОУ від 19.11.2018р. за вх.№ 23894/18 про поновлення строку для подачі клопотання про залучення доказів; поновлено МОУ строк для подачі клопотання про залучення доказів по справі, виправлено описку в ухвалі суду від 19.11.2018р. та викладено п.3 резолютивної частини ухвали суду у наступному змісті: "Розгляд справи по суті відбуватиметься у судовому засіданні "21" листопада 2018р. о 14год. 45хв." та оголошено протокольну ухвалу в порядку ч.4 ст.233 ГПК України про перерву в судовому засіданні до 05.12.2018р. об 11 годині 45 хвилин.

Ухвалою від 10.12.2018р. судом було відмовлено в задоволенні клопотання МОУ від 05.12.2018р. за вх.№2-6159/18 про зупинення провадження у справі.

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини справи:

21.02.2000р. між Міністерством оборони України, Авангардівською селищною радою Овідіопольського району Одеської області та Товариством з обмеженою відповідальністю „Промтоварний ринок" укладено договір №181/9-83р, відповідно до п.5.1. якого, Міністерство оборони України має право протягом 99 років з дня підписання цього договору безкоштовного користування на власний розсуд 50 торговельними місцями під 20-футові контейнери, що розміщені по вулиці Рожевій на території ТОВ «Промтоварний ринок», що також підтверджується копією листа ТОВ «Промтоварний ринок» №240 від 14.03.2017 року.

14.06.2016р. між Міністерством оборони України та Концерном „Військторгсервіс" укладено договір доручення №1, предметом якого, з врахуванням внесених змін додатковою угодою №1 від 06.03.2018р., було доручення Міністерством оборони України та прийняття на себе Концерном „Військторгсервіс" доручення та зобов'язання вчиняти від імені Міністерства оборони України юридичних дій, пов'язаних з укладенням, розірванням, припиненням договорів з фізичними та/або юридичними особами про надання права платного користування місцями для встановлення 20-футових контейнерів (загальна кількість - 50 місць) на території ТОВ „Промтоварний ринок" по вул. Рожевій, в тому числі правом звернення до суду з позовами про тлумачення умов даних договорів, визнання їх недійсними, отриманням та обліком коштів, стягненням заборгованості, штрафних санкцій та представництва інтересів сторін в судах та інших юрисдикційних органах з питань, пов'язаних з виконанням цього договору.

Відповідно до п.2.1. договору доручення №1 від 14.06.2016р. в редакції додаткової угоди №1 від 06.03.2018р. мінімальний розмір плати за надання права платного користування одним місцем для встановлення 20-футових контейнерів згідно з цим договором, з урахуванням Звіту про оцінку майна від 12.01.2018р., станом на 31.12.2017р. складає 16 925,40 грн. (з ПДВ). Розмір плати за перший місяць за надання права платного користування одним місцем для встановлення 20-футового контейнеру на території ТОВ „Промтоварний ринок" чи після перегляду мінімального розміру плати за одне місце відповідно до п.2.8. цього договору визначається як добуток місячної ринкової вартості права користування земельною ділянкою під 20-футовим контейнером, визначеної за результатами проведення відповідним суб'єктом оціночної діяльності, та щомісячних індексів інфляції (що перевищують 100%) за період з дати проведення оцінки до дати укладення договору (укладення додаткової угоди, застосування підвищеного розміру плати) та є підставою для внесення змін до укладених фізичними та/або юридичними особами договорів про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ „Промтоварний ринок". В подальшому щомісячно розмір плати за надання права платного користування місцями індексується у поточному місяці (у випадку перевищення 100%) на величину індексу інфляції за попередній місяць. У випадку, якщо за результатами перегляду мінімального розміру розмір плати за перший місяць буде меншим ніж розмір плати за попередній місяць, плата встановлюється у розмірі попереднього місяця".

Пунктом 2.8. договору доручення №1 в редакції додаткової угоди №1 від 06.03.2018р. передбачено, що Міністерство оборони України (орган військового управління, на який покладено завдання з функціонального управління Концерном) станом на 31 грудня календарного року (в разі необхідності в будь-який час протягом дії договору), організовує проведення відповідним суб'єктом оціночної діяльності оцінки права користування 50 місцями для встановлення 20-футових контейнерів з рецензуванням Звіту про оцінку майна відповідно до вимог ст.13 ЗУ „Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Рецензований Звіт про оцінку майна використовується сторонами для встановлення мінімального розміру плати та внесення відповідних змін до укладених з фізичними та/або юридичними особами договорів про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ „Промисловий ринок". Підвищення розміру плати за надання права платного користування місцем для встановлення 20-футового контейнеру на території ТОВ „Промтоварний ринок" Концерн «Військторгсервіс» здійснює шляхом внесення відповідних змін до укладених з фізичними та/або юридичними особами договорів про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ „Промтоварний ринок" та застосовується з дати проведення оцінки, за виключенням 2018 року, в якому підвищений розмір плати застосовується з дати підписання договорів (у редакції додатку 6 до цього договору), укладених між концерном і фізичними та/або юридичними особами, а також актів приймання-передачі права платного користування місцями для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ „Промтоварний ринок" по вул. Рожевій, але не пізніше трьох місяців з дати укладення сторонами додаткової угоди №1 до цього договору.

Між Міністерством оборони України в особі якого діє Концерн „Військторгсервіс" (сторона-1) на підставі договору-доручення №1 від 14.06.2016р. та Фізичною особою-підприємцем Тубольцевою Ж.І. (сторона-2) був укладений, ідентичний договору №55/2009 від 25.05.2009р. укладеному між МОУ в особі ДП МОУ «Південь» відповідно до договору доручення від 27.11.2008р. та Тубольцевою Ж.І., договір №ВКС-1262 від 01.08.2016р. про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів №ВКС-1262 від 01.08.2016р. За вказаним договором відповідачу було виділено відкриту територію, розташовану за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, територія ТОВ „Промтоварний ринок", вул. Рожева, торгове місце №4959. Строк дії договору №ВКС- 1262 від 01.08.2016р. визначено до 31.05.2019 року.

Так п.1.1. договорів передбачено надання стороною-1 стороні-2 права платного користування місцем для встановлення 20-футового контейнеру (майна) на спеціально визначеній для цієї мети відкритій території, а сторона-2 зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги по розміщенню майна згідно з умовами цього договору.

Сторона-2 щомісяця сплачує плату шляхом перерахування відповідної суми, вказаної в п.3.2. цього договору, на розрахунковий рахунок сторони-1 на підставі рахунків сторони-1 у період з 10-го по 20-те число поточного місяця.... Не отримання рахунку не є підставою для незастосування до сторони-2 негативних наслідків передбачених розділом 4 даного договору. Загальна вартість наданих послуг по розміщенню 1 (одного) 20-ти футового контейнеру на виділеній території, за цим договором в місяць складає, з урахуванням ПДВ - 2680,00 грн. Вартість послуг по цьому договору може бути переглянута у випадках передбачених законодавством України. У разі зміни розміру оплати, сторона-1 повинна попередити про це сторону-2 в десятиденний строк до початку місяця, в якому змінюється розмір оплати. Зміна розміру плати оформляється додатковою угодою сторін (п.п. 3.1., 3.2., 3.3. договорів).

Договір розривається в односторонньому порядку при заборгованості по оплаті більше, ніж 2 місяці. Дія договору припиняється у випадках: закінчення терміну, на який він був укладений; за ініціативою однієї із сторін. Сторона, яка виступає з ініціативою про припинення дії договору, повинна письмово повідомити про це іншу сторону за два місяці (п.п. 7.2., 7.3. договорів).

Як відзначає позивач, з метою врегулювання договірних взаємовідносин щодо збільшення плати за користування торгівельним місцем №4959 відповідно до наявного Звіту про оцінку майна від 12.01.2018р., яку станом на 31.12.2017р. було визначено у сумі 16 925,40 грн. (з ПДВ) в місяць, відповідачу, листом від 29.03.2018р. за вих.№406/34 було запропоновано з'явитись до Філії з метою врегулювання питання щодо подальших договірних відносин. Однак, даний лист не був отриманий відповідачем та повернувся відправнику з відміткою поштової установи про повернення за закінченням терміну зберігання.

Листом від 04.06.2018р. за вих.№747/13 Філія повідомила відповідача про припинення з 06.08.2018р. дії договору №ВКС-1262 від 01.08.2016р., за ініціативою МОУ, в порядку п.7.3. договору. Даний лист також не було отримано відповідачем, що зумовило позивача здійснити публікацію про таке припинення договору №ВКС-1262 від 001.08.2016р. у газеті „Одеські вісті" від 09.06.2018 р за № 44(5068) в розділі оголошення та на веб-сайті ТОВ «Промтоварний ринок».

Також, 07.08.2018р. відповідною комісією сформованою Філією „Одеське управління військової торгівлі" Концерну „Військторгсервіс" було складено акт огляду торгівельного місця №4959, що знаходиться на території ТОВ „Промтоварний ринок" по вул. Рожевій, яким встановлено не здійснення діяльності у фактично установлених двох 20-футових контейнерах на торгівельному місці №4959.

Матеріали справи не містять доказів наявності заборгованості відповідача за користування торговим місцем, що і не заперечувалось в процесі розгляду справи ні однією із сторін.

Отже, за умови не узгодження та не укладення відповідачем з Філією додаткових угод щодо збільшення плати за користування торгівельним місцем, за позицією позивача дію договору №ВКС-1262 було припинено, а відповідно його зайняття на даний час підприємцем є неправомірним, у зв'язку з чим МОУ і просить суд зобов'язати ФОП Тубольцеву Ж.І. та будь-яких інших осіб усунути перешкоди у його використанні позивачем шляхом звільнення. Позицію МОУ Концерн „Військторгсервіс" підтримує в повному обсязі.

Відповідач, вважає неправомірним одностороннє припинення позивачем договору №ВКС-1262 від 01.08.2016р. та просить суд відповідно відмовити МОУ у задоволенні позову повністю.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши пояснення представників сторін, їх мотивовану оцінку кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення чи відмови у позові, суд дійшов наступних висновків.

Засадами чинного Цивільного кодексу України в редакції від 16.01.2003р. передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ст. 15 ЦК України).

Відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (п.1 ст.627 ЦК України).

Керуючись ст. 783 ЦК України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо: наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов'язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом. Наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо: наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов'язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача. Договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк. Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк. За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення (ст.ст.760, 783, ч.ч.1-2 ст.763, ч.1 ст.759, ч.1 ст.762 Цивільний кодекс України).

Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Законом можуть бути встановлені випадки, коли припинення зобов'язань на певних підставах не допускається. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ч.1-2,ч.4 ст.598, ст.651 ЦК України).

Керуючись ч.2 ст.4 ГК України особливості регулювання майнових відносин суб'єктів господарювання визначаються цим Кодексом.

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями (ч.1 ст.173, ч.1 ст.179 ГК України).

Згідно з ч.3 ст.202 ГК України до відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду (ч.ч 2-5 ст.188 ГК України).

Відповідно до ч.7 ст.193 ГК України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу (приватизації) об'єкта оренди; ліквідації суб'єкта господарювання-орендаря; загибелі (знищення) об'єкта оренди. Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу (ч.ч. 1-3 ст.291 ГК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Отже системний аналіз законодавства дає підстави суду дійти висновку щодо неправомірності в односторонньому порядку припинення позивачем договору згідно п.7.3 договору №ВКС-1262 від 01.08.2016р., оскільки за умови відсутності погодження відповідача на розірвання договору та з врахуванням характеру взаємовідносин сторін, що виникли за даним договором, а саме відносин платного користування торговим місцем, тобто його найму (оренди), що до речі сторонами даної справи не заперечується, МОУ було припинено в односторонньому порядку договір в порушення положень ст.188, ч.7 ст.193, ч.ч.1-3 ст.291 ГК України. При цьому, матеріали справи не містять та сторонами не доведено обставин стосовно неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором, які могли би бути підставою для поставлення питання щодо існування умов для розірвання договору, оскільки з огляду на неотримання відповідачем пропозицій щодо збільшення плати за користування торговельним місцем та не укладення сторонами відповідної додаткової угоди з цього приводу, зобов'язання по її оплаті у більшому розмірі у платника не виникли. Звідси, за умови встановлення судом безпідставності припинення позивачем договірних зобов'язань сторін за договором №ВКС-1262, позовні вимоги МОУ щодо звільнення ФОП ТубольцевоюЖ.І. торговельного місця №4959 є необґрунтованими, а тому задоволенню судом не підлягають. Разом з цим, є недоречним посилання позивача у тексті позовних вимог стосовно зобов'язання звільнення торгівельного місця не тільки ФОП Тубольцевою Ж.І., а й будь-якими іншими третіми особами без відзначення безпосередньо таких осіб, їх прізвищ, імен, по батькові, оскільки за такого змісту позовні вимоги носять неконкретний характер та відносяться до необмеженого кола осіб, а відповідно є неналежним способом захисту порушених прав позивача.

Слід відмітити, що з врахуванням проведення сторонами господарської діяльності згідно договору №ВКС-1262, до взаємовідносин, що з них виникли в пріоритетному порядку підлягають застосуванню положення Господарського кодексу України, а тому посилання позивача на можливість в односторонньому порядку відмовитись від договору згідно приписів ст.ст.525, 651 ЦК України не заслуговують на увагу в контексті положень ч.2 ст.4, ч.3 ст.202 ГК України.

Не приймаються до уваги судом посилання позивача та третьої особи стосовно врахування при розгляді даної справи висновків судів у справах №№ 916/321/17, 420/504/16-ц, 647/1460/17, 35/5005/2157/2012, так як судові рішення у наведених справах приймались не у подібних правовідносинах, що є предметом розгляду даної справи.

Судом за умови розгляду даного спору, що випливає із правовідносин, які виникли згідно договору №ВКС-1262 від 01.08.2016р., не надається правова оцінка наявної в матеріалах справи незасвідченої копії договору від 21.02.2000р. та взаємовідносин, що з нього випливають, а також наявності відповідної правомочності МОУ на розпорядження торгівельними місцями по вул. Рожевій, зокрема, торгівельним місцем №4959, оскільки предметом розгляду даної справи були взаємовідносини щодо належного чи неналежного користування відповідачем торгівельним місцем та не був предметом судового розгляду спір щодо недійсності договору №181/9-83р від 21.02.2000р. та неправомірності передачі МОУ тогівельного місця у найм.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд в повній мірі відмовляє позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог за їх недоведеністю та необґрунтованістю.

Згідно ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Положення п.2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом відмовлено Міністерству оборони України у задоволені позову, то понесені останнім витрати на оплату судового збору в сумі 1762грн. відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 123, 124, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні позову Міністерства оборони України (03168, м.Київ, просп. Повітрофлотський, 6) повністю.

2. Понесені Міністерством оборони України (03168, м.Київ, просп. Повітрофлотський, 6) судові витрати на сплату судового збору в сумі 1762грн. покласти на Міністерство оборони України.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.241 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 29 грудня 2018 р., у зв'язку з перебуванням судді МалярчукІ.А. у відпустці в період з 26.12.2018р. по 28.12.2018р. включно відповідно до п.9 ч.1 ст.25 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996р. №504/96-ВР (надається у разі смерті рідних).

Суддя І.А. Малярчук