ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
СУДОВИЙ НАКАЗ
29.12.2018 р.                                                               Справа № 914/2423/18
Господарський суд Львівської області в складі судді Манюка П.Т., розглянув заяву
Товариства з обмеженою відповідальністю «Новеліс»
про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з
Товариства з обмеженою відповідальністю «Галфрут»
за договором найму (оренди) від 01.08.2018
суми грошової заборгованості в розмірі 169 569, 12 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п'яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 155 Господарського процесуального кодексу України під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Як передбачено ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.
Згідно умов ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності (ч. 1 ст. 286 ГК України).
За умовами ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
За умовами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Виходячи із змісту вищенаведених статей, дослідивши долучені до заяви докази, зокрема, договір найму від 01.08.2018, яким передбачено обов’язок ТзОВ «Галфрут» (наймача) сплачувати щомісячно орендну плату за користування майном у сумі в гривнях, еквівалентній 10 000, 00 Євро, суд прийшов до висновку, що заявлена вимога про стягнення суми заборгованості в розмірі 169 569, 12 грн, що еквівалентно 5 451, 14 Євро, з яких: 4 944, 10 Євро – основного боргу, 468, 04 Євро – пені, нарахованої на підставі договору та 39, 00 євро – 3 % річних, підлягає задоволенню в повному обсязі, відповідно до положень статей 509, 525, 526, 530, 610 Цивільного кодексу України, статей 173, 193 Господарського кодексу України.
Керуючись ст.ст. 12, 147, 148, 150, 151 154, 155, 156, 159 Господарського процесуального кодексу України, суд
3. Суд повідомляє сторони, що під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
4. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 157 ГПК України боржник має право протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до нього документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі.
5. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - lv.arbitr.gov.ua/sud5015/.
6. Копію судового наказу, копію заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами надіслати боржнику.
7. Судовий наказ після набрання ним законної сили видати стягувачу.
8. Судовий наказ відповідно ч. 3 ст. 154 ГПК України оскарженню не підлягає.
Суддя Манюк П.Т.
Судовий наказ набирає чинності “___” _______________________.
Строк пред'явлення судового наказу до виконання ______________.
Судовий наказ виданий стягувачу “___” _______________________.
Суддя Манюк П.Т.
Згідно із ч. 1 ст. 157 ГПК України, боржник має право протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до нього документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав.
Відповідно до ч. 1 ст. 159 ГПК України, у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п'яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.