ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

м. Київ

29.12.2018

Справа № 910/13437/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М., розглянувши справу

За позовом

Приватного акціонерного товариства “Просто-страхування”

До

Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна страхова компанія “Оранта”

Про

про стягнення 6138,00 грн

Без виклику учасників судового процесу;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство “Просто-страхування” звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна страхова компанія “Оранта” про відшкодування шкоди в сумі 6 138,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

В наслідок ДТП, яка сталася у зв'язку із неправомірними діями третьої особи під час керування транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем, було завдано шкоду транспортному засобу, страховиком якого є позивач. Оскільки дана ДТП була визнана страховим випадком, тому позивачем було здійснено страхову виплату страхувальнику. Враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до винної особи в межах виплаченого ним страхового відшкодування, у зв’язку із чим було подано зазначений позов.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 16.10.2018 позовну заяву Приватного акціонерного товариства “Просто-страхування” до Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна страхова компанія “Оранта” про відшкодування шкоди в сумі 6 138,00 грн залишено без руху.

23.10.2018 від Приватного акціонерного товариства “Просто-страхування” надішли до суду документи на виконання вимог ухвали суду від 16.10.2018.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до частини 6 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.11.2018 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв’язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу – для подання відповіді на відзив.

14.11.2018 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідачем повідомлено суд, що останнім було сплачено суму боргу в повному обсязі ще до відкриття провадження у справі, а саме 25.10.2018 на доказ чого до суду представлено копію платіжного доручення № 52491 від 25.10.2018 на суму 6 138,00 грн. З урахуванням вищенаведененого, відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні вимог в частині стягнення з відповідача грошових коштів за послуги адвоката.

03.12.2018 від позивача надійшла до суду відповідь на відзив, зі змісту якої вбачається, що позивач підтверджує сплату відповідачем заборгованості, проте просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на послуги адвоката та судовий збір.

04.12.2018 відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач подав клопотання про відмову позивачу в задоволенні вимог про відшкодування витрат на послуги адвоката, у зв’язку із тим, що відповідачем сплачено заборгованість до відкриття провадження у справі.

Дослідивши надані сторонами докази по справі, господарський суд встановив, що відповідачем повністю погашена сума основного боргу, що в свою чергу, призводить до відсутності предмету спору по даній справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до ч. 3-4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до ч. 3-4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на вищенаведене, господарський зазначає, що поверненню позивачу з державного бюджету підлягає 50 % сплаченого останнім судового збору, що становить 881,00 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача 3 000,00 грн. витрат за послуги адвоката.

В обґрунтування даної вимоги позивач приклав копію договору № 1 про надання правової допомоги від 16.04.2018, копію додатка № 1 від 31.07.2018 до договору, копію додатка № 1,7 від 31.07.2018, копію посвідчення адвоката України, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 6423/10, копію платіжного доручення № 13623 від 02.08.218 на суму 3 000,00 грн.

Відповідно до ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу

Згідно зі ст. 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Зокрема, для цілей розподілу судових витрат поділяють на:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Беручи все вищезазначене у сукупності, з урахуванням заяви відповідача, враховуючи відсутність судових засідань по справі, а також враховуючи співрозмірність ціни позову та розміру наданих позивачем адвокатських послуг, суд дійшов висновку про обмеження розміру відшкодування позивачу витрат на оплату послуг адвоката, та стягнення з відповідача на користь позивача витрати за послуги адвоката в розмірі 500,00 грн.

Керуючись ст. ст. 130, 191, п. 4 ч. 1, ст. 231, ст.ст. 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Закрити провадження у справі № 910/13437/18 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

2. Повернути Приватному акціонерному товариству “Просто-страхування” (04050, м. Київ, вул. Герцена,10, ) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 881 грн. 00 коп., сплачений на підставі платіжного доручення № 16664 від 14.09.2018.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна страхова компанія “Оранта” (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7Д, ) на користь Приватного акціонерного товариства “Просто-страхування” (04050, м. Київ, вул. Герцена,10, ) 500,00 грн. витрат на послуги адвоката.

4. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI “Перехідні положення” Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя                                                             О.М. Спичак