РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2018Справа № 910/12913/18

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Державного підприємства "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції" (м. Київ)

до Товарної біржі "Українська універсальна товарна біржа" (м. Київ)

про стягнення 4 519, 26 грн.

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва звернулось Державне підприємство "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції" (далі - ДП "Державний центр", позивач) з позовом до Товарної біржі "Українська універсальна товарна біржа" (далі - Товарна біржа, відповідач) про стягнення попередньої оплати, пені, штрафу, інфляційних втрат та 3 % річних у загальній сумі 4 519, 26 грн.

У обґрунтування позову ДП "Державний центр" зазначає, що відповідно до умов договору № 14 від 15.01.2018 р. позивачем була здійснена відповідачу попередня оплата вартості послуг з незалежної оцінки майна Чернівецької обласної філії позивача. Однак, Товарна біржа порушила свої зобов'язання та надання послуг обумовлених договором не здійснила, тому сплачені кошти мають бути повернуті позивачу.

У позові ДП "Державний центр" просить стягнути з відповідача суму попередньої оплати у розмірі 3 000,00 грн., пеню у сумі 597,00 грн., 7 % штрафу за прострочення зобов'язання щодо надання послуг понад 30 днів у сумі 210,00 грн., 20 % штрафу від вартості невиконаних послуг у сумі 600,00 грн., інфляційні втрати у сумі 63,19 грн., 3 % річних у сумі 49,07 грн., а всього у сумі 4 519, 26 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 19.10.2018 р. за вказаним позовом було відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до правил, визначених ст.ст. 12, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Цією ж ухвалою сторонам надано строк, передбачений законом, для реалізації ними своїх процесуальних прав та обов'язків.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у строк, визначений законом, відзиву не надав, його позиція щодо заявлених вимог суду невідома.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин суд, розглянувши позовні вимоги та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Установлено, що 15.01.2018 р. між ДП "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції" (замовник) та ТБ "Українська універсальна товарна біржа" (виконавець) був укладений договір № 14 (далі - договір). Відповідно до умов цього договору виконавець зобов'язується надати послуги з незалежної оцінки майна Чернівецької обласної філії ДП "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції", що знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 194а, датою оцінки є 31.01.2018 р. (п.п. 1.1, 1.4).

Розділом 2 договору передбачено, що загальна вартість послуг, яка підлягає оплаті замовником, складає 3 000, 00 грн. Замовник здійснює оплату вартості наданих послуг на поточний рахунок виконавця протягом 3 банківських днів з моменту отримання рахунку на оплату. Після надання послуг, виконавець направляє замовнику акт здачі-приймання наданих послуг.

Відповідно до п. 3.1, 3.2 договору виконавець розпочинає виконання своїх договірних зобов'язань після отримання від замовника оплати вартості послуг. Строк завершення надання послуг у повному обсязі і надання замовнику звіту про оцінку, визначений не пізніше, ніж через 31 календарний день від дати виконання умов, передбачених п. 3.1 договору. Виконавець зобов'язується визначити вартість майна станом на дату, визначену у п. 1.4 договору (п. 4.3.5 договору).

Договір вважається укладеним з моменту його підписання уповноваженими представниками обох сторін і діє до повного виконання сторонами взаємних договірних зобов'язань (п. 7.1).

За приписами статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання вказаного договору, позивач перерахував Товарній біржі 100 % оплати за договором, що складає 3 000,00 грн. та підтверджується платіжним дорученням № 3739 від 01.03.2018 р., наявним в матеріалах справи.

У свою чергу, послуги відповідачем мали бути надані 31.01.2018 р. Однак, відповідач у визначений договором строк послуги з оцінки, обумовлені сторонами, не надав, чим порушив господарське зобов'язання.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За приписами ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 202 ГК України).

Оскільки відповідач доказів, які б підтверджували належне виконання послуг або повернення попередньої оплати за невиконані послуги в сумі 3 000,00 грн. не надав та доводів позивача не спростував, суд дійшов висновку про те, що вимоги про стягнення попередньої оплати є обґрунтованими та підлягають задоволенню у заявленій позивачем сумі.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача пеню у сумі 597,00 грн., 7 % штрафу за прострочення зобов'язання щодо надання послуг понад 30 днів у сумі 210,00 грн., 20 % штрафу від вартості невиконаних послуг у сумі 600,00 грн. та матеріальні втрати у вигляді інфляційної складової боргу у сумі 63,19 грн. та 3 % річних у сумі 49,07 грн.

Зазначені штрафні та фінансові санкції були нараховані позивачем за порушення зобов'язання.

Разом з тим, слід зазначити, що заявлені позивачем нарахування можуть бути застосовані лише у тому випадку, коли замовник погодився прийняти послуги та не відмовляється від виконання зобов'язання, при цьому очікує на належне надання послуг відповідачем. Натомість, у даному випадку позивач відмовився від подальшого надання відповідачем послуг, у зв'язку з чим просив повернути йому попередню оплату. Отже, у разі відмови замовника від надання послуг та їх прийняття, правові наслідки у вигляді стягнення пені та штрафу у цьому випадку не застосовуються, оскільки у виконавця відсутній обов'язок виконувати зобов'язання, а відповідно і нести відповідальність у вигляді неустойки за порушення строків надання послуг. Аналогічну позицію викладено у постанові Вищого господарського суду України від 19 лютого 2014 року по справі № 908/2603/13.

Також необгрунтованими є нарахування позивача відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, на підставі якої він звертається до суду з такою вимогою, оскільки норма вказаної статті застосовується у разі виникнення між сторонами грошового зобов'язання, проте, зобов'язання у відповідача виникло не грошове, а з приводу надання послуг з оцінки за договором. До того ж, як вже зазначалось, позивач відмовився від цього негрошового зобов'язання.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення пені у сумі 597,00 грн., 7 % штрафу за прострочення зобов'язання щодо надання послуг понад 30 днів у сумі 210,00 грн., 20 % штрафу від вартості невиконаних послуг у сумі 600,00 грн. та матеріальних втрат у вигляді інфляційної складової боргу у сумі 63,19 грн. та 3 % річних у сумі 49,07 грн. задоволенню не підлягають.

За таких обставин, позов ДП "Державний центр" підлягає задоволенню лише в частині стягнення попередньої плати.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного підприємства "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції" до Товарної біржі "Українська універсальна товарна біржа" про стягнення 4 519, 26 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товарної біржі "Українська універсальна товарна біржа" (01133, м. Київ, вул. Кошиця, 9-б, кв. 18, ) на користь Державного підприємства "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції" (03040, м. Київ, вул. Стельмаха, 6а, ) попередню оплату у розмірі 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 1 169 (одна тисяча сто шістдесят дев'ять) грн. 66 коп.

У решті позовних вимог - відмовити.

Повне судове рішення складено 20 грудня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.