ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"06" грудня 2018 р. Справа № 918/1164/15

Господарський суд Волинської області у складі: головуючої судді Костюк С.В., суддів Войціховський В. А., Якушева І. О., за участі секретаря судового засідання Коритан Л. Ю., розглянувши матеріали

за заявою Приватного акціонерного товариства Рівнеазот

про відстрочення виконання рішення від 07.05.2018 року у справі № 918/1164/15

у справі № 918/1164/15

за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Рівнеазот

3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ПрАТ Сєверодонецьке об`єднання АЗОТ

про стягнення коштів

за участю представників-учасників справи:

від заявника: Нечепорук Л.Ю., довіреність №563-юд від 01.11.2018 року;

від стягувача: Олексюк Т.І., довіреність №09/12/128 від 22.02.2018 року;

від 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: н/з.

в с т а н о в и в:

07 листопада 2018 року на адресу Господарського суду Рівненської області від Приватного акціонерного товариства Рівнеазот надійшла заява про відстрочення виконання рішення суду від 07 травня 2018 року у справі № 918/1164/15, залишене без змін Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 18.09.2018р., на 12 місяців з дати винесення ухвали.

Заяву обґрунтовує, посилаючись на фінансовий стан товариства та вказує, що з 07.03.2017р. було повністю припинено газопостачання та припинено виробничу діяльність структурних підрозділів підприємства, оголошено вимушений простій згідно Наказу № 293 від 10.04.2017р., згідно Наказу №406 від 04.07.2017р., 21.05.2018р. початися пускові роботи, тобто протягом 2017-2018 років ПрАТ Рівнеазот не здійснювало повноцінної діяльності.

Внаслідок простою підприємства виникла заборгованість зі сплати податків, у зв`язку з чим майно підприємства на суму 28095817,17грн. передано в податкову заставу (акти опису майна №№2,5).

Разом з тим незалежно від отримання прибутку, щомісячно ПрАТ Рівнеазот зобов`язане сплачувати поточні зобов`язання з податків (податок на нерухоме майно, земельний податок, рентну плату за користування надрами для видобування корисних копалин, податок на нерухоме майно, орендну плату з юридичних осіб, ренту за користування радіочастотами), витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій по адресу, за період з 01.01.2018р. по 05.11.2018р. сплачено до бюджету податків та зборів на загальну суму 135 537 964,93грн..

Згідно вимог чинного законодавства товариство двічі на місяць зобов`язано виплачувати заробітну плату працівникам, виплата якої є першочерговою, проте внаслідок тяжкого матеріального становища, у боржника існує заборгованість із виплати заробітної плати працівникам за період простою за лютий-червень 2017року, яка станом на 01.07.2018р. становила 379523000,00грн., станом на 01.08.2018р. 34899600,00грн., станом на 01.09.2018р. - 30904400,00грн., станом на 01.10.2018р. 29053000,00грн..

Станом на 06.11.2018р. залишок грошових коштів на рахунках ПрАТ Рівнеазот становить 356422,27грн. та 59 доларів США, з яких 351168,39грн. направлено на виконання постанови про арешт коштів боржника по ЗВП№55154344 від 03.05.2018р..

Рентабельність підприємства боржника прямо пропорційно залежить від випуску продукції та попиту її на ринку. При цьому, грошові кошти підприємство отримує лише після випуску та продажу продукції, що відповідно впливає на наявність обігових коштів, також на теперішній час попит на азотні добрива значно впав, це відбулося у зв`язку з підняттям цін на електроенергію та природний газ, що призвело до збільшення собівартості товару, а отже і його ціни.

Згідно поданої податковому органу податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2017 рік від`ємне значення об`єкта оподаткування становило - 4,00 грн., у першому півріччі 2018р. від`ємне значення об`єкта оподаткування становило - 2,00грн., що свідчить про незадовільний фінансовий стан підприємства.

Кредиторська заборгованість станом на 31.10.2018р. становила 26538178,213 тисяч гривень, а дебіторська заборгованість станом на 30.09.2018р. становила 3948830,60 тисяч гривень.

Крім того, існує багато судових рішень та перебуває в проваджені справ про стягнення з боржника ПрАТ Рівнеазот заборгованості.

Разом з тим Постановами Головного державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС ГТУ юстиції у Рівненській області від 03.05.2018р. по ЗВП №55154344 накладено арешт на кошти ПрАТ Рівнеазот в сумі 10014353,83грн., а постановою від 18.10.2018р. накладено арешт на кошти ПрАТ Рівнеазот, які містяться на всіх рахунках в банках на суму 43132362,33грн..

Також до негативних наслідків для підприємства, які зумовили його скрутне фінансове становище, відносяться інфляційні процеси в економіці держави, які не залежать від діяльності боржника.

Враховуючи, що ПрАТ Рівнеазот є бюджетоутворюючим підприємством, має значні збитки, кредиторську та дебіторську заборгованість, майно підприємства на значну суму описане та передане в податкову заставу, грошові кошти на рахунках підприємства арештовані, одночасно підприємство несе додаткові витрати на утримання очисних споруд, має зобов`язання з виконання судових рішень в інших судових справах на значні суми, що свідчить про скрутне фінансове становище та існує загроза банкрутства підприємства, тому грошові кошти в необхідному розмірі для сплати боргу за рішенням Господарського суду Рівненської області від 07.05.2018р. у справі №918/1164/15 відсутні, у зв`язку з чим просять відстрочити виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 07 травня 2018 року у справі № 918/1164/15 на 12 місяців з дати винесення ухвали.

Суддя-доповідач Господарського суду Рівненської області Церковна Н.Ф. звернулась із службовою запискою про здійснення заміни судді, яка входить до складу колегії суддів, що розглядають справу №918/1164/15, у зв`язку із закінченням повноважень з відправлення правосуддя судді Політики П. А.

На виконання даної службової записки, з метою дотримання передбаченого законом строку розгляду справи призначено повторний автоматизований розподіл справи №918/1164/15 для заміни судді-члена колегії.

Згідно протоколу неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 листопада 2018 року автоматичний розподіл не відбувся, оскільки не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи.

За приписами пункту 2 частини першої статті 31 ПІК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо неможливо утворити повий склад суду для розгляду справи.

Частиною 4 статті 31 ГПК України визначено, що передача справи з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі розпорядження голови суду на розгляд господарського суду, найбільш територіально наближеного до цього суду.

19.11.2018 року до Господарського суду Волинської області від Господарського суду Рівненської області надійшла справа № 918/1164/15 за позовом ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк до ПАТ Рівнеазот, 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПрАТ Сєверодонецьке об`єднання АЗОТ про стягнення коштів із заявою про відстрочення виконання рішення суду від 07.05.2018 року.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 19.11.2018 року справу № 918/1164/15 розподілено судді Костюк С. В.

20.11.2018 року суддя-доповідач Костюк С. В. звернулась до керівника апарату суду із службовою запискою про здійснення автоматичного розподілу складу колегії суддів, оскільки розгляд даної справи Господарським судом Рівненської області здійснювався колегіально.

Згідно витягу з протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 20.11.2018 року, визначено склад колегії суддів, а саме: головуюча суддя Костюк С. В., судді Дем`як В. М., Якушева І. О.

Ухвалою суду від 20.11.2018р. розгляд заяви призначено на 29.11.2018р.

29.11.2018 року головуюча суддя Костюк С. В. звернулась із службовою запискою до керівника апарату про здійснення повторного автоматичного перерозподілу складу колегії суддів, у зв`язку із перебуванням судді Дем`як В. М. в період з 29.11.2018 року по 30.11.2018 року у відрядженні.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2018 року визначено склад колегії суддів, а саме: головуюча суддя Костюк С. В., суддів Войціховський В. А., Якушева І. О.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 30.11.2018р. заяву Приватного акціонерного товариства Рівнеазот про відстрочення виконання рішення прийнято до провадження колегією суддів в складі: головуючої судді Костюк С.В., суддів Войціховський В. А., Якушева І. О. та розгляд заяви про відстрочення виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 07.05.2018 року у справі № 918/1164/15 призначено на 06.12.2018 року.

29.11.2018р. на адресу суду від стягувача Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк поступило заперечення №13/206/6 від 28.11.2018р., в якому просить відмовити в задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення від 07.05.2018 року у справі № 918/1164/15, вказуючи, що скрутне фінансове становище боржника виникло виходячи з підприємницької (господарської) діяльності і не характеризується виключністю, наявність судових процесів, в тому числі адміністративних, не є тими «виключними», «винятковими» обставинами чи такими, що свідчать про неможливість чи ускладненість виконання рішення. Вважає, що заявником документально не підтверджено винятковість обставин, які надають право для відстрочки, звіт про фінансові результати роботи за 2017 рік не підтверджує відсутність грошових коштів на банківських рахунках підприємства, а також відсутність майна, на яке неможливо звернути стягнення з метою виконання судового рішення у справі.

ПАТ «Промінвестбанк» має зобов`язання перед третіми особами (вкладниками), здійснює поточні операції тощо, а без належного виконання зобов`язань з боку позичальників, спроможність банку виконання своїх зобов`язань за операціями ставиться під загрозу, надання боржнику відстрочки без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушить основи судового рішення, яке ухвалене іменем України та позбавляє кредитора отримати те, на що він розраховував.

Вказує, що відповідачем не доведено, що відстрочка виконання рішення суду сприятиме як можливості продовження господарської діяльності заявника, так і зробить реальною можливість отримання задоволення вимог стягувачем саме через певний (зазначений) час, і не шкодить матеріальним інтересам та фінансовому стану кредитора протягом строку невиконання, так як кредитор (ПАТ «Промінвестбанк») не може отримати задоволення своїх грошових вимог з жовтня 2015р., тобто більш ніж три роки з дня звернення до суду з позовом. Продаж майна ПрАТ «Рівнеазот» є неможливим внаслідок законодавчого введення мораторію на реалізацію майна, а невиконання рішення суду протягом часу надання відстрочки є порушенням Європейської конвенції з прав людини, учасником якої є Україна.

06.12.2018р. на адресу суду від стягувача (ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк) поступив супровідний лист з додатками на підтвердження направлення на адресу третьої особи заперечення №13/206/6 від 28.11.2018р., який долучено судом до матеріалів справи.

У судовому засіданні 06.12.2018р. представник заявника просить заяву про відстрочення виконання рішення від 07.05.2018 року у справі № 918/1164/15 на 12 місяців з дати винесення ухвали по заяві задовільнити, з підстав наведених у заяві №1776-юд від 07.11.2018р.(а.с.93-100).

Представник стягувача підтримав заперечення на заяву відповідача про відстрочення та просить відмовити в задоволенні заяви.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ПрАТ Сєверодонецьке об`єднання АЗОТ в судове засідання 06.12.2018р. не з`явилася, пояснень щодо викладеного в заяві боржника про відстрочення виконання рішення не надала, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду заяви.

Згідно ч.2 ст.331 ГПК України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Враховуючи, що третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ПрАТ Сєверодонецьке об`єднання АЗОТ повідомлена належним чином про час і місце розгляду заяви, враховуючи обмежені строки розгляду заяви про відстрочення виконання судового рішення, суд розглядає заяву про відстрочення виконання рішення від 07.05.2018 року у справі № 918/1164/15 за наявними матеріалами справи, оцінюючи заяву сторони та її обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення заяви про відстрочення виконання судового рішення, з огляду на таке.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів заяви, рішенням господарського суду Рівненської області від 07.05.2018 року у справі №918/1164/15 позов задоволено частково, стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" 45902961 доларів США 23 центи, з яких: 44 663 849 доларів США 56 центів (гривневий еквівалент станом на 25 серпня 2015 року становить 986 872 053 грн. 16 коп.) - прострочена заборгованість за кредитом, та прострочених процентів за користування кредитом в сумі 1 239 111 доларів США 67 центів (гривневий еквівалент станом на 25 серпня 2015 року становить27 378 846 грн. 43 коп.), а також 182 700 грн. 00 коп. судового збору. В решті позову відмовлено.

Дане рішення залишене без змін Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 18.09.2018р.

На виконання рішення від 07.05.2018 року у справі №918/1164/15 Господарським судом Рівненської області видано наказ №918/1164/15 від 25.09.2018р..

Як вже зазначалося вище, 07 листопада 2018 року на адресу Господарського суду Рівненської області від Приватного акціонерного товариства Рівнеазот надійшла заява про відстрочення виконання рішення суду від 07 травня 2018 року у справі № 918/1164/15 на 12 місяців з дати винесення ухвали, та як зазначено вище, прийнята до провадження Господарським судом Волинської області, згідно ухвали від 20.11.2018р..

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Законом України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

У відповідності до ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Положеннями частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II).

Так, у рішенні від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено про те, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

У рішенні від 17.05.2005 "Чижов проти України" вказано, що на державі лежить зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті 6 Конвенції.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року N 18-рп/2012).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року N 11-рп/2012).

Отже, з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для "потерпілої сторони", 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Тобто, у цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника можливості виконання рішення суду. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, однак відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання. Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру спору, що визначено судом. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Отже, питання щодо надання розстрочки (відстрочки) виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

У зв`язку з тим, що відстрочка продовжує період відновлення порушеного права стягувача при її наданні, з метою вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку продовження виконання рішення суду, необхідно враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки виконання судового рішення.

Відповідно до статті 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Отже, відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається судом.

Суд вважає, що конкретними обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк є скрутний матеріальний стан заявника, зокрема, згідно довідки №3144 від 06.11.2018р. станом на 06.11.2018р. залишок грошових коштів на рахунках ПрАТ Рівнеазот становить 356422,27грн. та 59 доларів США (а.с.175), з яких 351168,39грн. направлено на виконання постанови про арешт коштів боржника по ЗВП№55154344 від 03.05.2018р., кредиторська заборгованість станом на 31.10.2018р. становить 26538178,213 тисяч гривень (довідка №1767 від 06.11.2018р. (а.с.176)), дебіторська заборгованість станом на 30.09.2018р. становить 3948830,60 тисяч гривень (довідка №1766 від 06.11.2018р.(а.с.177)).

Згідно податкової ПрАТ Рівнеазот декларації з податку на прибуток за 2017 рік від`ємне значення об`єкта оподаткування становить 14 810 508 684 грн.(а.с.169-170), а за перше півріччя 2018р. від`ємне значення об`єкта оподаткування становить 13 527 199 528грн.(а.с.167-168).

Згідно балансів (звітів про фінансовий стан) ПрАТ Рівнеазот станом на 30.06.2018р., непокритий збиток на початок звітного періоду становив 30 586 363 тисяч гривень, станом на 30.09.2018р. на кінець звітного періоду становив 30 706 818 тисяч гривень(а.с.162, 164).

Як вбачається із звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) ПрАТ Рівнеазот за 9 місяців 2018р. збитки підприємства склали 120 455 тисяч гривень(а.с.165).

Внаслідок заборгованість боржника ПрАТ Рівнеазот зі сплати податків, майно підприємства на суму 28095817,17грн. передано в податкову заставу (Акти опису майна №2 та №5(а.с.154-159)).

В матеріалах справи містяться рішення Рівненського окружного адміністративного суду про стягнення з ПрАТ Рівнеазот в користь Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області заборгованості на загальну суму 33329176 грн. (а.с.132-151).

Постановами Головного державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області від 03.05.2018р. та від 18.10.2018р. накладено арешт на грошові кошти боржника по ЗВП №55154344(а.с.120-121).

Також суд приймає до уваги значну непогашену заборгованість ПрАТ Рівнеазот щодо виплати заробітної плати, що встановлена згідно звітів із праці (а.с.178-181) та яку підприємство має оплатити для недопущення соціальної напруги, оскільки фонд оплати праці станом на вересень 2018р. становив 2403 чоловік.

Суд при частковому задоволенні заяви враховує доводи товариства, що матеріальний стан має покращитися у зв"язку з відновленням його господарської діяльності, що підтверджено Договорами на переробку давальницької сировини №293 від 11.06.2018р. та №401 від 23.06.2017р., відповідно до яких боржник за плату виконує роботи з переробки давальницької сировини в готову продукцію.

Також ПрАТ Рівнеазот подано до Рівненського окружного адміністративного суду позовну заяву до Офісу великих платників податків та ДПІ у м. Рівне ГУ ДФС у Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певних дій, а саме зобов`язати Державну податкову інспекцію у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області та Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби вжити усіх належних заходів щодо відображення в інтегрованій картці платника податків ПрАТ Рівнеазот та відповідних інформаційних базах (системах) сум узгодженого податкового відшкодування з податку на додану вартість, що утворились в результаті набрання законної сили рішеннями по справах №2а/1770/5011/2012; №2а-1770/3265/2011; №2а-4735/09/1770; №2а-5574/09/1770, №817/4650/13-а і якими встановлено правомірність визначення сум бюджетного відшкодування з ПДВ на суму 12 334 571,23 грн..

При частковому задоволенні відстрочення виконання рішення від 07.05.2018 року у справі № 918/1164/15 враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору (боржник є поручителем Приватного акціонерне товариство "Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ", яке і укладало кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 20-2199/2-1 з ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк, на підставі якого виникла заборгованість), відсутність коштів боржника для виконання рішення від 07.05.2018 року у справі № 918/1164/15, значну суму боргу, одночасне стягнення якого взагалі зупинить роботу товариства та призведе до збільшення заборгованості.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши матеріали заяви, прийнявши до уваги викладені в заяві обставини, суд приходить до висновку, що надані заявником (відповідачем/боржником) докази свідчать про наявність підстав відстрочення виконання рішення суду з метою уникнення негативних наслідків неплатоспроможності, надання можливості подальшого реального виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 07 травня 2018 року у справі №918/1164/15(залишене без змін Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 18.09.2018р.) до 18.03.2019р..

Крім того, враховуючи важке фінансове становище боржника, на думку суду, негайне виконання рішення суду фактично матиме негативний вплив і є неможливим, оскільки може призвести до зупинення господарської діяльності боржника ПрАТ Рівнеазот, що унеможливить виконання рішення про стягнення коштів взагалі. Саме відстрочення виконання судового рішення дозволить боржнику акумулювати фінансові кошти для повного його виконання.

В даному випадку твердження заявника є переконливими та вказує на нездоланні причини, які виправдовують відстрочення виконання рішення суду. Слід зазначити, що дотримання принципу обов`язкового виконання судового рішення не повинно призводити до припинення фінансування першочергових зобов`язань боржника за відсутності реальної можливості виконати судове рішення.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 331 ГПК України, розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Проаналізувавши заяву про відстрочку виконання судового рішення, враховуючи положення ч. 5 ст. 331 ГПК України щодо обмеження строку на відстрочення виконання рішення суду, з метою дотримання балансу інтересів сторін, суд вважає, що заява про відстрочку виконання рішення від 07.05.2018 у справі № 918/1164/15 підлягає частковому задоволенню з відстроченням виконання рішення до 18 березня 2019 року.

Керуючись ст. ст. 232- 235, 253, 257, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

1. Заяву ПрАТ Рівнеазот про відстрочення виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 07 травня 2018 року у справі №918/1164/15 задоволити частково.

2. Відстрочити виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 07 травня 2018 року у справі №918/1164/15 до 18 березня 2019р..

Відповідно до ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення.

Ухвала щодо відстрочки виконання рішення, ухвали, постанови, підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. ст. 253, 256, 257 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

У той же час згідно підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвала підписана 11.12.2018р.

Головуючий суддя С. В. Костюк

Судді В. А. Войціховський

І. О. Якушева