ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2018 р. Справа № 911/1987/18

Господарський суд Київської області у складі судді Лопатіна А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ойл Груп", м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Биби Олександра Олександровича, Київська область, Рокитнянський район, с. Житні Гори

про стягнення 65807,60 грн.

Суддя Лопатін А.В.

за участю представників згідно протоколу судового засідання.

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ойл Груп" (позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою до відповідача - Фізичної особи-підприємця Биби Олександра Олександровича про стягнення заборгованості в розмірі 65807,60 грн., з яких: 43839,90 грн. основного боргу, 821,55 грн. 3% річних, 923,35 грн. інфляційних втрат, 10959,97 грн. штрафу, 9262,83 грн. пені.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.09.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 10.10.2018 р., зобов'язано позивача подати для огляду та/або долучення до матеріалів справи відповідні документи, роз'яснено сторонам їх процесуальні права.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.10.2018 р., у зв'язку з неявкою відповідача, відкладено підготовче засідання на 31.10.2018 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 31.10.2018 р. закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні на 28.11.2018 р.

В судове засідання з'явився лише представник позивача, відповідач або його уповноважений представник не з'явився, хоча про місце, дату та час судового засідання був повідомлений належним чином ухвалою суду від 31.10.2018 р.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи.

Судом, враховано, що в силу вимог частини першої ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Зважаючи на те, що неявка відповідача, належним чином повідомленого про час та місце судового засідання, та не подання ним відзиву на позовну заяву не перешкоджає розгляду справи по суті, а також зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для розгляду даного спору, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами у відповідності до вимог частини другої ст. 178 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

23.08.2017 р. між ФОП Биба О.О. (покупець) та ТОВ «Ойл Груп» (постачальник) укладено договір поставки № 2308/ЛМ-2, відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених даним договором, постачальник зобов'язується передавати у власність (поставляти), а покупець приймати та оплачувати оливу, мастила та технічні рідини, маслорозподільне обладнання, надалі іменуємі як «товар» (п. 1.1. договору).

Загальна кількість, асортимент, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна ціна товару визначена сторонами у видаткових накладних, рахунках або додатках до договору (п. 1.2. договору).

Згідно з п. 2.1. договору ціна одиниці виміру товару та загальна вартість кожної партії товару визначається сторонами в рахунках в національній валюті та відображається у відповідних видаткових накладних або додатках до договору.

Відповідно до п. 2.3. загальна вартість договору визначається як сумарна вартість товару, поставка якого здійснена у відповідності з умовами даного договору та підтверджена видатковими накладними та/ або додатках до договору.

Пунктом 3.1. договору сторони передбачили, що оплата за товар, поставлений згідно даного договору, здійснюється покупцем шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок постачальника у порядку та у термін, передбачений в даному договорі.

В п.п. 3.2., 3.3. договору вказано, що розрахунок за кожну партію товару здійснюється в безготівковому порядку протягом 60 (шістдесят) календарних днів з моменту фактичного отримання товару. Розрахунок за фактично одержану партію товару здійснюється покупцем на підставі відповідно рахунку.

У разі порушення покупцем терміну оплати товару, покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (п. 6.2. договору).

Пунктом 6.3. договору сторони передбачили, що у разі порушення покупцем строків оплати (п. 3.2. договору) партії товару за поставлений товар більш ніж на 60 (шістдесят) календарних днів, покупець сплачує продавцю штраф у розмірі 25 % (двадцять п'ять) від вартості поставленого та неоплаченого товару перед ТОВ «Ойл Груп».

Долученою до матеріалів справи належним чином завіреною копією видаткової накладної від 21.11.2017 р. № ЛМ-449 підтверджується, що постачальником на виконання вищевказаного договору поставлено, а покупцем прийнято товар на загальну суму 43839,90 грн. з ПДВ. Крім того, 21.11.2017 р. постачальником виставлено покупцю рахунок-фактури на вказану в накладній загальну суму вартості товару, що жодними доказами не спростовано відповідачем (покупцем).

Окрім наведеного, 25.04.2018 р. постачальником було направлено покупцю лист-вимогу від 18.04.2018 р. з долученим до нього рахунком, що підтверджується належним чином завіреною копією опису вкладення в цінний лист та фіскальним чеком від 25.04.2018 р.

Таким чином, позивачем належними, допустимими та достатніми доказами доведено факт виконання умов договору щодо поставки товару на суму 43839,90 грн. з ПДВ, в той час, як відповідачем вказане не спростовано.

Згідно положень статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною першою ст. 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі у вигляді обов'язку сплатити неустойку.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У встановлений договором строк і станом на час розгляду справи відповідач обов'язок щодо оплати товару не виконав і його основна заборгованість перед позивачем складає 43839,90 грн., що підтверджується договором поставки від 23.08.2017 р. № 2308/ЛМ-2 та видатковою накладною від 21.11.2017 р. № ЛМ-449, належним чином завірені копії яких долучено до матеріалів справи, оригінали в тому числі вказаних документів було оглянуто в судовому засіданні 10.10.2018 р.

Відповідно до приписів частини третьої ст. 13 та частини першої ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У процесі розгляду справи, відповідачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували належне виконання ним своїх обов'язків по оплаті товару за договором поставки від 23.08.2017 р. № 2308/ЛМ-2.

Отже, вимоги позивача про стягнення із відповідача основної заборгованості у розмірі 43839,90 грн. за договором поставки від 23.08.2017 р. № 2308/ЛМ-2 є законними і обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Разом з тим, позивач просить стягнути із відповідача пеню, яка згідно розрахунку за період прострочення відповідачем виконання обов'язку по оплаті товару з 21.01.18 р. по 05.09.2018 р. становить 9262,83 грн. та штраф у розмірі 10959,97 грн. (25 % від суми поставленого, проте неоплаченого товару), передбачені договором поставки від 23.08.2017 р. № 2308/ЛМ-2.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3 частини першої ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною першою ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до частини четвертої ст. 231 цього ж кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з частиною шостою ст. 232 цього ж кодексу нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Умовами договору сторони передбачили, що у разі порушення покупцем терміну оплати товару, покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. У разі порушення покупцем строків оплати (п. 3.2. договору) партії товару за поставлений товар більш ніж на 60 (шістдесят) календарних днів, покупець сплачує продавцю штраф у розмірі 25 % (двадцять п'ять) від вартості поставленого та неоплаченого товару перед ТОВ «Ойл Груп». (п.п. 6.2.,6.3. договору).

Виходячи з вищевказаних умов договору, а також норм законодавства позивач вправі заявити до стягнення пеню, нараховану протягом шести місяців з першого дня початку прострочення виконання відповідачем зобов'язань за договором. Отже враховуючи, що останнім днем, коли відповідач мав розрахуватись за поставлений товар згідно договору поставки від 23.08.2017 р. № 2308/ЛМ-2 є 20.01.2018 р. пеня може бути нарахована з 21.01.2018 р. по 21.07.2018 р.

За таких обставин, враховуючи, що умовами договору не продовжено строк нарахування пені, у разі порушення покупцем терміну оплати товару, позивачем необґрунтовано заявлено до стягнення пеню, нараховану за період, що становить більше шести місяців.

З огляду на все вищевказане, виходячи із здійсненого судом перерахунку заявлених позивачем вимог в частині пені, судом встановлено, що з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі 7371,11 грн., нарахована в період з 21.01.2018 р. по 21.07.2018 р., в іншій частині вимоги позивача щодо стягнення з відповідач пені підлягають відхиленню.

Крім того, виходячи з вищевказаних норм законодавства, а також те, що умовами договору сторони передбачили обов'язок покупця у разі порушення ним строків оплати партії товару більш ніж на 60 (шістдесят) календарних днів, здійснити сплати постачальнику штрафу у розмірі 25 % від вартості поставленого та неоплаченого товару, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафу у розмірі передбаченому договором є обґрунтованими.

Здійснивши перерахунок заявлених позивачем вимог в частині штрафу, судом встановлено, що позивачем відповідний розрахунок здійснено вірно, отже з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 10959,97 грн. штрафу.

Окрім наведеного, позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних в розмірі 821,55 грн. та інфляційні втрати на суму 923,35 грн. за період прострочення відповідачем виконання обов'язку по оплаті товару з 21.01.2018 р. по 05.09.2018 р. у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною другою ст. 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок заявлених позивачем вимог в частині 3 % річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що відповідний розрахунок позивачем здійснено вірно, отже враховуючи, що вказані вимоги позивача є обґрунтованими, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 821,55 грн. 3 % річних та 923,35 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період прострочення відповідачем виконання обов'язку по оплаті товару з 21.01.2018 р. по 05.09.2018 р.

За таких обставин, суд задовольняє позовні вимоги частково, стягує з відповідача на користь позивача 43839,90 грн. основного боргу, 821,55 грн. 3 % річних, 923,35 грн. інфляційних втрат, 10959,97 грн. штрафу, 7371,11 грн. пені. В іншій частині позовні вимоги підлягають відхиленню.

Враховуючи, що позовні вимоги задовольняються судом частково, відшкодування витрат зі сплати судового збору, відповідно до вимог ст. 129 ГПК України, мають бути покладені судом на сторін, пропорційно задоволеним вимогам.

За таких обставин, також з урахуванням здійснення позивачем сплати судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом (1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, отже, в даному випадку згідно розрахунку суду позивач мав би сплатити 1762,00 грн.), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1711,27 грн.

Керуючись статтею 129-1 Конституції України, статтями 123, 126, 129, 210, 238, 240, 241, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Биби Олександра Олександровича (09611, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ойл Груп" (02191, м. Київ, вул. Харьківське Шосе, 172Б; ) 43839 (сорок три тисячі вісімсот тридцять дев'ять) гривень 90 копійок основного боргу, 821 (вісімсот двадцять одну) гривню 55 копійок 3 % річних, 923 (дев'ятсот двадцять три) гривні 35 копійок інфляційних втрат, 10959 (десять тисяч дев'ятсот п'ятдесят дев'ять) гривень 97 копійок штрафу, 7371 (сім тисяч триста сімдесят одну) гривню 11 копійок пені та 1711 (одну тисячу сімсот одинадцять) гривень 27 копійок судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Згідно ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Київської області (п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Дата підписання 26.12.2018 р.

Суддя А.В. Лопатін