УХВАЛА

м. Київ

11.12.2018Справа № 910/11485/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Якименко М.М., при секретарі судового засідання Мартинюк М.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Київської міської ради (01044, м. Київ, ВУЛИЦЯ ХРЕЩАТИК, будинок 36; )

до Фізичної особи-підприємця Бондара Олега Анатолійовича (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01601, м. Київ, вул. Хрещатик, 32-а).

про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки

Представники учасників справи:

від позивача: Рог О.В. - довіреність №225-КМР-3318 від 17.09.2018 року;

від відповідача: Ногорний О.В. - довіреність від 07.11.2016 року;

віт третьої особи: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Київська міська рада звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Бондар Олега Анатолійовича про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що відповідачем було самовільно (за відсутності відповідних правовстановлюючих документів) зайнято земельну ділянку, орієнтовною площею 0,0125 га, біля підземного переходу навпроти будівлі АДРЕСА_2, у зв'язку з чим позивач просить суд зобов'язати відповідача звільнити вказану земельну ділянку та повернути її Київській міській раді, привівши у придатний для використання стан шляхом звільнення від будівель та споруд.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями головуючим суддею визначено суддю Якименко М.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.09.2018 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, розглянувши яку суд встановив, що недоліки позовної заяви, які зумовили залишення її без руху, позивачем усунено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.12.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; поставлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 07.11.2018 року; залучити до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (вул. Хрещатик, 32-а, Київ, 01601, ).

В судовому засіданні 07.11.2018 року оголошено перерву до 27.11.2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2018 року підготовче провадження у справі №910/11485/18 закрито; розгляд справи по суті призначити на 11.12.2018 року.

06.12.2018 року представник відповідача подав клопотання про закриття провадження у справі.

В судовому засіданні 11.12.2018 року представник відповідача підтримав клопотання про закриття провадження у справі та просив суд його задовольнити, представники позивача та заперечував проти задоволення заяви.

Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, суд дійшов до висновку про задоволення клопотання з огляду на наступне.

Так, згідно п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо, суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною статті 175 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.08.2017 по справі № 372/2230/17-ц).

При цьому згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За правилами ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами доказування як письмові докази.

Отже, слід розрізняти обставини, які підлягають доказуванню та входять до підстави позову як елемента його змісту, та докази і засоби доказування, які до змісту позову не входять, адже є інструментом установлення відповідних обставин. Тобто нові докази, які сторона додає до нового позову на підтвердження тих обставин, якими обґрунтовувалося її звернення до суду раніше, не є іншими обставинами і не дають такій стороні права повторно ініціювати розгляд судом по суті того спору, який уже був вирішений раніше з постановленням судового рішення, що набрало законної сили.

У відзиві на позов відповідачем зазначено про наявність рішення Господарського суду м. Києва від 24.05.2017 року по справі №910/18558/16, яким було відмовлено в задоволенні позовних вимог Київської міської ради. Копія рішення додана до відзиву на позов.

Так, у 2016 році Київська міська рада зверталася до Господарського суду м. Києва з тотожним позовом до ФОП Бондар О.А. з вимогою звільнити земельну ділянку, на якій розташоване належне йому майно.

Матеріально-правова вимога Позивача в цьому позові (предмет) та підстави позову (факти (обставини) і закон, на підставі яких Позивач просить про захист свого права) - аналогічні.

Таким чином Позивачем вже пред'являвся позов з тих же підстав, з того ж предмету позову до того ж самого Відповідача.

Жодних нових обставин, які б були відмінні від обставин, що розглядались судом у справі № 910/18558/16, Позивачем у новому позові не зазначено. Доданий до позовної заяви Акт обстеження земельної ділянки №18-1158-03 від 01.08.2018 р. є лише, на думку Позивача, констатацією факту знаходження майна, що належить Бондару О.А., на земельній ділянці, що належить Позивачу. Цей Акт не є новою обставиною, що підлягає доказуванню. Він є всього лише доказом на підтвердження тієї обставини (знаходження майна, що належить Бондару О.А., на земельній ділянці, що належить Позивачу), яка вже була складовою змісту попереднього позову, вирішеного по суті рішенням Господарського суду м. Києва від 24.05.2017 року по справі № 910/18558/16.

В той же час, у відзиві відповідач зазначав про недопустимість вказаного доказу, так як він отриманий з порушенням діючого законодавства і не може підтверджувати факт порушення Відповідачем прав Позивача.

Згідно п. 9 ч. 2 ст.129 Конституції України та ч. 3 ст.2 ГПК України одним з основних принципів господарського судочинства є обов'язковість судового рішення.

Також, в Україні діє принцип верховенства права, складовою якого є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу «resjudicata» - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.

В той же час дії Позивача по зверненню з позовом до суду порушують вказані вище принципи права.

Таким чином, Позивач, всупереч рішенню суду, яке набрало чинності, повторно подав позов з тих же самих підстав, з того ж самого предмету позову та за тотожних обставин.

Отже, необгрунтоване безпідставне бажання переглянути рішення суду, що набуло чинності, призведе до порушення принципу правової визначеності, що призведе до порушення права Відповідача на справедливий судовий розгляд передбачений ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Таким чином, вищезазначене судове рішення (№910/18558/16), прийняті за результатом розгляду позовних вимог Київської міської ради до фізичної особи підприємця Бондара Олега Анатолійович третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про зобов'язання вчинити дії - є доказом існування підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку постановити ухвалу про закриття провадження у справі.

При цьому суд роз'яснює позивачу, що за приписами ч. 3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Керуючись ст.ст. 73-80, п. 3 ч. 1 ст. 231, 233-235 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Клопотання представника Фізичної особи-підприємця Бондара Олега Анатолійовича (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) адвоката Нагорного О.В. про закриття провадження у справі задовольнити.

2. Закрити провадження у справі №910/11485/18.

Ухвала набирає законної сили 11.12.2018 року та відповідно до ст. 256 та підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складання.

Суддя М.М. Якименко

Дата складання (підписання) повного тексту ухвали: 09.01.2019 року.