ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2018 Справа №914/1368/18

Господарський суд Львівської області в складі:

судді Запотічняк О.Д.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Сейл Солушнс, м. Львів,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Тепло Буд Експерт, м. Львів,

про стягнення неустойки в сумі 364 000,00 грн.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 директор ТзОВ «Сейл Солушинс»;

від відповідача: ОСОБА_3 довіреність б/н від 24.05.2018 р.

Обставини справи.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю Сейл Солушнс до Товариства з обмеженою відповідальністю Тепло Буд Експерт про стягнення неустойки в сумі 364 000,00 грн.

В підготовчому судовому засіданні неодноразово оголошувалася перерва для надання можливості сторонам подати додаткові пояснення та докази в обґрунтування своїх доводів та заперечень.

Ухвалою суду від 17.10.2018 р. продовжено строк підготовчого провадження у даній справі на 30 днів. В судовому засіданні 17.10.2018 р. оголошено перерву до 30.10.2018 р. Ухвалою суду від 30.10.2018 р. судове засідання відкладено на 20.11.2018 р.

Ухвалою від 20.11.2018 р. суд закрив підготовче провадження у справі № 914/1368/18 та призначив розгляд справи по суті в судовому засіданні 05.12.2018 р. В судовому засіданні 05.12.2018 р. оголошено перерву до 18.12.2018 р.

В судове засідання 18.12.2018р. зявився представник позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задоволити з підстав наведених в позовній заяві та матеріалах справи.

Представник відповідача в судовому засіданні 18.12.2018 р. щодо задоволення позовних вимог заперечив повністю з підстав викладених у відзиві на позов, доповненні до відзиву, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неналежним чином виконував свої договірні зобовязання щодо оплати вартості поставленого товару згідно Договору купівлі-продажу №01-06/17 від 01.06.2017 р. Позивач зазначає, що ним на виконання умов вказаного договору поставлено протягом серпня 2017 р. по січень 2018 р. відповідачу будівельних матеріалів на загальну суму 382340,82 грн. Однак, відповідачем, поставлений згідно видаткових накладних №5 від 11.01.2018 р., №9 від 16.01.2018 р. та № 10 від 15.01.2018 р., товар на суму 125118,32 грн. був оплачений несвоєчасно, що також вбачається з ОСОБА_4 звірки розрахунків за період з 02.01.2017 р. 04.07.2018 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сейл Солушинс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тепло Буд Експерт». Позивач стверджує, що оскільки пунктом 7.1.2. вказаного договору передбачено, що за невчасне здійснення розрахунків Покупець сплачує Продавцю неустойку в розмірі 10000,00 грн. за кожен день прострочення, у позивача виникло право нарахувати відповідачу неустойку (пеню) в розмірі 1590000,00 грн. (за формулою: 159 днів прострочки помножити на 10000,00 грн.). Однак позивач вважає що розумним розміром неустойки (яку в позовній заяві визначає як пеня) в даному конкретному випадку буде 364000,00 грн., які просить стягнути з відповідача. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 5500,00 грн. судового збору та 16000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Заперечення відповідача проти позову.

Відповідачем 13.09.2018 р. подано відзив на позовну заяву (вх..№33631/18) та 12.10.2018 р. доповнення до відзиву (вх.№38514/18), в яких заперечує щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі. Заперечуючи позовні вимоги, відповідач зазначає, що відповідно до ОСОБА_4 звірки взаємних розрахунків між позивачем та відповідачем за період з 02.01.2017 року по 04.07.2018 року вбачається здійснення кінцевого розрахунку із позивачем 27.06.2018 року, отже, зі сторони відповідача умови договору купівлі-продажу №01-06/17 від 01.06.2017 року виконані в повному обсязі станом на дату подання позову. Відповідач у відзиві стверджує, що дана справа підлягає закриттю відповідно до ч.3 ст. 231 ГПК України, у звязку з наявністю заяви представника позивача про закриття провадження у справі №914/1069/18, сторонами розгляду якої були позивач та відповідач з приводу виконання того ж Договору купівлі-продажу №01-06/17 від 01.06.2017 року. Також наголошує, що, як свідчить вказаний акт звірки, станом на 04.07.2018 р. заборгованість відповідача перед позивачем відсутня. Крім того, відповідач зазначає, що позивачем не обґрунтовано та не доведено належним чином розмір неустойки в сумі 364000,00 грн., а саме не наведено жодних обєктивних підстав для визначення розміру власне 364000,00 грн. та не зазначено жодних формул розрахунку розмірі неустойки саме на цю суму 364000,00 грн. Також Відповідач вважає, що визначений порядок нарахування неустойки прямо суперечить нормам Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, щодо визначення неустойки та її різновидів, а саме статті 549 ЦК України та статям 230, 231 ГК України.

Щодо стягнення на користь позивача 16000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, відповідач вказує, що на підтвердження понесених витрат у даній справі позивач надає договір від 06.06.2018 р. на правничу допомогу, який надавався позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі №914/1069/18, і був предметом розгляду в частині розподілу судових витрат.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно, всебічно і обєктивно оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з огляду на таке.

Як вбачається з позовної заяви та матеріалів справи, між сторонами виникли цивільно-правові відносини щодо поставки товару на підставі укладеного договору.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Частиною 2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, в тому числі, є договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 1 червня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сейл Солушнс» (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тепло Буд Експерт» (Покупець) був укладений Договір купівлі - продажу № 01-06/17, який за своєю правовою природою є договором поставки (далі Договір). Відповідно до умов даного Договору Продавець зобов'язується передати, відповідної якості та кількості, будівельні матеріали відповідно до переліку та обсягів, відображених у Додатках (Договірних цінах) до даного Договору, Покупцю у встановлений цим Договором термін (строк) (п.2.1.). Покупець зобов'язується прийняти Предмет купівлі-продажу, відповідної якості та кількості визначений у п. 2.1. цього Договору відповідно до переліку та обсягів, відображених у Додатках (Договірних цінах) до даного Договору, у встановлений цим Договором термін (строк) та сплатити їх вартість у порядку і в розмірах, передбачених цим Договором та додатками до нього (п.2.2.). Факт передачі та отримання Предмету купівлі-продажу підтверджується підписанням ОСОБА_4 приймання-передачі із зазначенням кількості та обсягів Предмету купівлі-продажу та загальної його вартості (п.2.3.).

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін

Згідно із п. 10.5. договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим Договором.

На виконання договірних зобовязань позивачем було поставлено відповідачу будівельні матеріали на суму 133438,11 грн., що підтверджується видатковими накладними від 11.01.2018р. №5 на загальну суму з ПДВ - 10429,42 грн.; від 15.01.2018р. № 10 на загальну суму з ПДВ - 116460,29 грн.; від 16.01.2018р. № 9 на загальну суму з ПДВ - 6548,40 грн., копії яких містяться в матеріалах справи.

У відповідності до п. 3.3.1 Договору оплата по окремій партії товару здійснюється протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту поставки.

Однак, оплата поставленого товару частково Відповідачем не була проведена вчасно. А саме, в період з 16 січня 2018 року до 27 червня 2018 року у відповідача існувала заборгованість в розмірі 125118 (сто двадцять п'ять тисяч сто вісімнадцять) грн. 32 коп. за товар, який був поставлений згідно Видаткової накладної № 5 від 11.01.2018р. (частково в сумі 2109,63 грн.), Видаткової накладної №10 від 15.01.2018р. (у повному обсязі на суму 116460,29 грн.) та Видаткової накладної № 9 від 16.01.2018р. (у повному обсязі на суму 6548,40 грн.).

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 17.07.2018 року у справі № 914/1069/18 закрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Сейл Солушнс до Товариства з обмеженою відповідальністю Тепло Буд Експерт про стягнення 125118,32 грн. в звязку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи, що у даній справі приймають участь ті ж самі сторони, факти встановлені в ухвалі Господарського суду Львівської від 17.07.2018 р. у справі №914/1069/18 є преюдиційними.

Так, у вказаній ухвалі встановлено, що основний борг розмірі 125118,32грн., оплачено відповідачем в повному обсязі, що підтверджується долученим актом звірки взаємних розрахунків станом на 04.07.2018р. за період з 02.01.2017р. по 04.07.2018р., що визнається позивачем, відтак, предмет спору відсутній, тому провадження у справі №914/1069/18 підлягає закриттю.

Отже, судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем в розмірі 125118,32грн. сплачена в повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Аналогічне положення містить ст. 193 Господарського кодексу України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

В силу положень ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 7.2.3. Договору за невчасне здійснення розрахунків Покупець сплачує Продавцю неустойку в розмірі 10 000,00 (десять тисяч гривень 00 копійок) грн. за кожен день прострочення.

Як стверджує позивач, відповідач свої договірні зобовязання щодо оплати поставленого товару згідно видаткових накладних від 11.01.2018р. №5 на суму 2109,63 грн.; від 15.01.2018р. № 10 на суму 116460,29 грн.; від 16.01.2018р. № 9 на суму 6548,40 грн. виконав несвоєчасно.

Позивач стверджує, що оскільки сторонами обумовлено в п. 7.2.3. Договору нарахування неустойки в розмірі 10 000,00 (десять тисяч гривень 00 копійок) грн. за кожен день прострочення, ним правомірно нараховано неустойку (пеню) відповідно до п.7.2.3. Договору за 159 днів прострочки в розмірі 1590000,00 грн. Однак, позивач вважає, що розумним розміром неустойки в даному конкретному випадку буде 364000 (триста шістдесят чотири) тисячі грн., які просить стягнути з відповідача.

В частині 1 статті 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно із ч. 1 ст. 231 Господарського кодексу України - законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. Відповідно до частини 6 вказаної статті штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Виходячи з аналізу наведених норм законодавства, неустойка, а саме пеня, за несвоєчасне виконання грошових зобовязань обчислюється у відсотках від суми заборгованості.

Суд звертає увагу на те, що в п.2.8. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 р. №14 розяснено, що пеня за порушення грошового зобов'язання обчислюється лише у відсотках до суми простроченого платежу. Установлення розміру пені у твердій грошовій сумі законом не передбачено і суперечить змістові цього поняття; відтак позовні вимоги, пов'язані із стягненням пені, обчисленої виходячи з такого розміру, не можуть бути задоволені.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.76 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є не обґрунтовані, не підтверджені матеріалами справи, та не підлягають до задоволення в повному обсязі.

Судові витрати.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, витрати позивача по сплаті судового збору слід залишити за позивачем.

Щодо стягнення на користь позивача 16000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що на підтвердження понесених витрат у даній справі позивач надає договір від 06.06.2018 р. на правничу допомогу, однак, як вбачається з ухвали Господарського суду Львівської області від 17.07.2018 р. у справі №914/1069/18 даний договір надавався позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі №914/1069/18, і був предметом розгляду в частині розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 10,12,20,73, 76,79,123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд , -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Сейл Солушнс до Товариства з обмеженою відповідальністю Тепло Буд Експерт про стягнення неустойки в сумі 364 000,00 грн. - відмовити.

2. Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

3. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено та підписано 28.12.2018р.

Суддя Запотічняк О.Д.