ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2018 р. Справа№ 925/2301/14

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Разіної Т.І.

Скрипки І.М.

при секретарі Ярмак О.В.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 19 грудня 2018 року.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Черкаської обласної організації Українського товариства охорони природи

на рішення

Господарського суду Черкаської області

від 27.07.2015 (повний текст рішення складено 19.08.2015)

у справі №925/2301/14 (суддя Потапенко В.В.)

за позовом Приватного підприємства "АЙ-ТОДОР"

до Черкаської обласної організації Українського товариства охорони природи

третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Президія Всеукраїнської ради Українського товариства охорони природи

про стягнення 569 610, 06 грн.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Черкаської області у справі №925/2301/14 від 27.07.2015 позов задоволено частково. На підставі рішення суду з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 217 106, 40 грн. основного боргу, 30 177, 79 грн. інфляційних втрат, 21 884, 32 грн. пені та 5 383, 37 грн. судового збору. В решті позову відмовлено. Окрім того, присуджено до стягнення з позивача 615, 38 грн. судового збору в дохід Державного бюджету України за розгляд справи в Господарському суді Черкаської області.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду Черкаської області у справі № 925/2301/14 від 27.07.2015 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на те, що судом першої інстанції порушено норм матеріального та процесуального права, неповністю з'ясовано обставини справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що необхідною умовою для підтвердження фактичного виконання робіт є підтвердження наявності у виконавця виробничих потужностей трудових ресурсів (наявність кваліфікованих працівників), тощо а також можливість фактично підвердити факт виконання будівельних робіт. Однак, на думку апелянта, акт приймання-передачі виконаних робіт, наданий позивачем на підвердження виконання робіт за договором б/н підряду на виконання робіт від 17.05.2013 р. та інші документи є складеними формально та є недостовірними документами, а відтак не можуть прийматися судом до уваги.

Апелянт також зазначає, що в матеріалах справи відсутній проект реконструкції об'єкту нерухомого майна та відповідні погодження проекту реконструкції відповідними органами державної влади та архітектурно-будівельною інспекцією.

Крім того, надані позивачем на підтвердження виконаних робіт довідка про вартість виконаних будівельних робіт за формою КБ-3 та акт приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в, на думку апелянта, не відповідають вимогам, що зазвичай ставляться, оскільки в них не зазначені дата і місце їх складання, посади осіб, які підписали ці документи та не дотримано інших вимог, що зазвичай ставляться до документів, якими оформляється підряд і будівельний підряд, як окремий вид зобов'язань.

Апелянт вважає, що договір б/н підряду на виконання робіт від 17.05.2013 р. був укладений колишнім керівництвом відповідача з метою створення штучної заборгованості та вчинення інших протиправних дій.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2015 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Зубець Л.П., судді Мартюк А.І., Новіков М.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.09.2015 апеляційну скаргу відповідача було прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Позивач також звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду Черкаської області у справі № 925/2301/14 від 27.07.2015 частково в частині відмови в позові та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позов повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.09.2015 апеляційну скаргу позивача було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 12.10.2015.

В процесі розгляду апеляційних скарг сторони подали Київському апеляційному господарському суду заяви про відмову від апеляційних скарг, які обґрунтовані тим, що позивач та відповідач дійшли згоди щодо спірних питань, які були предметом апеляційного оскарження у даній справі.

В судовому засіданні 14.12.2015 представники сторін підтримали заяви про відмову від апеляційних скарг та просили суд вказані заяви задовольнити.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2015 було задоволено вищевказані заяви сторін, прийнято відмову позивача і відповідача від апеляційних скарг на рішення Господарського суду Черкаської області у справі №925/2301/14 від 27.07.2015 та припинено апеляційне провадження у даній справі.

14.05.2018 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшла заява про перегляд ухвали Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2015 у справі №925/2301/14 за нововиявленими обставинами, в якій він просив скасувати названу ухвалу суду апеляційної інстанції та відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача на рішення Господарського суду Черкаської області у справі №925/2301/14 від 27.07.2015.

Відповідно до Протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) від 14.05.2018 для розгляду заяви відповідача було сформовано колегію суддів Київського апеляційного господарського суду у наступному складі: головуючий суддя Зубець Л.П., судді: Михальська Ю.Б., Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.06.2018 було відкрито провадження за заявою відповідача про перегляд ухвали Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2015 у справі №925/2301/14 за нововиявленими обставинами , справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 21.06.2018.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.06.2018 заяву Черкаської обласної організації Українського товариства охорони природи про перегляд ухвали Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2015 у справі №925/2301/14 задоволено. Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2015 у справі №925/2301/14 скасовано в частині задоволення заяви Черкаської обласної організації Українського товариства охорони природи про відмову від апеляційної скарги та припинення апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідача у справі №925/2301/14. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Черкаської обласної організації Українського товариства охорони природи на рішення Господарського суду Черкаської області від 27.07.2015 у справі № 925/2301/14.

Справа перебувала у провадженні Київського апеляційного господарського суду.

В подальшому, указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" № 454/2017 від 29.12.2017ліквідовано Київський апеляційний господарський суд.

Згідно ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 року в газеті "Голос України" № 185(6940) опубліковано повідомлення про початок роботи Північного апеляційного господарського суду з 03.10.2018 року.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Актом прийняття-передачі судової справи від 02.10.2018 справу № 925/2301/14 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2018, справу № 925/2301/14 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Тищенко А.І., судді Разіна Т.І., Скрипка І.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2018 відкрито апеляційне провадження, справу призначено до розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вислухавши пояснення представників сторін, колегія встановила наступне.

17 травня 2013 року між Черкаською обласною організацією Українського Товариства охорони природи (замовником за умовами договору) в особі голови ОСОБА_3 та Приватним підприємством «АЙ-ТОДОР» (підрядником за умовами догвору) в особі директора Волторніста Лоеніда Аркадійовича укладено договір на виконання робіт.

У відповідності з розділом 1 договору підрядник виконує власними і залученими силами і засобами роботи згідно проектної документації по ремонту та енергоефективній модернізації основних засобів Черкаської обласної організації, як частини учбово-лабораторного комплексу «Будинок природи» із матеріалів підрядника розташований за адресою м. Черкаси вул. Фрунзе, 1 та здає виконані роботи в обумовлені строки замовнику, приймає участь в здачі закінчених обєктів будівництва в виконані роботи.

Пунктом п. 2.1 договору сторони погодили, що орієнтована загальна вартість робіт за цим договором складає 500 000,00 (пятсот тисяч) грн.. в тому числі ПДВ 83 333,33 (вісімдесят три тисячі триста тридцять) грн. 33 коп.

Відповідно до п. 2.2 договору остаточна вартість робіт за цим договором розраховується, виходячи з фактичних обсягів виконаних робіт, вартості використаних матеріалів та обладнання, що фіксуються в актах виконаних робіт.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що замовник в строк забезпечує оплату робіт підрядника в порядку, передбаченому цим договором. Замовник зобов'язаний сплатити авансовий платіж на придбання будівельних матеріалів у розмірі 20 % від суми договору, протягом 3-х днів після підписання договору.

Згідно п. 4.2 договору для оплати виконаних робіт підрядник надає замовнику первинний документ з обліку в будівництві (акти виконаних робіт ф.КБ-2в та довідки про вартість виконаних робіт ф.КБ-3, за фактично виконані роботи) не пізніше 25-го числа звітного місяця. Замовник розглядає надані документи у 5-денний строк після подання їх підрядником та у разі відсутності зауважень підписує їх. У разі виявлення зауважень до наданих підрядником документів, замовник письмово надає підряднику обґрунтовані зауваження. Оплату за виконані роботи замовник здійснює не пізніше 3-х банківських днів після підписання акту виконаних робіт.

Пунктом 3.1. договору сторони погодили строки виконання підрядником робіт, а саме початок 17 травня 2013 року, закінчення 31 жовтня 2014 року.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона ( підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі, або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 844 Цивільного кодексу України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 846 Цивільного кодексу України визначено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Виконання підрядних робіт позивач підтверджує наданими суду актом б/н приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2014 року на суму 217106 грн. 40 коп. та актом б/н приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2014 року на суму 253 720 грн. 80 коп. форми КБ-2в, а також довідками про вартість виконаних будівельних робіт за квітень 2014 року та за жовтень 2014 року форми КБ-3, підписаних представником відповідача ОСОБА_3 без заперечень та зауважень щодо якості та строків виконання робіт (окрім довідки про вартість виконаних будівельних робіт за жовтень 2014 року).

Згідно ст. 853 ЦК України замовник зобов»язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і вразі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Відповідно до ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов»язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, з згодою замовника - достроково.

Довідки про вартість виконаних будівельних робіт (ф.КБ-3) та акти приймання виконаних будівельних робіт (ф.КБ-2в), які підписані представниками сторін договору та скріплені печатками підприємств, є достатніми доказами факту виконання позивачем передбачених договором робіт.

Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та акт приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2014 року підписані 30 квітня 2014 року ОСОБА_3

Довідка про вартість виконаних будівельних робіт за жовтень 2014 року підписана лише представником позивача, а акт приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2014 року підписаний 31 жовтня 2014 року зі сторони відповідача ОСОБА_3

Однак, як правильно встановлено судом першої інстанції, на момент підписання 31.10.2014 акту приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2014 року ОСОБА_3 не мав на це відповідних повноважень, оскільки 30 жовтня 2014 року був відсторонений від виконання обов'язків керівника.

Таким чином, виконання позивачем своїх зобов'язань за договором б/н від 17.05.2013 підтверджується в частині виконаних будівельних робіт за квітень 2014 р.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в порушення умов договору, свої зобов'язання щодо розрахунків за фактично виконані будівельні роботи за квітень 2014 не виконав на суму 217106 грн. 40 коп.

Позивач неодноразово звертався письмово до відповідача з вимогою сплатити як авансові так і поточні платежі. Однак відповідач у відповідь надсилав листи з проханням не зупиняти проведення будівельних робіт по ремонту та утепленню приміщень Будинку природи, заборгованість не сплачував, а лише повідомляв про очікування надходження коштів та про розрахунок не пізніше вересня по факту виконаних робіт.

Згідно ст.ст. 14, 526 Цивільного кодексу України між сторонами у справі виникли цивільні права і обов'язки (зобов'язання), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, а одностороння відмова від виконання зобов'язання в силу ст.525 ЦК України не допускається.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.ст. 193, 202 ГК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи наведене, колегія приходить до висновку про те, що позовні вимоги про стягнення основного боргу підлягають задоволенню частково у розмірі 217 106, 40 грн. В іншій частині щодо стягнення основного боргу за виконані будівельні роботи в розмірі 253 720, 80 грн. за жовтень 2014 слід відмовити.

Відповідно до ст. 610 ч. 1, ст. 611, ст. 612 ч. 1 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання; у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статей 1,3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", розмір пені, що стягується, не повинен перевищувати подвійну облікову ставку НБУ за період прострочення.

У відповідності до пункту 14.7 договору за порушення строків оплати за актом виконаних робіт замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки від простроченої суми.

Перевіривши розрахунок позивача щодо стягнення пені, колегія погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про його неправильність, оскільки позивачем враховано вартість виконаних робіт і за жовтень 2014р., а також не враховано вимоги ч. 6 ст.232 ГК України.

Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача пеня у розмірі 21 884 грн. 32 коп. пені.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням індексу інфляції.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом норми ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Колегія перевіривши розрахунок позивача, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розрахунок інфляційних позивачем зроблений неправильно, оскільки при розрахунку було нараховано інфляційні також на суму боргу по виконаних роботах за жовтень 2014 року.

Відповідно до розрахунку апеляційного суду з відповідача підлягає стягненню 30 177 грн. 79 коп. інфляційних.

Позивач, посилаючись на п.14.8 договору нарахував до стягнення з відповідача 30 799 грн. 67 коп. 20% річних.

Пунктом 14.8. договору передбачено, що у разі порушень умов сплати замовник сплачує штраф за користування чужими коштами у розмірі 20% річних від несплаченої суми.

Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути це майно.

Частиною 2 статті 1214 ЦК України передбачено, що в разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними.

Враховуючи вищевикладене, колегія приходить до висновку про те, що у даному випадку відсутній факт безпідставного одержання чи збереження грошей відповідачем, а тому відсутні підстави для нарахування процентів за користування чужими коштами.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки укладений між сторонами договір на виконання робіт від 17.05.2013 у встановленому судовому порядку недійсним не визнавався, в силу положень ст. 204 Цивільного кодексу України презюмується.

Щодо посилання на обставини, встановлені в ухвалах Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.04.2018 у кримінальній справі №712/3336/18, від 05.10.2018 у справі № 712/11935/18 і від 24.10.2018 у справі № 712/12687/18, що не потребують доказування, слід зазначити наступне.

Відповідно частини шостої ст. 75 Господарського процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

При цьому, господарське процесуальне законодавство не визначає обов'язковим для суду врахування обставин, які містяться в ухвалах суду про обрання запобіжного заходу та про визнання бездіяльності працівника поліції протиправною.

Більш того, в ухвалах суддями Соснівського районного суду м. Черкаси жодним чином не визначаються встановленими обставини підробки договору на виконання робіт від 17.05.2013 та стосуються вони зовсім інших правовідносин, які виникли задовго після укладення даного договору та його виконання станом на квітень 2014 року.

Крім того, не може бути належним та допустимим доказом у даній справі №925/2301/14 рішення Господарського суду Черкаської області від 29.10.2018 у справі № 925/366/18, оскільки зазначене рішення прийняте з приводу зовсім інших правовідносин, ніж ті, з приводу яких існує спір у даній справі та стосується скасування рішення державного реєстратора, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом виселення з нежитлових приміщень та звільнення від майна.

Більш того, вказане рішення від 29.10.2018 прийняте судом у справі, в якій ПП «Ай- Тодор» не приймало участі та стосовно нього не було встановлено жодних обставин.

Водночас, згідно з частиною четвертою ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Крім того, колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010).

Апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду Черкаської області від 27.07.2018 у справі №925/2301/14 обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування або зміни не вбачається, у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284, Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Черкаської обласної організації Українського товариства охорони природи на рішення Господарського суду Черкаської області від 27.07.2015 у справі №925/2301/14 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Черкаської області від 27.07.2015 у справі №925/2301/14 залишити без змін.

Матеріали справи №925/2301/14 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до ст.ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Т.І. Разіна

І.М. Скрипка