ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2018м. ДніпроСправа № 904/4333/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Левицької К.Ю. розглянув спір

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Технології Анкерного кріплення", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Доненергопром", м. Дніпро

про стягнення 7 437470,70 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 дов. б/н від 24.10.18 р. представник;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Технології Анкерного кріплення" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 6 023 801,00 грн., що складають суму заборгованості за товар, поставлений на підставі договору поставки продукції № 11 від 12.09.2017 р., 150 223,00 грн. річних, 317 514,55 грн. інфляції, 945 932,05 грн. пені за неналежне виконання умов договору.

У відзиві на позов, відповідач визнав вимоги щодо суми основного боргу, яка склала 6 023 801,00 грн. та пояснив, що прострочення зі сплати заборгованості виникло внаслідок непередбачених обставин. Також у відзиві вказано про те, що підприємство відповідача вживає заходи для погашення існуючої заборгованості.

Ухвалою від 01.10.2018 р. господарським судом відкрито провадження у справі № 904/4333/18; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 29.10.2018 р.

29.10.2018 р. господарським судом відкладено підготовче засідання до 19.11.2018 р., про що постановлено відповідну ухвалу.

19.11.2018 р. господарським судом підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду спору по суті на 17.12.2018 р.

17.12.2018 р. представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта", який залучено до матеріалів справи (а.с. 128-129).

17.12.2018 р. у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (ст.240 Господарського процесуального кодексу України.).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

12.09.2017 р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Технології Анкерного кріплення" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Доненергопром" (Покупець) укладено договір поставки продукції № 11.

Відповідно до п.1.1. договору, Постачальник (позивач) взяв на себе зобовязання поставити та передати у власність, а Покупець (відповідач) оплатити та прийняти металопрокат, що в подальшому іменується товар, згідно Специфікацій.

Згідно частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до п.2.1. договору, кількість та номенклатура товару вказується Покупцем в комерційній заявці (пропозиції) і в подальшому узгоджується сторонами у Специфікації.

В п.3.1. договору встановлено, що ціна за одиницю товару, який поставляється, є договірною і визначається сторонами відповідно до умов поставки, вказаних у рахунках, Специфікаціях і включає в себе податки та збори, а також може включати вартість тари, упаковки, маркування, та інші витрати Постачальника повязані з поставкою товару.

Загальна сума договору складає суму всіх партій товару, поставлених протягом строку його дії (п.3.2. договору).

В п.4.1. договору визначено, що поставка товару здійснюється автомобільним транспортом відповідно до Правил Інкотермс в редакції 2010 року.

У п.4.2. договору, сторони дійшли згоди про те, що терміни та умови поставок партій товару вказуються у Специфікаціях з урахуванням заявок Покупця, зазначених у п.2.1.

Датою поставки, вважається дата відвантаження товару, яка вказана у видатковій або товарно-транспортній накладній, або дата календарного штемпеля станції вантажовідправника, що зазначена в залізничній накладній.

Виконуючи умови договору позивач, у вересні листопаді 2017 року, здійснив на адресу відповідача поставку товару на загальну суму 10 542 630,00 грн., що підтверджується видатковими та товарно-транспортними накладними, копії яких залучені до матеріалів справи (а. с. 54-76).

Відповідно до п.6.2. договору, Покупець здійснює оплату товару наступним чином:

- 30% вартості партії товару сплачується на протязі 7-ми календарних днів з моменту поставки;

- 70% - протягом 45-ти календарних днів з моменту поставки партії товару, якщо інший порядок його оплати не передбачений в Специфікації.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач зобов'язання за договором виконав неналежним чином, здійснивши остаточні розрахунки (70%) з порушенням строків визначених договором та не в повному обсязі (4 518 829,00 грн.), що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких залучені до матеріалів справи (а.с. 83-93).

Доказів погашення заборгованості з оплати товару на суму 6 023 801,00 грн., відповідач, на момент розгляду спору не надав.

З огляду на вище викладене, вимоги позивача щодо примусового стягнення заборгованості на зазначену вище суму, слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Згідно наданого позивачем розрахунку, останнім заявлено до стягнення річні за загальний період прострочення з 06.11.2017 р. по 24.09.2018 р. в сумі 150 223,00 грн.

Вказаний розрахунок позивачем здійснено відповідно до умов договору та норм чинного законодавства, у звязку з чим зазначена вище сума річних підлягає до примусового стягнення.

Із розрахунку інфляції вбачається, що він позивачем завищений, в результаті не вірно визначеного початку періоду прострочення, оскільки останнім не враховано положення пункту 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", яким визначено, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Після перерахунку, до стягнення підлягає сума інфляції за загальний період прострочення з грудня 2017 року по серпень 2018 року, яка склала 221 360,17 грн.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За порушення строків оплати, сторонами у договорі передбачена відповідальність у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми неоплаченого товару (п.8.3.договору).

Згідно наданого розрахунку пені, який здійснено відносно заборгованості за кожною накладною окремо, а загальний період її нарахування вказано з 06.11.2017 р. по 08.06.2018 р., остання склала 945 932,05 грн.

Проте, при розрахунку пені від суми 576 450,00 грн. (видаткова накладна № 182 від 23.10.2017 р.), позивачем здійснено арифметичну помилку, у зв'язку з чим її сума, яка склала 917 889,79 грн. є завищеною.

Після перерахунку, сума пені за загальний період прострочення з 06.11.2017 р. по 08.06.2018 р. склала 916 415,73 грн., яка і підлягає до примусового стягнення.

Керуючись статтями 526, 625, 610, 611, 712 статтями 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Доненергопром" (49049, м. Дніпро, пр. Добровольців,17, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Технології Анкерного кріплення" (49127, м. Дніпро, вул.Гаванська,4, ) 6 023 801,00 грн. (шість мільйонів двадцять три тисяі вісімсот одна гривня) основного боргу, 150 223,00 грн. (сто п'ятдесят тисяч двісті двадцять три гривні) річних, 221 360,17 грн. (двісті двадцять одна тисяча триста шістдесят гривень 17 коп.) інфляції, 916 415,73 грн. (дев'ятсот шістнадцять тисяч чотириста п'ятнадцять гривень 73 коп.) пені, 109 677,02 грн. (сто дев'ять тисяч шістсот сімдесят сім гривень 02 коп.) судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 27.12.2018

Суддя ОСОБА_2