ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"29" грудня 2018 р. Справа № 924/1099/18

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Танасюк О.Є., розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову по справі

за позовом Marubeni Corporation (Корпорації "Марубені"), 7-1, Nihonbashi 2-chome, Chuo-ku, Tokyo, 103-6060, Japan (Японія)

до товариства з обмеженою відповідальністю „Підприємство матеріально-технічного забезпечення „Агропромтехніка, м. Хмельницький

про стягнення 1811274,48 доларів США та 84187,66 Євро, що складається із: загальної заборгованості - 1767651,08 доларів США та 79744,07 євро; відсотків за прострочення платежів за графіком мирової угоди - 43623,40 доларів США та 4443,59 євро

Представники учасників справи: не викликалися

встановив:

Marubeni Corporation (Корпорації "Марубені"), 7-1, Nihonbashi 2-chome, Chuo-ku, Tokyo, 103-6060, Japan (Японія) звернулася до суду з позовом про стягнення з ТОВ „Підприємство матеріально-технічного забезпечення „Агропромтехніка, м. Хмельницький про стягнення 1811274,48 доларів США та 84187,66 Євро, що складається із: загальної заборгованості 1767651,08 доларів США та 79744,07 євро; відсотків за прострочення платежів за графіком мирової угоди: 43623,40 доларів США та 4443,59 євро.

Ухвалою суду від 26.11.2018р. відкрито провадження у справі №924/1099/18.

28.12.2018р. до суду надійшла заява позивача від 24.12.2018р. про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на грошові кошти відповідача в межах суми позовних вимог. Заходи забезпечення позову просить застосувати до набрання судовим рішенням у справі законної сили.

В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що відповідачем не вчиняються жодні дії, спрямовані на повернення позивачу грошових коштів за договором поставки №UA/APT/VSMA-T-1-2012 від 17.12.2012р. Повідомляє, що позивач неодноразово звертався до відповідача з письмовими вимогами щодо сплати боргу. В свою чергу, відповідач визнав факт існування непогашеного боргу перед позивачем, однак, не здійснив жодної оплати позивачеві.

Зазначає, що листом від 17.02.2017 року відповідач, визнаючи борг перед позивачем, повідомив, що у нього відсутні кошти, які б надавали можливість здійснити розрахунок за договором поставки, а листом від 27.12.2017 року повторно повідомив, що здійснення щомісячної оплати заборгованості на користь позивача не є можливим, оскільки зазначені кошти було сплачено на користь іншого кредитора з метою уникнення банкрутства підприємства.

Таким чином, позивач вважає, що відповідач ймовірно володіє достатньою сумою грошей, але все одно не буде використовувати їх для виплат позивачеві.

Вказує, що в силу вимог законодавства України щодо охорони банківської таємниці, позивач не володіє і не може володіти інформацією щодо наявності на рахунках відповідача грошових коштів, достатніх для виконання майбутнього рішення суду, винесеного на користь позивача.

Позивач вважає, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача: сприятиме забезпеченню збалансованості інтересів сторін, запобігатиме порушенню прав позивача на час вирішення спору в суді та фактичному виконанню судового рішення у разі задоволення позову (відповідач не встигне вивести кошти з рахунків в процесі розгляду спору, отже матиме джерела погашення боргу), не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідача (арештовані кошти не будуть виведені з його володіння), а лише запровадить тимчасові обмеження у використанні коштів на банківських рахунках.

Звертає увагу, що на дату розгляду спору розмір статутного капіталу відповідача становить 10000 грн., що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичний осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в той час як сума боргу становить 1 811 274,48 доларів США та 84187,66 Євро. Також щодо відповідача наявні судові спори про стягнення заборгованості, а отже останній втрачає можливість користуватися частиною коштів у зв'язку із значним боргом перед ПАТ "Укрсоцбанк" в розмірі 6072960,32 грн. (Рішення господарського суду Хмельницької області від 27.08.2018 у справі №924/1111/16).

Позивач посилаючись на відмову відповідача від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги позивачем, недостатній розмір статутного капіталу відповідача для розрахунку з позивачем, переваги ПАТ "Укрсоцбанк" як іпотекодержателя над іншими кредиторами відповідача щодо задоволення грошових вимог, вважає, що на дату набрання чинності рішенням в даній справі відповідач або не матиме коштів для оплати позивачеві, або матиме кошти, але сплачуватиме їх третім особам.

Вказує, що у разі забезпечення позову позивач вважає за можливе надати зустрічне забезпечення у вигляді банківської гарантії на суму позову (1811274,48 доларів США та 84187,66 Євро) від банку з високим рейтингом платоспроможності та репутацією. При цьому зазначає, що позивач є іноземного юридичною особою, яка заснована і діє за законодавством Японії, та у якої не має коштів у гривнях і технічної можливості здійснювати платежі за внутрішньо-українськими банківськими реквізитами.

Враховуючи, що у господарського суду Хмельницької області відсутній депозитний рахунок в іноземній валюті (наявні лише банківські реквізити для гривневих платежів), позивач зазначає про неможливість внесення на депозитний рахунок суду зустрічне забезпечення.

Порядок забезпечення позову врегульовано положеннями глави 10 розділу І ГПК України.

Відповідно до частини 1 статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Положеннями ст. 136 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Суд зазначає, що заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Важливою обставиною під час вжиття заходів забезпечення позову є пов'язаність відповідних дій відповідача та шкідливих результатів від їх вчинення з відповідним предметом позову та правами, з метою захисту яких такий позов подано.

Поряд з цим, за приписами ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ГПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Позивач у поданій заяві просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах суми позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач ймовірно володіє достатньою сумою грошей, але все одно не буде використовувати їх для виплат позивачеві. При цьому, доказів того, що у відповідача відсутні наміри розраховуватися з позивачем, останнім не надано.

Судом критично оцінюється посилання позивача на листи відповідача, як на докази того, що „Підприємство матеріально-технічного забезпечення „Агропромтехніка не буде використовувати наявні у нього грошові кошти для розрахунку з позивачем та наявність підстав для забезпечення позову, оскільки вказані листи датовані 17.02.2017р. та 21.12.2017р., а заява про забезпечення позову 24.12.2018р.

При розгляді заяви про забезпечення позову заявник повинен не тільки обґрунтувати причини звернення із такою заявою, але й підтвердити відповідними доказами. Отже, обов'язковим є подання доказів наявності обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Позивачем не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідачем вчиняються будь-які дії, спрямовані на зменшення грошових коштів, наявних у нього на рахунках, перерахунок грошових коштів на інші рахунки, закриття рахунків тощо. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без підтвердження відповідними доказами, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать відповідачу.

Як вбачається з п. 7.1. постанови Пленуму ВГС України від 26.12.2011р. №16 „Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову господарський суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

У заяві про забезпечення позову заявником не надано відомостей про наявність рахунків відповідача, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті. При цьому, позивач зазначає, що в силу вимог законодавства України щодо охорони банківської таємниці, позивач не володіє і не може володіти інформацією щодо наявності на рахунках відповідача грошових коштів, достатніх для виконання майбутнього рішення суду, винесеного на користь позивача.

Згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Таким чином, в обґрунтування поданої заяви позивачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження наявності підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача.

При цьому, позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому, або позбавить позивача можливості ефективно захистити його порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких він звернувся до суду.

За таких обставин, оцінивши доводи заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів учасників судового процесу, суд дійшов висновку про відмову у забезпеченні позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Як вбачається із витягу з договору про надання правової допомоги від 20.08.2018р., укладеного між ОСОБА_1 обєднанням „Арцінгер (виконавець) та Marubeni Corporation (Корпорацією "Марубені") (замовник), виконавець представляє та захищає інтереси замовника щодо стягнення заборгованості по товарах, проданих ТОВ „ПМТО „Агропромтехніка, а також щодо застосування заходів забезпечення позову проти ТОВ „ПМТО „Агропромтехніка. Для реалізації вказаного обовязку виконавець здійснює всі дії, передбачені ГПК України, в тому числі, але не виключно, одержання інформації, поштової кореспонденції та документів.

З огляду на зазначене, ухвала суду направляється на адресу представника позивача - адвокату ОСОБА_2 ОСОБА_1 обєднання „Арцінгер.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 77, 136, 137, 139, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Marubeni Corporation (Корпорації "Марубені"), 7-1, Nihonbashi 2-chome, Chuo-ku, Tokyo, 103-6060, Japan (Японія) про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її підписання в порядку ст.ст. 254-259 ГПК України.

Ухвала підписана 29.12.2018р.

Суддя О.Є. Танасюк

Віддрук 3 прим.:

1 до справи;

2 заявнику - Marubeni Corporation (Корпорації "Марубені") адвокат ОСОБА_2, Адвокатське обєднання „Арцінгер (01010, м. Київ, вул. Московська, 32/2, БЦ „Сенатор, 10 поверх;

3 відповідачу ТОВ „Підприємство матеріально-технічного забезпечення „Агропромтехніка (29009, м. Хмельницький, вул. Ярослава Мудрого, буд. 4).

Всім рекомендованим з повідомленням про вручення.