ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2018 р. Справа№ 911/423/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Мальченко А.О.

Дикунської С.Я.

при секретарі судового засідання Костяк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу б/н від 19.07.2018 (вх. №09.1-04.2/833/18 від 24.10.2018) Товариства з обмеженою відповідальністю «Барселона Ю Ей» на рішення Господарського суду Київської області від 02.07.2018

у справі №911/423/18 ( суддя - Шевчук Н.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферозіт»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Барселона Ю Ей»

про стягнення 346671,07 грн за неналежне виконання умов договору поставки товарів №РЕ/К1/14/17 від 17.02.2017

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з'явились

від відповідача: Снігур О.П., довіреність № 06/03 від 06.03.2018

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ферозіт» звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Барселона Ю Ей» про стягнення 288 892,56 грн основного боргу та 57 778,51 грн штрафу, що становить 20% від суми заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем договірних зобов'язань з оплати поставленого товару згідно договору № РЕ/К1/14/17 від 17.02.2017.

Рішенням Господарського суду Київської області від 02.07.2018 (повний текст складено 10.07.2018) позовні вимоги задоволено частково. В частині позовних вимог про стягнення 30 000,00 грн основного боргу провадження закрито. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Барселона Ю Ей» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферозіт» 258 892 грн 56 коп. основного боргу, 57 778 грн 51 коп. 20% штрафу та 5200 грн 07 коп. судового збору.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд на підставі норм ст. ст. 525, 526, 629, 692, 549, 712 ЦК України, ст. ст. 193, 216, 230, 231 ГК України та встановлення обставин невиконання відповідачем умов договору з оплати вартості поставленого товару, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Разом з цим, у зв'язку із сплатою відповідачем частини суми основної заборгованості після звернення позивача із даним позовом судом першої інстанції, на підставі приписів п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, закрито провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 30 000 грн основної заборгованості. В задоволенні клопотання про зменшення штрафних санкцій судом відмовлено, оскільки заявлена до стягнення сума штрафу не є надмірною, зобов'язання з оплати отриманого товару не виконано відповідачем, а розмір штрафу узгоджений сторонами в договорі.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Барселона Ю Ей», 27.07.2018 подав до Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 02.07.2018 у справі №911/423/18 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Барселона Ю Ей» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферозіт» 57 778 , 51 грн 20% штрафу скасувати та ухвалити нове рішення. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Барселона Ю Ей» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферозіт» 11 555,70 грн штрафу.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновок місцевого господарського суду про відмову в задоволенні клопотання про зменшення суми штрафних санкцій ґрунтується на неповному з'ясуванні обставин, які є підставою для застосування приписів ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України. Так, апелянт стверджує, що судом не було прийнято до уваги ступінь виконання зобов'язання, причини неналежного виконання зобов'язань за договором, невідповідність розміру штрафу наслідкам порушення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.08.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Барселона Ю Ей» на рішення Господарського суду Київської області від 02.07.2018 у справі №911/423/18. Встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження. Розгляд справи призначено на 20.09.2018.

10.09.2018 до Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферозіт» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому сторона просить рішення Господарського суду Київської області від 02.07.2018 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу позивач зазначає, що місцевим господарським судом правомірно було відмовлено в задоволенні клопотання про зменшення розміру штрафних санкції, оскільки відповідачем жодними доказами не було доведено виникнення заборгованості внаслідок його важкого фінансового стану, вжиття усіх залежних від нього заходів для виконання зобов'язання або зменшення розміру заборгованості. Крім того, позивач звертає увагу суду на те, що ним було заявлено лише штраф без будь-яких інших штрафних санкцій.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2018 розгляд справи було відкладено до 10.10.2018.

Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" №454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Київський апеляційний господарський суд та утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

За актом прийняття-передачі судової справи від 02.10.2018 справу №911/423/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2018 справу та апеляційну скаргу б/н від 19.07.2018 (вх. №09.1-04.2/833/18 від 24.10.2018) Товариства з обмеженою відповідальністю «Барселона Ю Ей» передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Жук Г.А., суддів Мальченко А.О., Дикунська С.Я.

Ухвалою від 29.10.2018 справу №911/423/18 прийнято до провадження Північним апеляційним господарським судом визначеним складом суду; відкрито апеляційне провадження Північним апеляційним господарським судом за апеляційною скаргою б/н від 19.07.2018 (вх. №09.1-04.2/833/18 від 24.10.2018) Товариства з обмеженою відповідальністю «Барселона Ю Ей» на рішення Господарського суду Київської області від 02.07.2018 у справі №911/423/18. Встановлено учасникам справи процесуальний строк для подання заяв, клопотань, пояснень, протягом п'яти днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження, але не пізніше 28.11.2018. Справу №911/423/18 призначено до розгляду на 05.12.2018.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2018 розгляд справи, на підставі ст. 216 ГПК України, відкладено на 26.12.2018.

20.12.2018 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Розглянувши вказане клопотання, судова колегія, з метою дотримання процесуальних строків розгляд справи, а також з огляду на те, що явка представників учасників справи судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, дійшла висновку про задоволення заявленого позивачем клопотання та можливість розгляду справи за відсутності представника позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні 26.12.2018 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив рішення Господарського суду Київської області від 02.07.2018 в частині стягнення штрафу скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з відповідача зменшеного розміру штрафу, а саме в сумі 11 555,70 грн.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

17.02.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ферозіт" (постачальник за договором, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Барселона Ю Ей" (покупець за договором, відповідач у справі) укладено договір поставки товарів №РЕ/К1/14/17 (далі - Договір), відповідно до якого постачальник зобов'язався поставити і передавати у власність покупцю будівельні матеріали для використання у господарській діяльності, а покупець зобов'язався приймати товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного Договору.

Пунктом 2.6. Договору передбачено, що перехід права власності на поставлену партію товару відбувається в момент підписання накладної.

Відповідно до пунктів 4.1 та 4.2 Договору форма оплати: передоплата у розмірі 0 % від загальної вартості партії товару, що поставляється. Решта суми - протягом 14 календарних днів від дати отримання товару уповноваженою особою покупця.

Розрахунки за товар здійснюються шляхом перерахування суми вартості товару у безготівковому порядку в гривнях на поточний банківський рахунок постачальника. Загальна сума договору складає суму всіх накладних, на підставі яких здійснюється постачання продукції у відповідності з цим договором.

Договір вступає в дію з дати його підписання і діє до 31 грудня 2017 року, а в частині розрахунків, нарахування пені, штрафу, процентів річних, інфляційних втрат - до повного виконання Сторонами зобов'язань за цим Договором (пункт 7.1. Договору).

Цивільні зобов'язання виникають з підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. Частиною 7 статті 179 ГК України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, позивачем на виконання умов договору поставив відповідачу товар на загальну суму 1344575,76 грн, що підтверджується представленими до матеріалів справи видатковими накладними (а.с. 16-65 том І). Вказані видаткові накладні зі сторони відповідача підписані уповноваженим його представником за довіреністю та скріплені його печаткою.

Факт отримання товару Товариством з обмеженою відповідальністю «Барселона Ю Ей» не заперечується та належними доказами в розумінні ст. ст. 76, 77 ГПК України не спростовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Сторонами в п. 4.1 договору узгоджено, що оплата отриманого товару здійснюється покупцем протягом 14 календарних днів від дати отримання товару.

Відповідач за поставлений товар розрахувався частково, у зв'язку з чим позивач звернувся з даним позовом, зокрема, про стягнення основної заборгованості в сумі 288 892,56 грн.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до приписів ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки відповідач у встановлений договором строк за поставлений товар розрахувався не в повному обсязі, належних і допустимих доказів в спростування обставин неналежного виконання договірних зобов'язань відповідачем в порядку приписів ст. 74 ГПК України не представлено, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основної заборгованості за договором поставки.

При цьому, як свідчать матеріали справи, під час вирішення спору у суді першої інстанції, відповідачем в рахунок оплати вартості отриманого товару сплачено 30 000 грн, що у відповідності до приписів п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України є підставою для закриття провадження в названій частині позовних вимог.

З урахуванням викладеного, висновок місцевого господарського суду про задоволення позову в частині стягнення основної заборгованості за договором в сумі 258 892,56 грн є таким, що здійснений на підставі повного дослідження усіх обставин справи з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пункту 5.3 Договору у випадку прострочення оплати поставленого товару більше ніж на 30 календарних днів покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 20 % від вартості неоплаченого товару.

Оскільки факт наявності прострочення виконання договірного зобов'язання з оплати вартості отриманого товару відповідачем не спростовано, судова колегія вважає цілком обґрунтованим висновок суду першої інстанції про задоволення позову в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Барселона Ю Ей» 57778,51 грн штрафу, нараховано в розмірі та порядку узгодженому сторонами в п. 5.3 Договору.

Доводи апелянта щодо залишення поза увагою аргументів відповідача про наявність правових підстав для зменшення штрафних санкцій не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення в контексті приписів ст. 277 ГПК України, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом наведених вище норм зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню.

При цьому, рішення про зменшення суми штрафних санкцій має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначного прострочення виконання зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст. 74 ГПК України.

Отже, за загальним правилом, обов'язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами тягаря доказування визначається предметом спору.

Згідно із ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом першої інстанції належним чином перевірено та надано оцінку усім доводам відповідача щодо наявності обставин для зменшення розміру штрафних санкцій, за наслідком чого Господарський суд Київської області дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідачем не доведено існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру штрафних санкцій на підставі наведених норм.

При цьому, судовою колегією встановлено, що відповідачем в порядку приписів ст. 74 ГПК України не було надано доказів звернення до позивача про внесення змін до договору та зменшення розміру штрафних санкцій, а заявлена сума штрафних санкцій з огляду на загальну вартість укладеного договору та суму невиконаного зобов'язання не може бути розцінена судом як надмірно велика. До того ж, посилання відповідача у відзиві на позовну заяву про часткове погашення заборгованості за договором поставки не може бути достатньо обґрунтованою підставою для зменшення суми штрафу в розумінні приписів ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України. Причини неналежного виконання зобов'язань за договором поставки апелянтом жодними доводами та доказами не обґрунтовується.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду Київської області від 02.07.2018 у справі № 911/423/18 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати в порядку ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта (відповідача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 253-254, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Барселона Ю Ей» на рішення Господарського суду Київської області від 02.07.2018 у справі № 911/423/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 02.07.2018 у справі № 911/423/18 залишити без змін.

3. Справу № 911/423/18 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді А.О. Мальченко

С.Я. Дикунська

Повний текст постанови складено 03.01.2019.