ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2018м. ДніпроСправа № 904/4338/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г. за участю секретаря судового засідання Єпік А.М.

за позовом Приватного підприємства "Дуомед", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Алтіма", м. Дніпро

про стягнення вартості робіт та штрафних санкцій за договором поставки № 2 від 02.01.2014 у сумі 30 449,21 грн.

Представники:

від позивача: Кулакова О.Ю., довіреність № 36/а від 20.09.2018 року, представник;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "Дуомед" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Алтіма" вартість робіт та штрафних санкцій за договором поставки № 2 від 02.01.2014 у сумі 30 449,21 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 30.10.2018 року о 10:00 год.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.10.2018 року перейдено від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 904/4338/18 за правилами загального позовного провадження.

Призначено підготовче судове засідання на 27.11.2018 о 10:00 год.

27.11.2018 представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив.

Поштове відправлення, яким на адресу відповідача направлялась ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 30.10.2018, повернулося до суду з відміткою - закінчився строк зберігання.

Відповідно до п. 5 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, відповідача відповідно до статті 242 Господарського процесуального кодексу України належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи.

На день розгляду справи у судовому засіданні від 27.11.2018 будь-яких письмових заяв та клопотань від відповідача щодо відкладення судового засідання до суду не надходило.

У судовому засіданні представник позивача подав додаткові докази та зазначив, що ним були надані всі можливі та допустимі докази.

Судом були визначені всі необхідні обставини у справі та зібрані відповідні докази, що є підставою для закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 27.11.2018 закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті на 18.12.2018 о 10:00год.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, але був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (ст. 194 Господарського процесуального кодексу України).

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку, вищевизначеному чинними правовими нормами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним підприємством "Дуомед" (далі-позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Алтіма" (далі-відповідач, покупець) було укладено договір про закупівлю (поставку) товарів №2, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується на умовах, передбачених цим договором поставляти і передавати у власність покупцю, а покупець зобов'язується приймати та оплачувати медичну продукцію. Повне найменування товару, його опис і характеристика, кількість товару ціна одиниці товару, вартість партії в цілому і інші параметри товару містяться в накладних (п. 1.1. договору).

В силу ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Правовідносини, що склалися між сторонами, є правовідносинами поставки, які регулюються нормами законодавства про поставку товару в тому числі параграфом 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п.п. 3.7., 3.8. договору передача товару Покупцю проводиться на підставі накладних. Право власності на товар, що поставляється, переходить від Постачальника до Покупця з моменту фактичної передачі товару. Моментом фактичної передачі товару є момент підписання накладної повноважним представником Покупця. Датою поставки вважається дата зазначена в накладній.

Товар вважається проданим Постачальником і прийнятим Покупцем у кількості, зазначеній в накладній (п. 3.9. договору).

Згідно з п. 4.1. договору поставка товару проводиться відповідно до цін, що відображаються в накладних на передачу товару.

Як вбачається з матеріалів справи позивач виконав свої зобов'язання за договором, а саме поставив і передав відповідачу товари, на загальну суму 21 279,94 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними, а саме:

- видаткова накладна №2298 від 30.05.2017 на суму 1 547,97 грн.;

- видаткова накладна №2404 від 07.06.2017 на суму 3 31,70 грн.;

- видаткова накладна №2403 від 07.06.2017 на суму 561,60 грн.;

- видаткова накладна №2430 від 09.06.2017 на суму 1 309,25 грн.;

- видаткова накладна №2498 від 14.06.2017 на суму 3 193,95 грн.;

- видаткова накладна №2514 від 15.06.2017 на суму 2 094,85 грн.;

- видаткова накладна №2744 від 03.07.2017 на суму 3 508,00 грн.;

- видаткова накладна №3062 від 24.07.2017 на суму 1 621,26 грн.;

- видаткова накладна №2004 від 11.05.2017 на суму 2 338,16 грн.;

- видаткова накладна №2187 від 23.05.2017 на суму 4 769,20 грн.

Пунктом 4.3 договору передбачено, що сплата за товар, що поставляється покупцю за даним договором, здійснюється на поточний рахунок Постачальника на умовах відстрочки платежу, згідно договору, протягом 30 календарних днів з моменту поставки.

В свою чергу відповідач не виконав зобов'язання в частині оплати за поставлений товар відповідно до умов договору. Актом звірки взаєморозрахунків станом за період з 01.09.2018 по 15.09.2018 між постачальником та покупцем встановлено заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 20 333,64 грн.

Позивач направив на адресу відповідача претензію № 2/18 від 10.09.2018 щодо виплати заборгованості за договором №2 від 02.01.2014 за поставлений товар у загальному розмірі 22 333,64 грн. (а.с.52).

Згідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Як визначено у ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За наведеного, є правомірними та підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за поставлений товар у сумі 20 333,64 грн.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

За змістом ст.ст. 549, 551 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме i нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмiр встановлюється договором або актом цивiльного законодавства.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн.

В п. 6.3. договору сторони погодили, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за договором, сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором. За несвоєчасну оплату товару Покупець сплачує на користь Постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ діючої на день прострочення.

Позивачем надано розрахунок пені за період з 12.06.2017 по 24.08.2017 у розмірі 7 410,03 грн.

Перевіривши розрахунок позивача, судом встановлено, що розрахунок пені не відповідає вимогам чинного законодавства, та підлягає до стягнення частково.

Так, частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Судом встановлено, що у договорі сторони не погодили про збільшення строку нарахування пені ніж це встановлено законом, а позивачем сума пені нараховано за 413 днів прострочення боргу, що складає більше шести місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За результатом зробленого судом розрахунку, стягненню з відповідача підлягає сума пені у розмірі 2 994,27 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем надано розрахунок 3% річних за період з 28.02.2018 по 18.09.2018 у розмірі 11 984,86 грн. та інфляційних втрат за період з березня 2018 по квітень 2018 у розмірі 18 029,59 грн.

Перевіривши розрахунок за визначений позивачем період, судом встановлено, що нарахування 3% річних та інфляційних втрат проведено у відповідності до умов договору та вимог чинного законодавства, що є підставою для стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних в сумах визначених позивачем.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідач не надав ані відзиву на позов, ані належних та допустимих доказів сплати суми боргу в повному обсязі або частково.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги позивача частково, а саме: 20 333,64 грн. - основного боргу, 2 994,27 грн. - пені, 727,35 грн. - 3% річних, 1 978,19 грн. - інфляційних втрат.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покласти на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 120, 123, 129, 178, 233, 238, 239, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Алтіма" (49100, м. Дніпро, пр. Героїв, 12, кв. 1084; ) на користь Приватного підприємства "Дуомед" (49038, м. Дніпро, вул. Курчатова, 2-Д; ) - 20 333,64 грн. - основного боргу, 2 994,27 грн. - пені, 727,35 грн. - 3% річних, 1 978,19 грн. - інфляційних втрат та 1 506,48 грн. - витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 27.12.2018

Суддя В.Г. Бєлік