ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.12.2018 р.

Справа № 910/10236/18

За позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайк-сіті"

до           1) Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім

Харьківський жиркомбінат"

про          розірвання договору поруки № 4Т14304И/П від 31.10.2016 р.

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Ліпіна В.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лайк-сіті" (надалі – позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (надалі – відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Тарвін" про розірвання договору поруки №4Т14304И/П від 31.10.2016 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач-1 не виконав п.п. 8,10 Договору поруки №4Т14304И/П від 31.10.2016 р., завірені копії документів, що підтверджують обов'язки боржників за кредитними договорами та договорами застави не надав, заперечує факт переходу права вимоги за Договором поруки, відтак, існують підстави для розірвання Договору поруки.

Ухвалою суду від 06.08.2018 р. відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 05.09.2018 р.

Протокольною ухвалою від 05.09.2018 р. продовжено строк підготовчого провадження у справі, підготовче засідання відкладено на 10.10.2018 р.

Протокольною ухвалою від 10.10.2018 р. закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті на 07.11.2018 р.

07.11.2018 р. від позивача надійшла заява про заміну відповідача-2 на Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Харьківський жиркомбінат". Заява останнього мотивована тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Тарвін" припинило свою діяльність, а правонаступником його є Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Харьківський жиркомбінат".

Ухвалою від 07.11.2018 р. задоволено заяву позивача від 07.11.2018 р. про заміну відповідача, замінено відповідача-2 у справі - Товариство з обмеженою відповідальністю "Тарвін", на Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Харьківський жиркомбінат"; та призначено підготовче засідання на 05.12.2018 р.

Протокольною ухвалою від 05.12.2018 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.12.2018 р.

У судовому засіданні 20.12.2018 р. представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача-1 проти задоволення позову заперечив.

Представник відповідача-2 у судове засідання 20.12.2018 р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив; про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

У судовому засіданні 20.12.2018 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

31.10.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лайк-сіті" (поручитель) та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (кредитор) було укладено договір поруки №4Т14304И/П, предметом якого згідно п.1 є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Тарвін", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Харьківський жиркомбінат" (відповідач-2, боржник) своїх зобов'язань за кредитними договорами №4Т14304И від 05.09.2014 р. та №4Т14305И від 09.09.2014 р., а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору.

За умовами п.2 вказаного договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов’язку боржника за кредитним договором з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни відповідно до кредитного договору.

У п. 3 договору поруки №4Т14304И/П від 31.10.2016 р. визначено, що поручитель з умовами кредитного договору ознайомлений.

Згідно з п. п. 5-6 договору поруки №4Т14304И/П від 31.10.2016 р., у випадку невиконання боржником зобов’язань за кредитним договором, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням порушеного зобов’язання. Поручитель зобов’язаний виконати обов’язок. Зазначений у письмовій вимозі кредитора впродовж 5 календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної у п.5 договору.

Пунктом 10 договору поруки №4Т14304И/П від 31.10.2016 р. передбачено, що кредитор зобов’язаний у випадку виконання поручителем обов’язку боржника за кредитним договором передати поручителю впродовж 5 робочих днів банку з моменту виконання обов’язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов’язки боржника за кредитним договором.

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками і діє до повного виконання зобов’язань за договором (п. 11 договору).

Договір поруки №4Т14304И/П від 31.10.2016 р. було укладено сторонами із застуванням електронного цифрового підпису у відповідності до угоди від 09.03.2016 р. про використання електронного цифрового підпису з посиленим сертифікатом ключа, укладеної між позивачем та відповідачем.

Зобов’язанням, згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов’язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов’язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов’язання частково або у повному обсязі.

Згідно зі ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно зі ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

Відповідно до ч. 2 ст. 556 Цивільного кодексу України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

За приписами ч.1 ст. 556 Цивільного кодексу України після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника.

Пунктом 2 договору поруки №4Т14304И/П від 31.10.2016 р. передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язку боржника за кредитним договором з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору.

За умовами п.4 договору поруки №4Т14304И/П від 31.10.2016 р., у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники у сумі заборгованості за кредитом та у сумі відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни відповідно до кредитного договору.

Пунктом 8 Договору поруки №4Т14304И/П від 31.10.2016 р. позивач та ПАТ "КБ "Приватбанк" визначили, що до поручителя, що виконав обов’язки боржника за кредитним договором переходять усі права кредитора за кредитним договором і договору(ам) застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення зобов’язань боржника перед кредитором за Кредитним договором у частині виконаного зобов’язання.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що у зв’язку з невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Тарвін"(правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Харьківський жиркомбінат" (відповідач-2, боржник) своїх зобов'язань за кредитними договорами №4Т14304И від 05.09.2014 р. та №4Т14305И від 09.09.2014 р., ТОВ "Лайк-сіті", як поручитель за договором №4Т14305И/П від 31.10.2016 р., погасив заборгованість боржника в сумі 308 761 666,66 грн. за платіжним дорученням №53 від 01.11.2016 р. (а.с. 24), та в сумі 197 405 000,00 грн. за платіжним дорученням №54 від 01.11.2016 р. (а.с. 25).

Як вказує позивач, він 21.02.2018 р. направив позивачу вимогу щодо надання оригіналів кредитних договорів №4Т14304И від 05.09.2014 р. та №4Т14305И від 09.09.2014 р., проте, відповідачем не було виконано зобов'язання з передання оригіналів документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитними договорами, що, на думку позивача, становить істотне порушення кредитором договору поруки та є підставою для розірвання договору №4Т14305И/П від 31.10.2016 р., у відповідності до ст.651 Цивільного кодексу України.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Захист цивільних прав та інтересів судом здійснюється у спосіб встановлений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст.188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Пунктом 14 договору поруки №4Т14305И/П від 31.10.2016 р. передбачено, що дострокове розірвання цього договору здійснюється за письмовою згодою сторін.

Статтею 654 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Згідно з ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Зазначеною правовою нормою законодавець поділяє підстави для розірвання договору у судовому порядку на законні та договірні. Так, підставами для розірвання договору, що випливають зі змісту закону є істотне порушення договору винною стороною та інші випадки, передбачені законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України).

Отже, приписи ст. 651 Цивільного кодексу України пов'язують можливість розірвання договору у зв'язку з порушенням стороною його умов лише у разі, якщо внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття – "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу суддівського розсуду. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору.

Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 30.01.2018 р. по справі №908/491/17.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Аналогічну правову позицію наведено у постанові від 13.02.2018 р. Верховного Суду по справі №924/522/17.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Проте, всупереч наведених вище правових норм, позивачем належними та допустимими доказами не доведено того, що невиконання відповідачем зобов'язань з передання документів, що підтверджують обов'язок боржника за кредитним договором, значною мірою позбавило Товариство з обмеженою відповідальністю "Лайк-сіті" того, на що воно розраховувало при укладенні договору.

Крім того, суд зауважує, що правова можливість задоволення на підставі ст.651 Цивільного кодексу України позовної вимоги про розірвання договору пов'язується не тільки з істотним порушенням другою стороною умов договору, а й з наявністю шкоди, завданої цим порушенням другою стороною договору.

Однак, у суду відсутні підстави вважати, що Товариству з обмеженою відповідальністю "Лайк-сіті" було завдано шкоду внаслідок непередання кредитором документів, що підтверджують обов’язки боржника за кредитним договором.

Також, суд звертає увагу позивача на те, що умовами договору поруки передбачено обов’язок відповідача надати копії документів (а не оригінали), які підтверджують обов'язки боржника за кредитним договором.

За таких обставин, з огляду недоведеність позивачем наявності підстав для розірвання договору поруки в судовому порядку, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайк-сіті" з підстав, заявлених у позовній заяві, є необґрунтованими та недоведеними, а відтак такими, що не підлягають задоволенню.

Судом також встановлено, що позивач у тексті позовної заяви посилається на положення ст. 652 Цивільного кодексу України, проте жодним чином не обґрунтовує і не доводить наявність у даному випадку істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору (що є підставою для розірвання договору згідно зі ст. 652 ЦК).

Таким чином, суд при розгляді даної справи не здійснює дослідження наявності підстав для розірвання договору поруки №4Т14305И/П від 31.10.2016 р. за правилами ст. 652 ЦК України.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позову, судовий збір залишається за позивачем.

Керуючись ст. ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, –

В И Р І Ш И В:

Відмовити повністю в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайк-сіті" до Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Харьківський жиркомбінат" про розірвання договору поруки № 4Т14304И/П від 31.10.2016 р.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03.01.2019 р.

Суддя Н.І. Зеленіна