ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"28" грудня 2018 р. м. Київ Справа № 911/1407/15

За скаргою Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" № 1001вих-18-4265 від 07.09.2018 р. (вх. № 200/18 від 10.09.2018 р.) на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо виконання рішення у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Турботрейд"

до Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі Філії "Виробниче ремонтно-технічне підприємство "Укргазенергосервіс" Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз",

за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",

за участі прокуратури Київської області,

про стягнення 92987429,60 грн.

Головуючий суддя В.М. Бабкіна,

суддя О.О. Рябцева,

суддя О.В. Конюх

секретар судового засідання: Демідова А.А.

за участю представників:

від стягувача: Рацун О.В. (ордер серії КС № 484313 від 27.12.2018 р.);

від боржника (скаржника): Матросов Р.Ю (довіреність № 1-246 від 12.10.2018 р.);

від третьої особи: Єгоров В.С. (довіреність № 14-77 від 14.04.2017 р.);

прокурор: Бондаренко І.В. (посвідчення № 029269 від 01.10.2014 р.);

від відділу ДВС: Кузьменко О.С. (довіреність № 3918/20.3-03 від 29.12.2017 р.)

Обставини справи:

Рішенням господарського суду Київської області від 19.07.2016 р. (головуючий суддя Бабкіна В.М., судді Конюх О.В., Щоткін О.В.) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Турботрейд" у справі господарського суду Київської області № 911/1407/15 за позовом ТОВ "Турботрейд" до Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі Філії "Виробниче ремонтно-технічне підприємство "Укргазенергосервіс" Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", за участі прокуратури Київської області, про стягнення 92987429,60 грн., були задоволені частково, з відповідача на користь позивача було стягнуто 46442482 грн. 80 коп. основного боргу, 41073098 грн. 25 коп. інфляційних втрат, 4597764 грн. 85 коп. 3 % річних та 72393 грн. 05 коп. судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 р. рішення суду від 19.07.2016 р. було залишене без змін.

05.12.2016 р. на виконання рішення суду у справі № 911/1407/15 господарським судом Київської області було видано наказ.

До господарського суду Київської області 10.09.2018 р. АТ "УКРТРАНСГАЗ" була подана скарга № 1001вих-18-4265 від 07.09.2018 р. (вх. № 200/18 від 10.09.2018 р.) на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо виконання рішення у даній справі, за якою АТ "УКРТРАНСГАЗ" просить суд: 1) зупинити стягнення на підставі наказу господарського суду Київської області від 05.12.2016 р. № 911/1407/15 до моменту повернення матеріалів виконавчого провадження № 53459827 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; 2) зобов'язати виконавців не вчиняти виконавчих дій в межах даного виконавчого провадження, пов'язаних із примусовим списанням коштів з розрахункових рахунків Боржника, в тому числі арештованих, до моменту повернення матеріалів виконавчого провадження № 53459827 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; 3) визнати неправомірними та скасувати: постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. про арешт коштів боржника від 23.08.2018 р. № 53459827; постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. про арешт коштів боржника від 31.08.2018 р. № 53459827; постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. про арешт коштів боржника від 03.09.2018 р. № 53459827; 4) визнати неправомірними дії державного виконавця по направленню після 04.06.2018 р. платіжних вимог про списання коштів.

Слід зазначити, що 17.07.2018 р. матеріали справи господарського суду Київської області № 911/1407/15, згідно супровідного листа № 02-04/911/1407/15 від 17.07.2018 р., були направлені до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" на ухвалу суду від 20.06.2018 р. у даній справі.

Як було встановлено судом, на час надходження скарги АТ "УКРТРАНСГАЗ" № 1001вих-18-4265 від 07.09.2018 р. (вх. № 200/18 від 10.09.2018 р.) на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо виконання рішення у даній справі, матеріали справи № 911/1407/15 до господарського суду Київської області із суду вищої інстанції не поверталися, у зв'язку з чим ухвалою господарського суду Київської області від 11.09.2018 р. було відкладено вирішення питання щодо призначення до розгляду вказаної скарги АТ "УКРТРАНСГАЗ" до повернення матеріалів справи до господарського суду Київської області.

05.10.2018 р. до господарського суду Київської області від відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було подано заперечення № 911/1407/15 від 04.10.2018 р. (вх. № 20464/18 від 05.10.2018 р.), в яких зазначено, що державний виконавець вживав заходів щодо звернення стягнення на кошти боржника - юридичної особи, яка змінила найменування на АТ «УКРТРАНСГАЗ», відокремленим підрозділом якої є філія "Виробниче ремонтно-технічне підприємство "Укргазенергосервіс". Також виконавець зазначав про безпідставність скарги Акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, оскільки державним виконавцем 23.08.2018 р. було винесено постанову, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках боржника в ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», ПАТ «ТАСКОМБАНК», за винятком коштів, звернення стягнення на які заборонено законом, що у повній мірі відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Поряд з цим, у зв'язку з отриманням від Державної фіскальної служби України інформації про відкриття АТ «УКРТРАНСГАЗ» нових рахунків в ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та ПАТ «Дойче Банк ДБУ», державним виконавцем 31.08.2018 р. та 03.09.2018 р. було винесено постанови, якими накладено арешт на грошові кошти, що містяться на усіх рахунках, що відкриті у вказаних банківських установах, а також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанов про арешт коштів боржника, крім коштів, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

09.11.2018 р. до господарського суду Київської області від відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшло клопотання № 911/1407/15 від 07.11.2018 р. (вх. № 31886/18 від 09.11.2018 р.), відповідно до якого державний виконавець просив суд долучити до матеріалів справи копію постанови про закінчення виконавчого провадження від 07.11.2018 р. ВП № 53459827, згідно з якою рішення суду було виконано у повному обсязі, арешти з коштів та майна, винесені при виконанні виконавчого документу, знято.

Згідно з приписами ст. 339 Господарського процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч. 1 ст. 340 Господарського процесуального кодексу України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

17.12.2018 р. матеріали даної справи повернулись до господарського суду Київської області.

Частиною 1 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.12.2018 р. (головуючий суддя Бабкіна В.М., судді Конюх О.В., Щоткін О.В.) було призначено розгляд скарги Акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» № 1001вих-18-4265 від 07.09.2018 р. (вх. № 200/18 від 10.09.2018 р.) на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо виконання наказу господарського суду Київської області від 05.12.2016 р. у справі № 911/1407/15 на 28.12.2018 р.; зобов'язано відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надати суду письмові пояснення щодо скарги № 1001вих-18-4265 від 07.09.2018 р. (вх. № 200/18 від 10.09.2018 р.) Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" у даній справі; зобов'язано відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надати суду матеріали виконавчого провадження ВП № 53459827 (в оригіналах - для огляду, в належним чином засвідчених копіях - для долучення до матеріалів справи).

У зв'язку з відпусткою судді Щоткіна О.В., згідно з розпорядженням № 101-АР від 21.12.2018 р., було проведено повторний автоматизований розподіл справи для заміни судді, за наслідками якого для розгляду скарги у справі № 911/1407/15 у складі колегії суддів замість судді Щоткіна О.В. було визначено суддю Рябцеву О.О.

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.12.2018 р. було прийнято скаргу Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" № 1001вих-18-4265 від 07.09.2018 р. (вх. № 200/18 від 10.09.2018 р.) на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо виконання рішення у справі № 911/1407/15 до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Бабкіна В.М., судді Конюх О.В., Рябцева О.О.

28.12.2018 р. до господарського суду Київської області від відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подано клопотання № 911/1407/15 від 28.12.2018 р. (вх. № 35270/18 від 28.12.2018 р.) про долучення копій матеріалів виконавчого провадження ВП № 53459827 до матеріалів справи. Матеріали виконавчого провадження оглядалися судом у засіданні 28.12.2018 р.

У судовому засіданні 28.12.2018 р. представник скаржника (відповідача) підтримував скаргу у повному обсязі; прокурор підтримував вимоги скарги частково, а саме - п.п. 3 та 4 відповідної скарги; представник третьої особи підтримував скаргу у повному обсязі; представник стягувача (позивача) заперечувала проти задоволення скарги у повному обсязі та зазначала про закінчення виконавчого провадження, у зв'язку з чим п.п. 1, 2 прохальної частини скарги, на її думку, є неактуальними; представник відділу ДВС заперечував проти задоволення скарги у повному обсязі.

Дослідивши матеріали скарги Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" № 1001вих-18-4265 від 07.09.2018 р. (вх. № 200/18 від 10.09.2018 р.) на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення заборгованості з боржника у виконавчому провадженні ВП № 53459827 щодо виконання рішення у даній справі, суд зазначає наступне.

У поданій скарзі скаржник просить суд зупинити стягнення на підставі наказу господарського суду Київської області від 05.12.2016 р. у справі № 911/1407/15 до моменту повернення матеріалів виконавчого провадження № 53459827 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; зобов'язати виконавців не вчиняти виконавчих дій в межах даного виконавчого провадження, пов'язаних із примусовим списанням коштів з розрахункових рахунків боржника, в тому числі - арештованих, до моменту повернення матеріалів виконавчого провадження № 53459827 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. про арешт коштів боржника від 23.08.2018 р. № 53459827; визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. про арешт коштів боржника від 31.08.2018 р. № 53459827; визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. про арешт коштів боржника від 03.09.2018 р. № 53459827; визнати неправомірними дії державного виконавця по направленню після 04.06.2018 р. платіжних вимог про списання коштів з огляду на наступне.

04.06.2018 р. слідчим Печерського управління поліції Головного управління національної поліції у місті Києві Лабузовою Т.В. в межах кримінального провадження № 0001707 на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва від 03.05.2018 р. у справі № 757/19399/18-к було вилучено у відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України оригінали матеріалів виконавчого провадження № 53459827 разом з оригіналом наказу, виданого 05.12.2016 р. господарським судом Київської області на примусове виконання рішення у справі № 911/1407/15.

Однак, незважаючи на відсутність у матеріалах виконавчого провадження оригіналу виконавчого документа, державний виконавець продовжив вживати заходи, спрямовані на примусове виконання рішення суду, що підтверджується надісланням платіжних вимог про списання коштів з рахунків боржника та винесенням 23.08.2018 р., 31.08.2018 р. і 03.09.2018 р. постанов про арешт коштів, які містяться на рахунках Філії «Виробниче ремонтно-технічне підприємство «Укргазенергосервіс» ПАТ «Укртрансгаз» та Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ". АТ "УКРТРАНСГАЗ" не погоджується з вищевказаним заходами примусового виконання рішення, вважає дії виконавця по списанню коштів з рахунків боржника та накладенню арешту на грошові кошти неправомірними, вчиненими з перевищенням повноважень, передбачених Конституцією та законами України, у зв'язку з тим, що умовою вжиття заходів примусового виконання рішення у межах виконавчого провадження, на переконання скаржника, є наявність у матеріалах такого провадження виконавчого документа.

Як зазначається у скарзі, вказані обставини підтверджують необхідність зупинення стягнення на підставі наказу господарського суду Київської області від 05.12.2016 р. у справі № 911/1407/15 до моменту повернення матеріалів виконавчого провадження № 53459827 разом із оригіналом виконавчого документа до ВПВР Департаменту ДВС МЮУ та необхідність зобов'язання виконавців не вчиняти виконавчих дій в межах даного виконавчого провадження, пов'язаних із примусовим списанням коштів з розрахункових рахунків АТ "УКРТРАНСГАЗ", у тому числі - арештованих.

Скаржник вважає, що вчинення будь-яких виконавчих дій у виконавчому провадженні № 53459827 після вилучення 04.06.2018 р. оригіналу наказу № 911/1407/15 суперечить вимогам ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.ст. 6, 19 Конституції України, а дії державного виконавця щодо арешту коштів та направлення платіжних вимог на списання коштів АТ "УКРТРАНСГАЗ" створюють явну небезпеку щодо заподіяння скаржнику шкоди у зв'язку з можливістю незаконного списання коштів з арештованих рахунків та свідчать про те, що державний виконавець вийшов за межі наданих йому повноважень, оскільки останній зобов'язаний діяти на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Також скаржник зазначав, що рішенням господарського суду Київської області від 19.07.2016 р. у справі № 911/1407/15, на примусове виконання якого видано наказ від 05.12.2016 р. було стягнуто з Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз в особі філії «Виробниче ремонтно-технічне підприємство «Укргазенергосервіс» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» на користь ТОВ «Турботрейд» 46442482,80 грн. основного боргу, 41073098,25 грн. інфляційних втрат, 4597764,85 грн. 3 % річних та 72393,05 грн. судового збору. Виходячи зі змісту заявлених позовних вимог та судового рішення, прийнятого за результатом їх розгляду, відповідачем у даній справі, так само як і боржником у виконавчому провадженні, є філія «Виробниче ремонтно-технічне підприємство «Укргазенергосервіс» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (код 00156127). Господарським процесуальним кодексом України та Законом чітко визначено порядок заміни сторони виконавчого провадження, однак з матеріалів справи та виконавчого провадження не вбачається, що державний виконавець звертався до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, у зв'язку з цим його дії щодо зміни назви боржника, а фактично - заміни сторони виконавчого провадження, є неправомірними та суперечать вимогам законодавства, які регулюють примусове виконання судових рішень. Таким чином, на переконання скаржника, державний виконавець ВПВР Департаменту ДВС МЮУ своєю постановою від 01.06.2018 р. № 53459827 про зміну назви сторони виконавчого провадження, фактично замінив сторону даного виконавчого провадження, а саме - визначив боржником АТ "УКРТРАНСГАЗ" (код 30019801), чим вийшов за межі наданих повноважень та порушив вимоги ст. 334 ГПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Поряд з цим, скаржник зазначав, що постановою про арешт коштів від 23.08.2018 р. було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках філії «Виробниче ремонтно-технічне підприємство «Укргазенергосервіс» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» № 2400, № 4296, № 4298, відкритих у Публічному акціонерному товаристві «Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», № 6001, № 6001, № 6002 в Публічному акціонерному товаристві «ТАСКОМБАНК», а також на кошти на інших рахунках у вказаних банківських установах. Постановою про арешт коштів від 31.08.2018 р. було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" в Публічному акціонерному товаристві «Дойче Банк ДБУ». Постановою про арешт коштів від 03.09.2018 р. було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" в ПАТ «АБ «УКРГАЗБАНК».

Проте, розрахункові рахунки філії «Виробниче ремонтно-технічне підприємство «Укргазенергосервіс» ПАТ «Укртрансгаз» № 6001 та № 6001, відкриті у ПАТ «ТАСКОМБАНК», а також розрахункові рахунки Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" № 1287.980 та № 2210.980, відкриті в ПАТ «АБ «УКРГАЗБАНК», використовуються в тому числі - для оплати праці працівників, а також інших пов'язаних з цим платежів (єдиний соціальний внесок, лікарняні, соціальне страхування тощо). На підставі наведеного скаржник вважає, що дії державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ в частині накладення арешту на грошові кошти, які містяться на рахунках № 6001 та № 6001, відкритих філією «Виробниче ремонтно-технічне підприємство «Укргазенергосервіс» ПАТ «Укртрансгаз» у ПАТ «ТАСКОМБАНК», а також на рахунках № 1287.980 та № 2210.980, відкритих АТ "УКРТРАНСГАЗ" в ПАТ «АБ «УКРГАЗБАНК» є такими, що порушують передбачені нормами ст.ст. 43, 46 Конституції України гарантії працівників товариства на своєчасне одержання винагороди за працю.

Крім того, в оскаржуваних постановах про арешт коштів боржника від 23.08.2018 р., 31.08.2018 р. та 03.09.2018 р. державним виконавцем зазначено 2-х боржників: філію «Виробниче ремонтно-технічне підприємство «Укргазенергосервіс» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» та Акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ". Разом з цим, відповідно до положень Закону у виконавчому провадженні не передбачено участі декількох стягувачів чи боржників. Так, згідно з ч. 2 ст. 4 Закону «Про виконавче провадження» у разі, якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним. Отже, зазначення виконавцем у постановах декількох боржників порушує вимоги ч. 2 ст. 4 Закону, у зв'язку з чим постанови про арешт коштів підлягають скасуванню.

Поряд з цим, у резолютивних частинах оскаржуваних постанов державний виконавець зазначив про накладення арешту на кошти в розмірі сум стягнення у гривнях, а також зазначив еквіваленти сум стягнення у доларах США та Євро. Водночас, законодавством державного виконавця не наділено правом змінювати суму заборгованості, розраховану та визначену у рішенні суду. Поряд з цим, рішенням господарського суду Київської області від 19.07.2016 р. у справі № 911/1407/15 було ухвалено стягнути заборгованість в національній валюті.

На переконання скаржника, зазначивши у постановах про арешт коштів еквівалент сум стягнення у іноземних валютах, виконавець вийшов за межі наданих йому повноважень, у зв'язку з чим оскаржувані постанови є неправомірними та підлягають скасуванню.

Окрім того, скаржник наголошував на тому, що постановою про арешт коштів боржника від 31.08.2018 р. було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" в ПАТ «Дойче Банк ДБУ». Між тим, 11.12.2012 р. Дочірньою компанією «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (позичальник) та «Дойче Банк Акцієнгезельшафт» (кредитор) було укладено кредитний договір № 1, відповідно до якого позичальник отримав кредит у розмірі 53574689,00 Євро. На підставі положень п. 7.5 зазначеного договору оплата основної суми кредиту, процентів та будь-яких інших платежів має здійснюватись виключно на рахунок в ПАТ «Дойче Банк ДБУ». Скаржник наголошує, що 11.12.2012 р. Кабінет Міністрів України видав гарантію № 15010-03/128, якою безумовно гарантував виконання сплати будь-якої суми заборгованості позичальника за зазначеним договором. Таким чином, накладення арешту на грошові кошти на рахунку в ПАТ «Дойче Банк ДБУ» призводить до порушення зобов'язань перед «Дойче Банк Акцієнгезельшафт», а також створює загрозу заподіяння збитків державі як гаранту виконання кредитного договору.

Таким чином, на думку скаржника, дії державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ з винесення постанов від 23.08.2018 р., 31.08.2018 р. та 03.09.2018 р. про арешт коштів боржника та виставлення після 04.06.2018 р. (дати вилучення оригіналів матеріалів виконавчого провадження співробітниками правоохоронних органів) платіжних вимог про списання коштів є неправомірними, прийнятими з перевищенням повноважень, наданих Конституцією та законами України.

Дослідивши матеріали скарги АТ "УКРТРАНСГАЗ" № 1001вих-18-4265 від 07.09.2018 р. (вх. № 200/18 від 10.09.2018 р.), заперечення державного виконавця, вивчивши позиції сторін виконавчого провадження та інших учасників справи, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення вказаної скарги з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України регламентовано, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частиною першою статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 3) виконавчих написів нотаріусів; 4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішень (постанов) суб'єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Згідно частини першої статті 10 цього Закону заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

У відповідності з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Як встановлено судом, 21.02.2017 р. державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виданим господарським судом Київської області 05.12.2016 р. наказом на виконання рішення у даній справі. Копію постанови було направлено сторонам виконавчого провадження, в тому числі - ПАТ "Укртрансгаз".

Ухвалою господарського суду Київської області від 27.02.2017 р. у справі № 911/1407/15 було відстрочено виконання рішення господарського суду Київської області від 19.07.2016 р. у справі № 911/1407/15 на 1 рік - до 27.02.2018 р.

На підставі ухвали господарського суду Київської області від 27.02.2017 р. у справі № 911/1407/15 ПАТ "Укртрансгаз" до відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України було подано клопотання про зупинення вчинення виконавчих дій.

Враховуючи положення пункту 6 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження", державним виконавцем 20.03.2017 р. було винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій. Копію постанови було направлено сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов'язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

У зв'язку із закінченням відстрочки виконання рішення суду, державним виконавцем 30.05.2018 р. було винесено постанову про продовження вчинення виконавчих дій. Копію постанови було направлено сторонам виконавчого провадження.

З матеріалів виконавчого провадження слідує, що при виконанні рішення суду державним виконавцем було встановлено, що Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, будинок 9/1, ) змінило найменування на Акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ", що підтверджується статутом АТ "УКРТРАНСГАЗ".

Згідно з ч. 5 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі, якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім'я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, державним виконавцем 01.06.2018 р. було винесено постанову, якою змінено назву сторони виконавчого провадження, а саме - боржника у виконавчому провадженні, з Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, будинок 9/1, ) на Акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, будинок 9/1, ).

Поряд з цим, слід зазначити, що статтею 15 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення. За рішеннями про стягнення в дохід держави коштів або вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави, що приймаються судами у справах, які розглядаються в порядку цивільного, адміністративного та господарського судочинства, стягувачем виступає державний орган, за позовом якого судом прийнято відповідне рішення. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім'я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Згідно з ч.ч. 1, 3 статті 95 Цивільного кодексу України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Відповідно до ч. 4 ст. 64 Господарського кодексу України підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання про розміщення таких підрозділів підприємства з відповідними органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Підприємства можуть відкривати рахунки в установах банків через свої відокремлені підрозділи відповідно до закону.

З огляду на відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, за кодом значиться юридична особа - Акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ". Водночас, дані про відокремлені підрозділи вказаної юридичної особи містять інформацію про філію "Виробниче ремонтно-технічне підприємство "Укргазенергосервіс", у зв'язку з чим державний виконавець, за його поясненнями, дійшов висновку, що філія "Виробниче ремонтно-технічне підприємство "Укргазенергосервіс" Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" з податковим кодом 00156127 не є юридичною особою, а є відокремленим підрозділом Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ", що наділена майном юридичної особи, яка її створила, і діє на підставі затвердженого нею положення.

З огляду на викладене, боржником за виконавчим документом у даній справі, враховуючи положення статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», є юридична особа - Акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ" з кодом , інформація про яку міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. При цьому, відповідно до положень частини 2 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», разом з боржником - юридичною особою відповідальність у вигляді звернення стягнення на кошти несуть також філії, представництва та інші відокремлені підрозділи юридичної особи.

Відповідно до статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

У відповідності з приписами статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно наявної в матеріалах виконавчого провадження інформації Державної фіскальної служби України державним виконавцем було встановлено, що АТ "УКРТРАНСГАЗ" має рахунки у банківських установах.

У зв'язку з чим, на підставі приписів статей 48, 52, 56 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 31.08.2018 р. та 03.09.2018 р. було винесено постанови, якими накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх рахунках АТ "УКРТРАНСГАЗ", що відкриті в банківських установах, а саме - в ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" та ПАТ "Дойче Банк ДБУ", а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанов про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Копії цих постанов направлено до банківських установ та АТ "УКРТРАНСГАЗ".

Відповідно до положень частини 2 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право звертати стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Згідно інформації Державної фіскальної служби України, філією "Виробниче ремонтно-технічне підприємство "Укргазенергосервіс" ПАТ "Укртрансгаз" було відкрито нові рахунки в наступних банківських установах, а саме: №№2400, 4296, 4298 в ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК", код банку 320478; №№6001, 6001, 6002 в ПАТ "ТАСКОМБАНК", код банку 339500.

Враховуючи положення частини 2 статті 52, статей 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем 23.08.2018 р. було винесено постанову, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках №№ 2400, 4296, 4298 в ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК", код банку 320478; №№6001, 6001, 6002 в ПАТ "ТАСКОМБАНК", код банку 339500, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Викладене свідчить, що державний виконавець вживав заходів щодо звернення стягнення на кошти боржника юридичної особи - АТ "УКРТРАНСГАЗ", в тому числі - його відокремленого підрозділу - філії "Виробниче ремонтно-технічне підприємство "Укргазенергосервіс", інформація про яку міститься у наказі господарського суду Київської області від 05.12.2016 р. у справі № 911/1407/15 та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У подальшому, державним виконавцем 07.11.2018 р. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Цією постановою припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, знято арешт з усіх грошових коштів на рахунках у банківських установах та всього майна боржника і його відокремлених підрозділів. Копію цієї постанови надіслано до банківських установ, реєструючих органів та сторонам виконавчого провадження.

Стосовно посилань скаржника на неможливість вжиття заходів щодо виконання судового рішення у випадку вилучення оригіналів матеріалів виконавчого провадження, у тому числі - оригіналу наказу, суд вважає за необхідне відзначити таке.

Слідчим СВ Печерського УП ГУ НП в м. Києві 04.06.2018 р. на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/19399/18-к було вилучено виконавче провадження № 53459827. Водночас, державним виконавцем при вилученні виконавчого провадження було виготовлено копії усіх документів виконавчого провадження № 53459827, які засвідчено належним чином. Тому виконавчі дії проводились як за оригіналами документів виконавчого провадження № 53459827, складеними до 04.06.2018 р., так і за копіями документів виконавчого провадження, які було виготовлено при їх вилученні, а також за оригіналами документів виконавчого провадження, складеними після 04.06.2018 р.

При цьому, судом враховано, що відкриття виконавчого провадження № 53459827 здійснювалося державним виконавцем на підставі та за наявності оригіналу наказу господарського суду Київської області від 05.12.2016 р. у даній справі.

Водночас, доводи скаржника щодо необхідності зупинення вчинення виконавчих дій у зв'язку з вилученням правоохоронними органами документів виконавчого провадження є безпідставними та помилковими, оскільки статтею 34 Закону України "Про виконавче провадження" визначено виключний перелік підстав для зупинення вчинення виконавчих дій, які не передбачають підстав для зупинення виконавчих дій у зв'язку з вилученням матеріалів виконавчого провадження правоохоронними органами.

Поряд з цим, слід зазначити, що нормами Закону України "Про виконавче провадження" чітко визначено кошти на рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Зокрема, заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки" (абзац 2 частини 2 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно положень частини 3 статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов'язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Виконавець зобов'язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини 1 статті 34 цього Закону (абзац 2 частини 2 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження").

Натомість, до відділу примусового виконання рішень не надходило від ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК", ПАТ "ТАСКОМБАНК" та ПАТ «Дойче Банк ДБУ» документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунках філії боржника, заборонено звертати стягнення згідно із Законом.

Доказів протилежного суду не надано.

Водночас, у постановах про арешт коштів боржника безпосередньо вказано, що арешт не накладається на кошти, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Окрім того, скаржником не надано жодних доказів, що підтверджують використання спірних рахунків для виплати заробітної плати працівникам чи інших обов'язкових платежів, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Доказів протилежного матеріали виконавчого провадження та матеріали справи не містять.

Щодо доводів скаржника про неправомірність визначення виконавцем еквіваленту суми стягнення у іноземних валютах в оскаржуваних постановах про арешт коштів, суд зазначає наступне.

Стаття 49 Закону України "Про виконавче провадження" надає право державному виконавцю звертати стягнення також на кошти боржника в іноземній валюті, які розміщені на рахунках, внесках або на зберіганні у банку чи іншій фінансовій установі.

Оскільки, за інформацією Державної фіскальної служби України, АТ «УКРТРАНСГАЗ» в деяких банківських установах було відкрито рахунки в доларах США та Євро, державним виконавцем зазначено в постановах про арешт коштів, поряд із загальною сумою арешту коштів в українській гривні, також їх еквівалент в іноземних валютах. При зазначенні в постановах про арешт коштів еквіваленту сум стягнення/арешту в іноземних валютах державним виконавцем брався до уваги офіційний курс Національного банку України на день їх винесення (посилання на сайт в мережі інтернет https://bank.gov.ua/control/uk/curmetal/currency/search/form/day).

Також судом не враховані доводи боржника щодо необхідності першочергової оплати кредиту і процентів за його кредитними зобов'язаннями перед банком «Дойче Банк Акцієнгезельшафт», гарантованими державою в особі Кабінету Міністрів України, оскільки виконання судового рішення у справі № 911/1407/15, що набрало законної сили, відповідно до статті 129-1 Конституції України також гарантовано державою, і рішення суду є обов'язковим до виконання, у тому числі - боржником.

Водночас, скаржником не було надано доказів, що кошти Акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ», що містились у ПАТ «Дойче Банк ДБУ», мали використовуватися лише для погашення зазначеного вище кредиту, наданого під гарантії держави.

Поряд з цим, слід зазначити, що на час розгляду даної скарги рішення суду виконано в повному обсязі, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження ВП № 53459827 від 07.11.2018 р. щодо виконання рішення у даній справі № 911/1407/15, а також знято арешти з коштів та майна, винесені при виконанні наказу у даній справі.

Статтею 343 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

З огляду на все викладене вище, вимоги Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ", викладені у скарзі № 1001вих-18-4265 від 07.09.2018 р. (вх. № 200/18 від 10.09.2018 р.) на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо виконання рішення у даній справі, задоволенню не підлягають.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд відзначає, що решта доводів учасників процесу була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків щодо відсутності підстав для задоволення скарги не спростовує.

Керуючись ст.ст. 234, 339, 342 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. У задоволенні скарги Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" № 1001вих-18-4265 від 07.09.2018 р. (вх. № 200/18 від 10.09.2018 р.) на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо виконання рішення у даній справі № 911/1407/15 відмовити.

2. Копію ухвали надіслати учасникам процесу та відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, буд. 13).

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду оскаржується в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням п. 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 14.01.2019 р.

Головуючий суддя В.М. Бабкіна

Суддя О.В. Конюх

Суддя О.О. Рябцева