ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

________________________________________________________________________________

"18" грудня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/1861/18

Господарський суд Одеської області у складі:

Суддя Гут С.Ф.

при секретарі судового засідання Себовій О.О.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 - директор;

ОСОБА_2 на підставі довіреності №б/н від 03.09.2018р.;

Від відповідача: ОСОБА_3 на підставі довіреності №05/6-646 від 30.07.2018р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРКОМЕРС-МУЛЬТІМОДАЛ" до відповідача ОСОБА_4 селищної ради Овідіопольського району Одеської області про зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРКОМЕРС-МУЛЬТІМОДАЛ" звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_4 селищної ради Овідіопольського району Одеської області, в якому просить господарський суд визнати укладеним між Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРКОМЕРС-МУЛЬТІМОДАЛ" та ОСОБА_4 селищною радою Овідіопольського району Одеської області Договір про пайову участь замовника будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт Великодолинське Овідіопольського району Одеської області в редакції від 20.06.2018 року.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07 вересня 2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу прийнято розглядати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на "08" жовтня 2018 р. о 10:00 год.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", п. 4.2.7. Засад використання автоматизованої системи документообігу в Господарському суді Одеської області, в редакції від 14.06.2018р. (протокол №17-05/2018), приймаючи до уваги прийняття Вищою радою правосуддя рішення №2974/0/15-18 від 25.09.2018р. про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Господарського суду Одеської області у відставку, розпорядженням керівника апарату Господарського суду Одеської області від 01.10.2018р. №541 було призначено повторний автоматичний розподіл вищезазначеної справи для визначення складу суду.

На виконання розпорядження керівника апарату Господарського суду Одеської області від 01.10.2018р. №541 було здійснено повторний автоматичний розподіл справи №916/1861/18 та справу розподілено судді Гуту С.Ф.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 08.10.2018р. було прийнято справу № 916/1871/18 до свого провадження суддею Гутом С.Ф., справу прийнято розглядати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання було призначено на "06" листопада 2018 р. о 12:30 год.

05.11.2018р. до канцелярії Господарського суду Одеської області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судовому зсіданні 06.11.2018р. представником позивача було надано клопотання про залучення додаткових доказів до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.11.2018р. було відкладено підготовче засідання на "22" листопада 2018 р. о 10:30 год.

20.11.2018р. до канцелярії Господарського суду Одеської області від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої, позивач наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.11.2018р. було відкладено підготовче засідання на "29" листопада 2018 р. о 10:45 год.

В судовому зсіданні 29.11.2018р. представником відповідача було надано клопотання про залучення додаткових доказів до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 29.11.2018р. було закрито підготовче провадження у справі № 916/1861/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРКОМЕРС-МУЛЬТІМОДАЛ" до відповідача ОСОБА_4 селищної ради Овідіопольського району Одеської області про зобовязання вчинити певні дії та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на "06" грудня 2018 р. о 12:20 год.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.12.2018р. було відкладено розгляд справи на "18" грудня 2018 р. о 14:00 год.

18.12.2018р. судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Як зазначає позивач, з метою здійснення господарської діяльності на обєкті будівництва, а саме: реконструкції зернового складу ТОВ «Інтеркомерс-Мультімодал» під комплекс експедирування за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт.Великодолинське, вул. Мізікевича, буд. 61, ним проводилась реконструкція зерноскладу у комплекс експедирування.

Вказана реконструкція була виконана згідно проектної документації затвердженої Одеською обласною службою української державної інвестиційної експертизи за № 360 від 23.09.2005 року та дозволу на виконання робіт інспекції ДАБК № 27 від 16.12.2005 року.

У 2005 році була виконана і прийнята в експлуатацію перша черга, і отримано Свідоцтво про право власності на першу чергу від 18.08.2006 року (серія ЯЯЯ №558501).

З гідно із вищезазначеною проектною документацією передбачена наступна черга будівництва.

З 2014 року, розпочалося планування позивачем виконання другої черги реконструкції в межах того ж існуючого Робочого проекту 2005 року.

Як зазначає позивач, ним були отримані необхідні відомості, щодо процедури подальшої реконструкції 2-ої черги в ДАБК в Одеській області.

23.02.2016р. позивачем було укладено відповідний договір на розробку проектно-будівельної документації на другу чергу, на яку 08.06.2016 року була зареєстрована Декларація на початок будівельних робіт в ДАБК в Одеській області.

12.04.2017 року Позивачем була зареєстрована Декларація про готовність другої черги об'єкта до експлуатації, а так само отримано свідоцтво на право власності з технічним паспортом, в якому зазначено перелік об'єктів (чотири зерносховища силосного типу об'ємом по 2900 куб.м. кожна, пост управління інженерною інфраструктурою з лабораторією, площею 423 кв. м., елеватори).

21 червня 2018 року позивачем від відповідача була отримана претензія №07/6-562 від 20.06.2018р., відповідно до якої із посиланням на приписи ст. 22, 224, 1166 ЦК України відповідач, вимагав погасити збитки (упущену вигоду), як суму не отриманої пайової участі у розмірі 2 200 000,00 грн. із розрахунку 10% від кошторисної вартості будівництва другої черги згідно декларації №ОД 76 про готовність до експлуатації другої черги обєкта, отриманої ТОВ ІНТЕРКОМЕРС-МУЛЬТІМОДАЛ 12.04.2017р. в Департаменті ДАБІ в Одеській області.

До вказаної претензії було додано договір про пайову участь та додаток №1 до договору, які були підписані з боку Відповідача та скріплені печаткою Відповідача.

Як зазначає позивач, ОСОБА_4 селищна рада при складанні проекту договору про пайову участь із додатком №1 розрахував розмір пайової участі у розмірі 10% від кошторисної вартості будівництва згідно декларації №ОД 76 про готовність до експлуатації обєкта, отриманої ТОВ ІНТЕРКОМЕРС-МУЛЬТІМОДАЛ 12.04.2017р. в Департаменті ДАБІ в Одеській 5ласті, яка склала 22 000 000,00 гривень. З урахування чого, розмір пайової участі на думку відповідача мав складати 10% від загальної кошторисної вартості будівництва, тобто суму у розмірі 2 200 000,00 гривень.

Однак, як зазначає позивач, разом із тим, вищевказана декларація не містить інформації щодо структури витрат, зокрема розміру витрат на спорудження інженерних мереж і споруд.

Враховуючи це, у відповідь на вказану претензію із доданим проектом договору і на виконання вимог ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» позивач звернувся до ОСОБА_4 селищної ради із заявою №40 від 09.08.2018р. про укладення договору про пайову участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт. Великодолинське, Овідіопольського району, Одеської області із урахуванням зауважень до Додатку №1 до Договору, які були викладені у Протоколі розбіжностей від 09.08.2018р.

Відповідно до змісту протоколу розбіжностей, ТОВ ІНТЕРКОМЕРС-МУЛЬТІМОДАЛ не погодився із пунктами 1 та 2 Додатку №1 до Договору в частині визначення суми пайової участі, оскільки при розрахунку такої суми відповідачем не були виключені витрати, повязані придбанням та виділенням земельної ділянки, звільненням будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій. В якості обґрунтування розміру витрат, які не можуть брати участь у розрахунку розміру пайової участі Позивачем до Заяви вих.№40 від 09.08.2018р. із протоколом розбіжностей від 09.08.2018р. був доданий Зведений кошторисний розрахунок обєкта будівництва який був складений 23 травня 2016 р.

31 серпня 2018 року ТОВ ІНТЕРКОМЕРС-МУЛЬТІМОДАЛ від ОСОБА_4 селищної ради була отримана відповідь на заяву про укладання договору про пайову участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури №07/6-728 від 27.08.2018р., відповідно до якої, відповідач наголошує на порушенні позивачем ст. 40 Закону Про регулювання містобудівної діяльності в частині строку укладання договору та приписів ст.ст. 181, 222 Господарського кодексу України в частині строку розгляду претензії та порядку узгодження розбіжностей до проекту договору.

Проте, договір про пайову участь між сторонами так і підписаний не був.

Крім того, позивач зазначає, що ним були направлені листи (від 05.2018р. №34 та від 18.05.2018р. №36) в яких Позивач звернувся до Відповідача із проханням про надання копій документів, які стали підставою для видачі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.08.2006р. із наданням відомостей про здійснення грошових переказів з боку Позивача на користь Відповідача в якості плати розвиток села, інфраструктури тощо в період з 2005 року до моменту запиту.

З наведених підстав, Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРКОМЕРС-МУЛЬТІМОДАЛ" звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_4 селищної ради Овідіопольського району Одеської області, в якому просить господарський суд визнати укладеним між Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРКОМЕРС-МУЛЬТІМОДАЛ" та ОСОБА_4 селищною радою Овідіопольського району Одеської області Договір про пайову участь замовника будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт Великодолинське Овідіопольського району Одеської області в редакції від 20.06.2018 року.

Відповідач проти позову заперечує, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі про що надав відповідний відзив.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, господарський суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Частиною 1 ст.15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення права повязано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання субєктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В пунктах 1-10 ч.2 ст.16 ЦК України наведено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

До того ж, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

В силу частини 1 статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

При цьому, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Згідно ст.20 Господарського кодексу України, Держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частина 1 статті 202 ЦК України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В якості обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на ОСОБА_6 регіонального розвитку та будівництва України № 1-2/12-541 від 21.05.2009р.

Однак, господарський суд, зазначає, що ОСОБА_6 №1-2/12-541 від 21.05.2009 року видавався як розяснення щодо нормативно-правових актів, якими врегульовувались питання пайової участі (внеску) замовника у розвитку та створенні інфраструктури населеного пункту, а саме щодо Закону України "Про планування і забудову територій", якими законодавчо було внормовано питання пайової участі (внеску) замовника будівництва у створенні та розвитку інфраструктури населених пунктів до 12.03.2011р., тобто до дати втрати чинності цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно - правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності.

Також, в якості підстави позову, відповідач посилається на лист № 40 від 09.08.2018 року, як на заяву про укладання договору про пайову участь.

До вищезазначеного листа № 40 від 09.08.2018 року позивачем було додано протокол розбіжностей до проекту договору, отриманого Позивачем 20.06.2018 року від ОСОБА_4 селищної ради.

Згідно ст. 181 ГК України сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі. та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Проект договору про пайову участь Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРКОМЕРС-МУЛЬТІМОДАЛ" було отримано 20.06.2018 року, а лист № 40 від 09.08.2018 року з доданим до нього протоколом розбіжностей Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРКОМЕРС-МУЛЬТІМОДАЛ" було надано відповідачу лише 10.08.2018 року, тобто з порушенням встановленого господарським кодексом строку в 20 днів, що беззаперечно вказує на порушення норм чинного законодавства, яке регулює спірні відносини.

З вищезазначеного вбачається, що був порушений порядок укладання господарських договорів з боку позивача, а саме не дотриманий ні порядок, ні терміни встановлені господарським законодавством.

Таким чином, ОСОБА_4 селищною радою цілком правомірно не було розглянуто наданого позивачем протоколу розбіжностей, про що Позивач вчасно був проінформований листом відповідача від 27.08.2018 року.

В позовній заяві позивач просить суд визнати укладеним договір пайової участі між позивачем та відповідачем на загальну суму пайової участі у створенні і розвитку інженерно- транспортної та соціальної інфраструктури смт. Великодолинське 291 879,84 грн.

До листа № 40 від 09.08.2018 року Позивачем було надано копію зведеного кошторисного розрахунку вартості обєкта будівництва, на підставі якого позивач самостійно визначив розмір своєї пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт. Великодолинське.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати: 1) 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва обєкта - для нежитлових будівель та споруд; 2) 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва обєкта - для житлових будинків.

Із наданого позивачем зведеного кошторисного розрахунку вартості обєкту будівництва за своїм змістом не містить обовязкових відомостей. Так, не зазначена організація, що затвердила зведений кошторис. Також відсутнє посилання на документ, на підставі якого відбулось затвердження кошторису. Отже, вказаний документ є таким, що не відповідає приписам закону та не міг бути прийнятий Відповідачем як доказ якихось витрат Позивача.

Крім того, як вже зазначалось вище, порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до Закону України Про регулювання містобудівної діяльності.

Рішенням № 498-УІ від 31.08.2012 року ОСОБА_4 селищної ради було затверджено Порядок пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт. Великодолинське Овідіопольського району Одеської області.

Пунктом 4.3 цього Порядку визначено, що розмір пайової участі у розвитку інфраструктури селища визначається не пізніше десяти робочих днів з дня реєстрації уповноваженим органом звернення замовника про укладання договору про пайову участь та доданих, до нього документів, що підтверджують вартість будівництва обєкта з техніко- економіцними показниками.

Крім того, позивач, в позовній заяві в обґрунтування зменшення суми його пайової участі посилається на ч. 5 ст. 40 ЗУ «Про містобудівної діяльності», в якій зазначено, що при визначенні розміру пайової участі не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

При цьому ч. 5 ст. 30 цього ж Закону встановлює, що розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту зменшується на суму кошторисної вартості інженерних мереж або об'єктів інженерної інфраструктури поза межами його земельної ділянки, а такі інженерні мережі та/або об'єкти передаються у комунальну власність. якщо технічними умовами передбачається необхідність будівництва замовником інженерних мереж або об'єктів інженерної інфраструктури (крім мереж, призначених для передачі та розподілу електричної енергії, трубопроводів, призначених для розподілу природного газу, транспортування нафти та природного газу) поза межами його земельної ділянки.

Проте, як зазначає відповідач та не спростовано позивачем, ніякі інженерні мережі та/або об'єкти інженерної інфраструктури у власність ОСОБА_4 селищної ради позивачем не передавались.

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, аналізуючи норми законодавства та наявні в матеріалах справи докази, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та обєктивного зясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 86, 130, 175, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРКОМЕРС-МУЛЬТІМОДАЛ" до відповідача ОСОБА_4 селищної ради Овідіопольського району Одеської області про зобовязання вчинити певні дії відмовити.

2. Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28 грудня 2018 р.

Суддя С.Ф. Гут