ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
СУДОВИЙ НАКАЗ
Справа № 916/2889/18
В обґрунтування поданої заяви, заявник зазначає, що 01.11.2000р. між ЖБК «Моряк-1» та комунальним підприємством «Одесводоканал» укладено договір на послуги водопостачання та водовідведення №4017/1.
Відповідно до рішення сесії Одеської міської ради №2038-XXIV від 17.12.2003р. та договору оренди цілісного майнового комплексу, КП «Одесводоканал» реорганізовано шляхом приєднання до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» (далі - ТОВ «Інфокс»). ТОВ «Інфокс» є правонаступником всіх прав та зобов’язань КП «Одесводоканал» (п. 1.5 договору оренди), що підтверджується п.1.1 його Статуту. Для здійснення господарсько-виробничої діяльності по експлуатації цілісного майнового комплексу водопровідно-каналізаційного господарства була створена філія «Інфоксводоканал», що діє на підставі Положення про філію.
Відповідно до п. 5.3 Договору у редакції згідно додаткової угоди від 21.05.2010р. №303/1, він діє з моменту укладення до 31.12.2015р. в частині надання послуг водопостачання та водовідведення та вважається продовженим на наступні 5 років, якщо за місяць до його закінчення сторони не дійдуть згоди внести зміни або припинити його дію.
Сторонами не було узгоджено зміну чи припинення Договору, а отже станом на сьогоднішній день Договір є діючим та підлягає виконанню.
Відповідно до п. 3.1. договору облік спожитої води здійснюється за показаннями приборів обліку води, встановлених на об'єктах відповідача.
Відповідно до п. 3.2. договору оплата послуг водокористування та водовідведення здійснюється щомісячно до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, шляхом перерахування грошових коштів на поточних рахунок позивача.
Відповідно до п. 3.7. договору у редакції згідно додаткової угоди від 21.05.2010р. №303/1, об'єми скинутих відповідачем стічних вод приймаються рівним спожитому об'єму води або встановлюється за приборами обліку стоків.
Згідно з умовами Договору, розрахунки заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення у спірний період здійснювались позивачем відповідно до звітів водоспоживання за липень 2018 р.- жовтень 2018 р., а також за тарифами затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1343 від 02.11.2017р., Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №597 від 26.06.18 р.
Нарахування за липень 2018 р. здійснювалося за звітом про водокористування, об’єм якого склав 558 м3.
З 13.07.2018 року введені в дію тарифи згідно Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.06.2018 року №597, зокрема для ТОВ «Інфокс» філії «Інфоксводоканал», були встановлені наступні тарифи: на централізоване водопостачання споживачам, які не є суб'єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення - 8,65 грн. за їм3 без ПДВ (10,38 грн. за їм3 з ПДВ); на централізоване водовідведення - 7,43 грн. за їм3 без ПДВ (8,916 грн. за їм3 з ПДВ).
Нарахування за серпень 2018 р. здійснювалися за звітом про водокористування, об’єм якого склав 550 м3.
Нарахування за вересень 2018 р. здійснювалися за звітом про водокористування, об’єм якого склав 550 м3.
Нарахування за жовтень 2018 р. здійснювалися за звітом про водокористування, об’єм якого склав 628 м3.
Однак, у зв'язку з тим, що Відповідач не сплачував в повному обсязі за надані послуги, у нього за період з 01.07.2018 р. по 01.10.2018 р. склалась заборгованість на суму 43 108,91 грн., що підтверджується розрахунком суми боргу.
Філією «Інфоксводоканал» було надіслано відповідачу досудове попередження, однак заборгованість сплачена не була.
У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов’язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій – це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов’язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.
Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Крім того, відповідно до частини першої статті 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.
Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку. При цьому, зобов’язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.
Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами. Припинення зобов’язання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Згідно з ч.1 ст.148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч.1 ст.154 ГПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п’яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.
Згідно з п.7 ч.1 ст.155 ГПК України під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Керуючись ст.ст.148, 154, 155 Господарського процесуального кодексу України, суд
3. Копію судового наказу, копію заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами, надіслати боржнику.
4. Судовий наказ після набрання ним законної сили видати стягувачу.
5. Повідомити боржника, що:
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.157 ГПК України боржник має право протягом п’ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі.
Згідно з ч.1 ст.159 ГПК України у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п’яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
Дата набрання судовим наказом законної сили: ______________________________.
Строк пред’явлення судового наказу до виконання: __________________________.
Дата видачі судового наказу стягувачу: _____________________________________.
Суддя Цісельський Олег Володимирович