ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2018 р. Справа №921/158/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Дубник О.П.

суддів Зварич О.В.

Скрипчук О.С.

за участю секретаря судового засідання Мокра А.В.,

розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) Мисліцької Галини Іллівни б/н від 17.08.2018

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 30.07.2018, повний текст рішення складено 01.08.2018

у справі № 921/158/18 (суддя Шумський І.П.)

за позовом: ФОП Мисліцької Галини Іллівни, с. Мшанець, Теребовлянський р-н, Тернопільська область

до відповідача: Теребовлянської міської ради, м. Теребовля Тернопільської області

про визнання незаконними (протиправними) дій Теребовлянської міської ради по не затвердженню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ФОП Мисліцькій Г.І. в оренду терміном на 5 років для обслуговування нежитлової будівлі кладової в межах населеного пункту м. Теребовля по вул. Шевченка, 5А;

- визнання укладеним в редакції позивача договору оренди від 16.03.2018 земельної ділянки площею 0, 051 га по вул. Шевченка, 5А в м. Теребовля Тернопільської області для обслуговування нежитлової будівлі кладової,

за участю представників:

від позивача: Помазанська С.І.- адвокат (довіреність б/н від 07.02.2018);

від відповідача: адвокат Ізай Р.О. (ордер серії ТР № 064875 на надання правової допомоги від 12.11.2018), Смільський Р.С. (довіреність № 10 від 10.08.2018).

1.Розгляд справи.

Відводів суддям та секретарю судового засідання в порядку ст.ст. 35, 36, 37 ГПК України не заявлялось.

У судовому засіданні 19.12.2018 здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно з ст. 222 ГПК України.

Хід розгляду апеляційної скарги викладено у відповідних ухвалах суду.

2. Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

27.11.2018 відповідачем подано суду письмові пояснення, до яких останнім долучено копію листа Теребовлянського БТІ від 15.11.2018, копію рішення виконавчого комітету Теребовлянської міської ради від 27.06.2006 № 151, копію розпорядження голови РДА від 25.05.2006 № 307, копію акту державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію, копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.09.2006, копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11708060 від 01.09.2006, копію заяви жителів 16-ти квартирного будинку по вул. Шевченка, 5.

Позивачем подано додаткові доводи та міркування (від 19.12.2018 № 01-04/1578/18 та від 20.12.2018 № 01-04/1614/18), в яких вказано, що станом на 17.12.2018 на адресу апелянта не надходили ні письмові пояснення, ні документи, долучені до нього, під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем такі не долучались, не повідомлялась об'єктивна неможливість їх подання суду, відтак позивач заперечує проти долучення їх до матеріалів справи та дослідження в якості доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Однак представниками відповідача ні в судовому засіданні, ні в письмових поясненнях, не вказано жодних причин неподання вищевказаних доказів суду першої інстанції. Відтак, з урахуванням приписів процесуальних норм права, такі не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції.

3. Короткий зміст позовних вимог.

3.1. ФОП Мисліцька Галина Іллівна звернулась з позовом до Теребовлянської міської ради про визнання незаконними (протиправними) дій Теребовлянської міської ради по незатвердженню проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки в оренду терміном на 5 років для обслуговування нежитлової будівлі кладової в межах населеного пункту м. Теребовля по вул. Шевченка, 5А та визнання укладеним в редакції позивача договору оренди від 16.03.2018 земельної ділянки площею 0, 051 га по вул. Шевченка, 5А в м. Теребовля Тернопільської області для обслуговування нежитлової будівлі кладової.

3.2. Позовні вимоги мотивовані тим, що ФОП Мисліцька Г.І. є власником нежитлової будівлі - кладової по вул. Шевченка, 5а у м. Теребовля, на підставі свідоцтва про право власності від 01.09.2006 серії ЯЯЯ№092615. Рішенням Теребовлянської міської ради від 25.09.2013 №1550 їй надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 5 років для обслуговування нежитлової будівлі кладової по вул. Шевченка, 5а у м. Теребовля площею 0,0034 га, тобто лише під будівлею, без врахування площі необхідної для її обслуговування. Однак позивач зазначає, що в постанові Львівського апеляційного господарського суду від 30.03.2016, яка набрала законної сили та має преюдиційне значення для даної справи, суд дійшов висновку, що площа земельної ділянки для відведення в оренду ФОП Мисліцькій Г.І. повинна складати 0,0051 га. Відтак, позивачем замовлено виготовлення Проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки площею 0,0051 га в оренду терміном на 5 років для обслуговування нежитлової будівлі кладової в межах населеного пункту м. Теребовля по вул. Шевченка, 5а. Відповідність вказаного проекту землеустрою вимогам чинного законодавства встановлена Висновком про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки експерта державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Київській області, а його матеріали засвідчені (погоджені) начальником відділу Держгеокадастру у Теребовлянському районі. Однак, Теребовлянською міською радою не затверджено Проект землеустрою та не підписано надісланого відповідачем позивачу договору оренди земельної ділянки.

4.Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

4.1. Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 30.07.2018 у справі № 921/158/18 закрито провадження в частині позовної вимоги про визнання незаконними (протиправними) дій Теребовлянської міської ради по незатвердженню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ФОП Мисліцькій Г.І. в оренду терміном на 5 років для обслуговування нежитлової будівлі кладової в межах населеного пункту м. Теребовля по вул. Шевченка, 5А.

4.2. В задоволенні позову в частині визнання укладеним в редакції позивача договору оренди від 16.03.2018 земельної ділянки площею 0, 0051 га по вул. Шевченка, 5А в м. Теребовля Тернопільської області для обслуговування нежитлової будівлі кладової відмовлено.

4.3. Судове рішення у справі мотивоване ст.ст. 13, 129 Конституції України, ст. 20, 21 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), ч.2 ст.2 та п.1 ч.1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), ст.ст. 12, 116, 123, 124, 152 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України), ч.1 ст. 10, п. 34 ч. 1 ст. 26, ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР, ч.ч. 1,2 ст. 16 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV, і зроблено висновок, що дії місцевих рад та інших уповноважених на це органів щодо затвердження проекту землеустрою вчиняються ними на виконання своїх управлінських функцій, і спори з приводу цього належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а не господарського. Відтак, в цій частині позовних вимог суд закрив провадження у справі.

4.4. Судом відмовлено в задоволенні позовної вимоги про визнання укладеним в редакції позивача договору оренди від 16.03.2018 земельної ділянки площею 0,0051 га по вул. Шевченка, 5А в м. Теребовля Тернопільської області, для обслуговування нежитлової будівлі кладової, з огляду на її передчасність, оскільки така подана до суду без попереднього прийняття органом місцевого самоврядування відповідного рішення про передачу ділянки у користування (оренду). Також судом зазначено, що вказана позовна вимога є похідною від першої і частково залежить від її вирішення. З огляду на підстави відмови, судом не розглядався поданий позивачем проект договору оренди землі від 16.03.2018, як на відповідність його пунктів Типовому договору оренди землі, затвердженого Постановою КМУ №220 від 03.03.2004), нормам ЦК України, ЗК України, Закону України "Про оренду землі", так і на виконання його умов самим позивачем.

5. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та аргументи сторін справи.

5.1. ФОП Мисліцька Г.І. не погоджується з ухваленим рішенням суду, вважає його незаконним та прийнятим з неповним з'ясуванням обставин справи та неправильним застосуванням норм матеріального права. Апелянт зазначає, що судом не спростовано обґрунтування позовних вимог ст. 15, п. 10 ч. 2 ст 16 ЦК України, згідно з яких кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, у тому числі шляхом визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування, в порядку цивільного (а з огляду на суб'єктний склад сторін і в порядку господарського) судочинства. Вказує на неправильне застосування судом практики Верховного Суду, оскільки у постановах від 30.05.2018 у справі №826/5737/16, від 17.07.2018 у справі №182/1713/17, від 18.07.2018 у справі №826/1093/17, від 10.07.2018 у справі №806/3095/17 викладено висновки щодо правовідносин на стадії надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, коли орган місцевого самоврядування реалізовує свої функції у сфері управління, які підпадають під адміністративну юрисдикцію суду, що є відмінним від предмету і підстав даного спору. Зазначає, що судом не враховано підстав позову і висновки Львівського апеляційного господарського суду у чинній постанові від 30.03.2016 у справі № 921/43/15-г/6, в якій суд дійшов висновку, що в позивача виникло право на одержання у користування земельної ділянки площею 0, 0051 га для обслуговування власної будівлі. З огляду на право позивача на отримання в оренду земельної ділянки площею 0, 0051 га, чинність рішення Теребовлянської міської ради №1550 від 25.09.2013 «Про надання дозволу складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в м. Теребовля по вул. Шевченка, 5а, в оренду ФОП Мисліцькій Г.І.», відповідність наданого міській раді для затвердження проекту землеустрою вимогам чинного законодавства, враховуючи, що кінцевою метою пред'явлення даного позову є захист цивільного (майнового) права позивача, скаржник вважає, що закриття провадження у справі свідчить про порушення ст.ст. 15, 16 ЦК України та ст.ст. 123, 186-1 ЗК України та є закриттям доступу до судочинства. Вказує, що правовий висновок щодо розгляду справ по рішеннях і діях органів місцевого самоврядування на стадії затвердження проектів землеустрою в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства, викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №826/8018/17. Також скаржник вважає незаконною відмову в задоволенні вимоги про визнання укладеним в редакції позивача договору оренди з посиланням на те, що така вимога залежить від першої вимоги, провадження по якій закрито.

5.2. 13.11.2018 Теребовлянською міською радою подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він погоджується з висновками місцевого господарського суду, вважає апеляційну скаргу безпідставною, просить суд відмовити в її задоволенні, а рішення Господарського суду Тернопільської області від 30.07.2018 залишити без змін, оскільки набуття права на землю здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність чи користування громадянам чи юридичним особам за рішенням органу місцевого самоврядування.

5.3. Позивачем 22.11.2018 подано письмові пояснення на виступ представника Теребовлянської міської ради в судовому засіданні 13.11.2018, в якому він зазначає, що при прийнятті рішення щодо затвердження проекту землеустрою міська рада діє не як суб'єкт владних повноважень, а як власник земельної ділянки комунальної власності при здійсненні правомочностей розпорядження землею, відповідачем не спростовано і не оскаржено проект землеустрою, не наведено доказів невідповідності поданого договору оренди від 16.03.2018 типовому договору та чинному законодавству. При цьому звертає увагу, що позивачем виконуються умови договору та сплачується орендна плата за користування земельною ділянкою.

6. Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції.

На підставі рішення Теребовлянської міської ради від 27.06.2006 № 151, Мисліцькій Г.І. було видано свідоцтво від 01.09.2006 про право власності на нежитлове приміщення (кладової) по вул. Шевченка, 5а в м. Теребовля, яке зареєстровано у Теребовлянському бюро технічної інвентаризації, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01.09.2006.

05.09.2006 Теребовлянським БТІ складено технічний паспорт на кладову, відповідно до якого площа цього приміщення складає 23,4 кв. м. - по внутрішніх обмірах та 32,4 кв. м. - по зовнішніх.

Згідно з розрахунком потреби площі земельної ділянки для обслуговування нежитлового приміщення позивачеві в вул. Шевченка, 5-а, м. Теребовля, Тернопільської області, складеного Теребовлянським районним комунальним підприємством "Архпроектсервіс" від 13.10.2014 - площа земельної ділянки складе - 0,0051 га, з врахуванням площі забудови 0,0034 га та зони замощення 0,0017 га;

14.08.2013 ФОП Мисліцька Г.І. звернулась в Теребовлянську міську раду із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди для обслуговування нежитлового приміщення (кладової) по вул. Шевченка, 5а, м. Теребовля.

Рішенням сесії Теребовлянської міської ради №1512 від 30.08.2013, по розгляду заяви ФОП Мисліцької Галини Іллівни від 14.08.2013, вирішено доручити постійній комісії міської ради з питань землекористування вивчити питання про надання їй дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування кладової по вул. Шевченка, 5а в м. Теребовляю.

Згідно з протоком засідання постійної комісії з питань землекористування від 25 вересня 2013 року, її члени (зіславшись на кадастровий план) дійшли висновку про необхідність надання позивачці ділянки площею 0,0034 га;

На засіданні комісії 25.09.2013 ФОП Мисліцька Г.І. просила збільшити загальну площу земельної ділянки, встановивши її межі на відстані одного метра від стін будівлі, а разом 0,0051 га. Однак, комісія з питань землекористування рекомендувала надати заявниці дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки саме площею 0,0034 га.

Рішенням Теребовлянської міської ради «Про надання дозволу складання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в м. Теребовля, вул. Шевченка, 5-А, в оренду ФОП Мисліцькій Г.І.» від 25.09.2013 №1550 надано дозвіл ФОП Мисліцькій Г.І на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0034 га в оренду терміном на 5 років за рахунок земель житлової та громадської забудови, угіддя землі для комерційного використання (т.1, а.с.24).

10.10.2013 Теребовлянським районним комунальним підприємством "Архпроектсервіс" виготовлено розрахунок №65 потреби земельної ділянки для обслуговування нежитлового приміщення гр. Мисліцької Г.І. по вул. Шевченка, 5а, м. Теребовля.

13.10.2014 Теребовлянським районним комунальним підприємством "Архпроектсервіс" виготовлено розрахунок потреби земельної ділянки для будівництва та обслуговування нежитлового приміщення гр. Мисліцької Г.І. по вул. Шевченка, 5а, м. Теребовля вих. №28, за яким площа ділянки всього складає 0,0051 га, з якої площа забудови 0,0034, площа замощення 0,0017 га.

ФОП Мисліцька Г.І. звернулась до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Теребовлянської міської ради про визнання недійсним рішення Теребовлянської міської ради від 25.09.2013 №1550 в частині визначення площі земельної ділянки (справа №921/43/15-г/6).

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 04.02.2016 у справі №921/43/15-г/6 в задоволенні позову відмовлено (т.1, а.с.94-99).

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 30.03.2016 у справі №921/43/15-г/6 скасовано рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.02.2016 та прийнято нове, яким визнано недійсним рішення Теребовлянської міської ради «Про надання дозволу складання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в м. Теребовля, вул. Шевченка, 5-А, в оренду ФОП Мисліцькій Г.І.» від 25.09.2013 №1550 в частині визначення розміру земельної ділянки площею 0, 0034 га для обслуговування будівлі (т.1, а.с. 25-35).

При прийнятті рішення суд апеляційної інстанції встановив вищевказані обставини, які в силу ст. 75 ГПК України не потребують повторного доказування та вказав, що Теребовлянська міська рада всупереч приписам діючого законодавства України не врахувала площі, необхідної для обслуговування будівлі, що перебуває у власності позивача, що призвело до прийняття в цій частині незаконного рішення та порушення прав позивача на користування земельною ділянкою площею 0,0051 га.

Вказана постанова не оскаржувалась в касаційному порядку

Відтак, ФОП Мисліцькою Г.І. замовлено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 5 (п'ять) років, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (нежитлової будівлі кладової) в межах населеного пункту по вул. Шевченка, 5А, м. Теребовля, на території Теребовлянської міської ради Теребовлянського району Тернопільської області. Вказаний Проект землеустрою щодо проектування відведення в оренду земельної ділянки площею 0,0051 га у 2017 році виконано ПП "Оцінювач" (т. 1, а.с. 17-22).

Матеріали проекту землеустрою, в т.ч. проект відведення земельної ділянки площею 0,0051 га, кадастровий план земельної ділянки та відповідність висновку експерта засвідчені (погоджені) начальником відділу Держгеокадастру у Теребовлянському районі, а також містять Висновок про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки експерта державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Київській області (т. 1, а.с. 32-63).

Теребовлянською міською радою у листі № 02-26/48 від 15.01.2018, адресованому Мисліцькій Г.І., повідомлено останню, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки їй в оренду терміном на 5 (п'ять) років для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (нежитлової будівлі кладової) в межах населеного пункту м. Теребовля по вул. Шевченка,5а буде погоджено після прийняття нового рішення черговою сесією міської ради яким буде визначено розмір земельної ділянки (т. 1, а.с. 64).

Надалі, відповідач у листі №02-26/122 від 05.02.2018 повідомив позивача про те, що питання внесення змін до рішення сесії Теребовлянської міської ради №1550 від 25.09.2013 "Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в м. Теребовля по вул. Шевченка, 5а в оренду ФОП Мисліцькій Г.І." в частині зміни площі земельної ділянки, а саме замість "площі 0,0032 га" читати площу " 0,0051 га" було внесено для розгляду сесією Теребовлянської міської ради 02.02.2018. Однак, по даному питанню, за наслідками голосування рішення не прийнято (т. 1, а.с. 65).

21.02.2018 Мисліцька Г.І. звернулась до Теребовлянської міської ради із заявою про видачу копії рішення про погодження або копію рішення про відмову в погодженні проекту землеустрою, особисто (т. 1, а.с. 66).

ФОП Мисліцькою Г.І. скеровано на адресу відповідача два примірники договору оренди землі від 16.03.2018 (т. 1, а.с. 67).

Міською радою надіслано ФОП Мисліцької Г.І. в порядку інформування лист №536/02-18 від 23.03.2018, в якому вказано, що істотними умовами договору є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; акт приймання-передачі об'єкта оренди. А укладання договору оренди земельної ділянки здійснюється: із земель приватної власності - за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку; із земель державної або комунальної власності - на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону; на підставі цивільно-правового договору або в порядку спадкування. З огляду на наведене, міська рада вважає, що проект договору від 16.03.2018 не відповідає вимогам Закону України від "Про оренду землі" (у редакції чинній на час виникнення спірних відносин) та положенням Земельного кодексу України. А відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір оренди є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (т.1, а.с. 72).

Отже, з огляду на бездіяльність міської ради, яка полягає в незатвердженні проекту землеустрою щодо відведення у користування позивача земельної ділянки площею 0,0051 га по вул. Шевченка, 5а в м. Теребовля, а також відсутність згоди на укладення договору оренди земельної ділянки, ФОП Мисліцька Г.І. звернулась до суду з даним позовом.

7. Норми права та мотиви, якими суд апеляційної інстанції керувався при прийнятті постанови, висновки суду.

7.1. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб'єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до змісту ст. 20 ГПК України до юрисдикції господарських судів не відноситься вирішення спорів про визнання дій органів місцевого самоврядування незаконними (протиправними).

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (стаття 4 КАС України).

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У пункті 7 частини першої статті 4 КАС України визначено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Водночас помилковим є застосування статті 19 КАС України та поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб'єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних/господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб'єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб'єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб'єктами стосовно їх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єкта (суб'єктів), а останній (останні) відповідно зобов'язаний виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17 та від 20.11.2018 у справі № 911/1431/18.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову по першій вимозі позивача є визнання незаконними (протиправними) дій Теребовлянської міської ради по незатвердженню Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0051 га ФОП Мисліцькій Г.І. в оренду терміном на п'ять років для обслуговування нежитлової будівлі кладової в межах населеного пункту м. Теребовля по вул. Шевченка, 5А.

Відповідно до ч.1 ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання). Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою. Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу (ч.4 ст. 123 Земельного кодексу України).

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються, із затвердженням проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (ч.10 ст. 123 Земельного кодексу України).

Слід зазначити, що позивач не звертався до органу місцевого самоврядування з заявою про затвердження виготовленого Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ФОП Мисліцькій Г.І. площею 0, 0051 га в оренду терміном на п'ять років для обслуговування нежитлової будівлі кладової в межах населеного пункту м. Теребовля по вул. Шевченка, 5А, таких доказів матеріали справи не містять, а постановою Львівського апеляційного господарського суду у справі № 921/43/15-г/6 фактично визначено розмір необхідної площі земельної ділянки (0, 0051 га), однак в рішення Теребовлянської міської ради від 25.09.2013 № 1550 зміни не вносились, а лише визнано його недійсним в частині визначення розміру земельної ділянки.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що аналіз приписів ст.123 ЗК України дає підстави вважати, що дії місцевих рад та інших уповноважених на це органів щодо затвердження проекту землеустрою вчиняються ними на виконання своїх управлінських функцій, і спори з приводу цього належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Отже судом правомірно закрито провадження в цій частині позовних вимог.

Твердження скаржника, що суд неправильно послався на постанови Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №826/5737/16, від 17.07.2018 у справі №182/1713/17, від 18.07.2018 у справі №826/1093/17, від 10.07.2018 у справі №806/3095/17, оскільки такі регулюють правовідносини на стадії надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, є безпідставними, оскільки в межах даної справи також відсутнє рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу позивачу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0, 0051 га в оренду терміном на 5 років. Зміни до рішення Теребовлянської міської ради від 25.09.2013 № 1550 не вносились та в частині площі воно визнано недійсним.

7.2. Друга позовна вимога стосується визнання укладеним в редакції позивача договору оренди від 16.03.2018 земельної ділянки площею 0,0051 га по вул. Шевченка, 5А в м. Теребовля Тернопільської області, для обслуговування нежитлової будівлі кладової.

Згідно з ч.1 ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

За нормами п. "б" ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що виключною на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно з ч.1 ст.59 цього Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до ч.1 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються одночасно із затвердженням проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (ч.10 ст. 123 Земельного кодексу України).

Таким чином, необхідною умовою укладення договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у державній або комунальній власності, є наявність рішення відповідного органу про надання земельної ділянки, а тому зобов'язання цього органу укласти такий договір за відсутності вказаного рішення є порушенням його виключної, передбаченої Конституцією України, компетенції на здійснення права власності від імені Українського народу та управління землями, яке підлягає захисту, а порушені права позивача мають захищатися способами, передбаченими статтею 152 ЗК України, з обов'язковим дотриманням норм чинного законодавства.

Однак матеріали справи не містять рішення Теребовлянської міської ради про надання позивачу в оренду земельної ділянки, а суд не наділений повноваженнями щодо вирішення питань, віднесених до виключної компетенції органів, яким за законом надано право надавати землі в користування, у тому числі, на умовах оренди.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовна вимога про визнання укладеним в редакції позивача договору оренди від 16.03.2018 земельної ділянки площею 0,0051 га по вул. Шевченка, 5А в м. Теребовля Тернопільської області, для обслуговування нежитлової будівлі кладової не підлагає до задоволення, оскільки є передчасною, з огляду на відсутність відповідного рішення органу місцевого самоврядування про передачу ділянки у користування (оренду).

З урахуванням того, що перша вимога позивача не належить до юрисдикції господарських судів, приписів ст.ст. 123, 152 ЗК України та відмови в задоволенні позовних вимог, підстави для перевірки поданого позивачем договору оренди землі від 16.03.2018 на його відповідність вимогам чинного законодавства відсутні.

Доводи позивача про те, що судом не враховано підстав позову і висновки Львівського апеляційного господарського суду у чинній постанові від 30.03.2016 у справі № 921/43/15-г/6, в якій суд дійшов висновку, що в позивача виникло право на одержання у користування земельної ділянки площею 0, 0051 га для обслуговування власної будівлі є безпідставними, оскільки судом враховані висновки, викладені у вказаній постанові та право позивача на отримання у користування 0, 0051 га земельної ділянки жодним чином не заперечується судом. Однак суд звертає увагу на необхідні дії, які має вчинити позивач для можливості належного захисту свого права та на повноваження суду, до яких не входить вирішення питань, віднесених до виключної компетенції органів місцевого самоврядування чи виходу за межі позовних вимог.

Посилання скаржника на те, що до даної справи підлягають застосуванню правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №826/8018/17, зокрема, що розгляд справ по рішеннях і діях органів місцевого самоврядування на стадії затвердження проектів землеустрою повинно розглядатись в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства є хибним, оскільки в межах даної справи позивач не зверталась до органу місцевого самоврядування з заявою про затвердження Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0, 0051 га в оренду та відповідно відсутнє рішення про відмову в передачі зазначеної земельної ділянки в оренду. В той час, як у справі №826/8018/17 предметом розгляду було рішення міської ради про відмову в передачі земельних ділянок у приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку. Більше того, навіть отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність (оренду), а тому не створює правових наслідків, крім тих, що пов'язані з неправомірністю його прийняття.

7.3. Твердження скаржника про незаконність відмови в задоволенні вимоги про визнання укладеним в редакції позивача договору оренди з посиланням на те, що така вимога залежить від першої вимоги, провадження по якій закрито є також безпідставною та суперечить приписам ст. 123 ЗК України, оскільки рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються одночасно із затвердженням проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до вимог ст. 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

7.4. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Доводи, викладені скаржником у апеляційній скарзі, спростовуються вищенаведеними аналізом матеріалів справи та нормами матеріального і процесуального права.

8. Судові витрати.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, судовий збір в порядку ст.129 ГПК України покладається на скаржника.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 252, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Тернопільської області від 30.07.2018 у цій справі без змін.

2. Судові витрати покласти на ФОП Мисліцьку Г.І.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови складено 29.12.2018.

Головуючий суддя Дубник О.П.

Судді Зварич О.В.

Скрипчук О.С.