РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2018 м. Івано-ФранківськСправа № 909/702/18

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Малєєвої О. В.,

секретар судового засідання Конашенко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача Державного підприємства "Рожнятівтеплокомуненерго"

про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу від 31.12.2014 №1453/15-БО-15 у розмірі 950 481, 74 грн, з яких 205 991, 92 грн - основний борг, 418 388, 55 грн - пеня, 38 945, 11 грн - 3% річних, 287 156, 16 грн - інфляційні втрати,

за участю:

представника відповідача ОСОБА_1,

представник позивача в судове засідання не з'явився,

ухвалив таке рішення.

1. Предмет позову.

1.1 Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося з позовом до Державного підприємства "Рожнятівтеплокомуненерго" про стягнення 950 481,74 грн, з яких 205 991,92 грн - основний борг, 418 388,55 грн - пеня, 38 945,11 грн - 3% річних, 287 156,16 грн - інфляційні втрати.

2. Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

2.1 Відповідач отримав відповідь на відзив 30.10.2018 (поштове відправлення №478). Суд в ухвалі про відкриття провадження у справі надав відповідачу строк для надання заперечень на відповідь на відзив - протягом п'яти днів з дня їх отримання. В межах встановлених строків ДП "Рожнятівтеплокомуненерго" надало доповнення до відзиву на позовну заяву (вх.№16994/18 від 01.11.2018). Подання доповнень до відзиву не передбачено нормами ГПК України. Враховуючи пояснення представника відповідача, які надані в судовому засіданні 01.11.2018, суд розцінив вказані доповнення, як заперечення на відповідь на відзив та приєднав їх до матеріалів справи.

2.2 Відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов в частині стягнення з нього заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу від 31.12.2014 №1453/15-БО-15 у розмірі 319 144, 79 грн, з яких 205 991, 92 грн - основний борг, 41 355, 61 грн - пеня, 13 096,19 грн - 3% річних, 58 701, 07 грн - інфляційні втрати (заперечення на відповідь на відзив позивача з урахуванням пояснень представника відповідача, наданих в судовому засіданні 14.12.2018).

2.3 З огляду на пояснення відповідача, які викладені у запереченні на відповідь на відзив (часткове визнання позову) і які були підтримані відповідачем при розгляді справи по суті, суд залишив без розгляду заяву відповідача про зменшення розміру пені до 50 000 грн та розстрочення виконання рішення суду терміном на один рік, які були викладені у відзиві на позов від 23.08.2018 №95 (вх. №12882/18 від 27.08.2018).

2.4 Представник позивача в судове засідання щодо розгляду справи по суті 14.12.2018 не з'явився, через канцелярію суду подав клопотання (вх.№19084/18 від 06.12.2018) про розгляд справи за наявними матеріалами, з урахуванням пояснень, які подавалися позивачем протягом розгляду справи.

3. Зміст позовних вимог та заперечень на позов, пояснення учасників справи.

3.1 Обґрунтування позовних вимог Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (позовна заява від 02.08.2018 №14/4-1001 (вх.№11896/18 від 13.08.2018); відповідь на відзив від 21.10.2018 (вх.№16469/18 від 24.10.2018); додаткові пояснення від 23.11.2018 (вх.№18783/18 від 30.11.2018).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу від 31.12.2014 №1453/15-БО-15 щодо повної своєчасної оплати поставленого природного газу, внаслідок чого у відповідача існує заборгованість за даним договором у розмірі 205 991,92 грн. Враховуючи порушення визначених в договорі строків оплати, просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 418 388,55 грн, 3% річних - 38 945,11 грн, інфляційні втрати - 287 156,16 грн. Свою позицію обґрунтовує приписами ст. 173-175, 193, 216, 231, 232 ГК України, ст. 509, 526, 530, 549, 611, 612, 625, 655, 692 ЦК України.

Зазначає, що Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" не може бути застосований до спірних правовідносин з таких підстав:

- для реструктуризації заборгованості за спожитий природній газ слід укласти відповідний договір, який між сторонами відсутній;

- відповідач до набрання чинності цим Законом не погасив у повному обсязі заборгованість за договором, а тому ч. 3 ст. 7 Закону щодо списання нарахованих санкцій не може бути застосован;

- неустойка, інфляційні нарахування та проценти річних, які підлягають списанню з підприємств, які підпадають під дію положень Закону, повинні бути відображені в бухгалтерському обліку позивача. ВВажає, що таке відображення можливе лише на підставі рішення суду. А тому на даний час відсутні підстави для списання відповідних сум.

3.2 Правова позиція ДП "Рожнятівтеплокомуненерго" щодо заявленого позову (відзив на позов від 23.08.2018 №95 (вх. №12882/18 від 27.08.2018); заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву (доповнення до відзиву на позовну заяву) (вх.№16994/18 від 01.11.2018).

- Відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті в частині стягнення з нього 319 144, 77 грн.

- Щодо задоволення позову в іншій частині заперечив з таких підстав.

Відповідно до витягу з ЄДРЮОФОПГФ основним видом діяльності ДП "Рожнятівтеплокомуненерго" є теплопостачання на території Рожнятівського району. Умовами договору, який укладено між сторонами, передбачено, що закупівля газу здійснювалася виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями. Як наслідок, просить застосувати до спірних правовідносин ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" та відмовити в позові в частині стягнення з відповідача пені, інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних, які нараховані на заборгованість, що була погашена до набрання чинності цим законом.

Посилається на відсутність вини відповідача у невиконанні грошового зобов'язання. Вказує, що в банку, в якому відкриті рахунки відповідача, було введено тимчасову адміністрацію та не здійснювалось проведення платежів, які направлялись позивачу на оплату спожитого газу.

4. Обставини справи, оцінка доказів.

Дослідивши зібрані у справі докази, оцінивши їх відповідно до приписів ст. 86 ГПК України, суд встановив таке.

4.1 Між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", як продавцем, та ДП "Рожнятівтеплокомуненерго", як покупцем, укладено договір купівлі-продажу природного газу від 31.12.2014 №1453/15-БО-15. Умови договору такі.

- Продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природній газ на умовах цього договору (п. 1.1).

- Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями (п. 1.2).

- Продавець передає покупцеві з 01.01.2015 по 31.12.2015 газ обсягом до 540 тис. куб. м (п. 2.1).

- Приймання - передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання - передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця (п. 3.3).

- Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (п. 3.4).

- Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу (п. 5.5).

- Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється відповідачем до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1).

- У разі невиконання покупцем умов п. 6.1 цього договору він зобовязується сплатити продавцю крім суми заборгованості пеню, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (п. 7.2).

- Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу до 31.12.2015, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 10.10).

4.1.1 Сторони вносили зміни до вказаного договору шляхом підписання додаткових угод від 24.02.2015 №1, від 11.03.2015 №2, від 07.04.2015 №3, від 29.07.2015 №4, від 30.07.2015 №5, від 15.10.2015 №6, від 22.10.2015 №7, від 02.11.2015 №8, від 25.11.2015 №9.

4.1.2 В додатковій угоді №9 визначено, що ціна за 1000 куб. м газу з 01.12.2015 становить 8 751,10 грн з ПДВ.

4.1.3 На виконання умов договору позивач передав відповідачу природний газ згідно з актами приймання-передачі:

від 31.01.2015 на суму 481 128,01 грн;

від 28.02.2015 на суму 456 068, 90 грн;

від 31.03.2018 на суму 590 301, 30 грн;

від 30.04.2015 на суму 218 136,66 грн;

від 31.10.2015 на суму 159 138, 07 грн;

від 30.11.2015 на суму 226 156, 41 грн;

від 31.12.2015 на суму 245 196, 96 грн.

Акти складені на підставі договору від 31.12.2014 №1453/15-БО-15, підписані представниками двох сторін та скріплені їх печатками.

4.2 Відповідно до виписки по операціях щодо ДП "Рожнятівтеплокомуненерго" відповідач оплачував заборгованість за договором несвоєчасно, а саме:

остаточно розрахувався за газ, спожитий в січні 2015 року - 05.06.2015;

остаточно розрахувався за газ, спожитий в лютому 2015 року - 13.11.2015;

остаточно розрахувався за газ, спожитий в березні 2015 року - 18.05.2016;

остаточно розрахувався за газ, спожитий в квітні 2015 року - 18.05.2016;

остаточно розрахувався за газ, спожитий в жовтні 2015 року - 16.11.2017 (на вказану заборгованість інфляційні втрати, 3% річних, пеня не нараховувалися позивачем);

остаточно розрахувався за газ, спожитий в листопаді 2015 року - 16.11.2017 (на вказану заборгованість інфляційні втрати, 3% річних, пеня не нараховувалися позивачем).

Відповідач частково погасив заборгованість за газ, який спожитий в грудні 2015 року - 16.11.2017 сплатив 39 066, 57 грн; 19.12.2017 - 138, 47 грн.

4.3 За порушення строків здійснення остаточного розрахунку за газ позивач заявив до стягнення на підставі п. 7.2 договору та ч. 2 ст. 625 ЦК України такі суми:

за зобов'язаннями січня 2015 року - 65 835,54 грн пені, 3 499, 39 грн 3% річних, 119 312, 79 грн інфляційних;

за зобов'язаннями лютого 2015 року - 100 566, 01 грн пені, 5 717 грн 3% річних, 74 913, 22 грн інфляційних;

за зобов'язаннями березня 2015 року - 169 683, 32 грн пені, 12 129, 43 грн 3% річних, 23 189, 81 грн інфляційних;

за зобов'язаннями квітня 2015 року - 40 948, 06 грн пені, 4 503, 10 грн 3% річних, 11 039, 27 грн інфляційних;

за зобов'язаннями грудня 2015 року - 41 355, 61 грн пені, 13 096, 19 грн 3% річних, 58 701, 07 грн інфляційних.

4.4 Згідно з витягом з ЄДРЮОФОПГФ від 17.08.2018 №, який сформовано на електронний запит Господарського суду Івано-Франківської області, основним видом економічної діяльності ДП "Рожнятівтеплокомуненерго" є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (35.30).

4.5 Відповідач не включений до реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь в процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії.

4.6 Вказані обставини справи сторонами не заперечуються.

5. Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.

5.1 Відповідно до ч. 1 ст. 67 ГК України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України (ч. 2 ст. 67 ГК України).

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 265 ГК України). Вказане положення кореспондується з приписами ст. 712 ЦК України.

Згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до наведеного договір від 31.12.2014 №1453/15-БО-15 є договором поставки.

5.2 На підставі господарського договору між суб'єктами господарювання виникають господарські зобов'язання, в силу яких один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ст.173, 174 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 179 ГК України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Частиною 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 525, 526, 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивач належним чином виконав свої договірні зобовязання, передавши відповідачу у власність природний газ, однак останній оплатив його із порушення визначених в укладеному між сторонами договорі строків.

Згідно з доказами, які є в матеріалах справи, у відповідача є заборгованість за газ, поставлений за договором у грудні 2015 році, у розмірі 205 991, 92 грн. Вказана заборгованість визнана відповідачем.

5.3 Відповідно до ст. 229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених ГК України та іншими законами України.

Одним з наслідків порушення зобов'язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов'язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язання, зокрема у випадку прострочення виконання (ст. 611 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 2 ст. 232 ГК України).

Умовами укладеного між сторонами договору передбачена можливість стягнення пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На суму основного боргу за грудень 2015 року позивач нарахував пеню у розмірі 41 355, 61 грн, 3% річних у розмірі 13 096,19 грн, інфляційні втрати у розмірі 58 701, 07 грн.

Відповідач визнав в позов у цій частині вимог.

5.4 Щодо пені, 3% річних та інфляційних втрат, які нараховані на несвоєчасно сплачену заборгованість за газ, який було поставлено у січні-квітні 2015 року.

Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (надалі "Закон") набрав чинності 30.11.2016. Нормами даного закону визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до приписів ст. 1 Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно зі ст. 2 Закону дія останнього поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

За положеннями ч. 1 ст. 3 Закону для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, (тобто до 30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Оскільки позивач нарахував пеню, 3% річних та інфляційних втрат на основну заборгованість за спожитий природний газ у січні-квітні 2015 року, яку було погашено відповідачем до набрання чинності Законом, з урахуванням ч. 3 ст. 7 Закону, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Суд відхиляє посилання скаржника про неможливість застосування до спірних правовідносин норм Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" з підстав невключення відповідача до реєстру, відсутність між сторонами укладеного договору про реструктуризацію заборгованості та необхідність відображення відповідних сум в бухгалтерському обліку позивача. Частина 3 ст. 7 Закону є нормою прямої дії. Виконання цієї норми закону не потребує від відповідача вчинення будь-яких дій. Право на списання неустойки, інфляційних нарахувань та процентів річних поставлено у залежність лише до умови погашення основної заборгованості за отриманий природний газ у строк до набрання чинності цим Законом.

Аналогічна позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 905/301/18, від 13.12.2018 у справі № 925/105/18, від 30.11.2018 у справі № 904/990/18, від 06.09.2018 у справі № 925/106/18.

За приписами ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

6. Висновок суду.

Суд дійшов висновку про часткове задоволення позову - з ДП "Рожнятівтеплокомуненерго" в користь Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" слід стягнути заборгованість за договором купівлі-продажу природного газу від 31.12.2014 №1453/15-БО-15 у розмірі 319 144, 79 грн, з яких 205 991, 92 грн - основний борг, 41 355, 61 грн - пеня, 13 096,19 грн - 3% річних, 58 701, 07 грн - інфляційні втрати. В частині стягнення 377 032, 94 грн пені, 25 848, 92 грн 3% річних, 228 455, 09 грн інфляційних втрат слід відмовити.

7. Судові витрати.

7.1 Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

7.1.1 Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як судові витрати позивач визначив судовий збір у розмірі 14 258 грн.

7.2 Враховуючи, що суд відмовив в задоволенні позовних вимог в розмірі 631 336, 95 грн, судовий збір в розмірі 9 470, 06 грн залишається за позивачем.

Отже, розмір судового збору пропорційно до розміру позовних вимог, які суд задовольняє, становить 4 787, 17 грн.

7.3 За приписами ч. 1 ст. 130 ГПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовчастково.

Отже, позивачу належить повернути з Державного бюджету України 50 відсотків сплаченого судового збору від суми судового збору - 4 787, 17 грн, а саме 2 393, 59 грн. Іншу частину судового збору (2 393, 59 грн) слід компенсувати позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись ст. 2, 86, 129, 145, 233, 236-238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Частково задовольнити позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Державного підприємства "Рожнятівтеплокомуненерго" про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу від 31.12.2014 №1453/15-БО-15 у розмірі 950 481, 74 грн, з яких 205 991, 92 грн - основний борг, 418 388, 55 грн - пеня, 38 945, 11 грн - 3% річних, 287 156, 16 грн - інфляційні втрати.

Стягнути з Державного підприємства "Рожнятівтеплокомуненерго" (вул. Проценка, 3, смт Рожнятів, Івано-Франківська обл., 77600, ідентифікаційний код 22198020) в користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, 6, Шевченківський район, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код 20077720) заборгованість за договором купівлі-продажу природного газу від 31.12.2014 №1453/15-БО-15 у розмірі 319 144, 79 грн (триста дев'ятнадцять тисяч сто сорок чотири гривні сімдесят дев'ять копійок), з яких 205 991, 92 грн - основний борг, 41 355, 61 грн - пеня, 13 096,19 грн - 3% річних, 58 701, 07 грн - інфляційні втрати, а також 2 393, 59 грн (дві тисячі триста дев'яносто три гривні п'ятдесят дев'ять копійок) сплаченого судового збору.

Повернути Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, 6, Шевченківський район, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код 20077720) з Державного бюджету України 2 393, 59 грн (дві тисячі триста дев'яносто три гривні п'ятдесят дев'ять копійок) судового збору, сплаченого згідно з платіжним дорученням від 27.07.2018 № 6006668.

Відмовити Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, 6, Шевченківський район, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код 20077720) у стягненні з Державного підприємства "Рожнятівтеплокомуненерго" (вул. Проценка, 3, смт Рожнятів, Івано-Франківська обл., 77600, ідентифікаційний код 22198020) заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу від 31.12.2014 №1453/15-БО-15 у розмірі 631 336, 95 грн, з яких 377 032, 94 грн - пеня, 25 848, 92 грн - 3% річних, 228 455, 09 грн - інфляційні втрати.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 26.12.2018.

Суддя О. В. Малєєва