ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2018 Справа № 917/1230/18

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Везерфорд Україна" м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеграл -4» м. Полтава

про стягнення 1144029,39 грн.

Суддя Киричук О.А.

Секретар судового засідання Тертична О.О.

за участю представників:

представник позивача: Сорока Л.М., довіреність № 02/07/2018 від 05.10.18р.

представник відповідача: Білоцька М.М., довіреність від 03.09.2018 р.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Везерфорд Україна" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеграл -4" 1144029,39 грн. боргу, з них: 1007955,41 грн. суми основного боргу за договором № 21-1/11-2017 від 21.11.2017р., 136073,98 грн. - відсотків від неоплаченої суми.

Позивач в обґрунтування позову вказує, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 24.10.2018 р. суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі; справу розглядати в порядку загального позовного провадження; призначити підготовче засідання у справі на 20.11.2018; запропонувати відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду відзив на позов, запропонувати позивачу: подати суду відповідь на відзив в строк до 5 днів з моменту отримання від відповідача відзиву на позов.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 20.11.2018 р. суд ухвалив відкласти підготовче засідання на 04.12.2018 р., запропонувати учасникам справи вчинити дії на виконання завдання підготовчого провадження, викликати учасників справи в підготовче засідання.

В судовому засіданні 04.12.2018р. суд оголосив перерву до 20.12.2018р.

19.12.2018р. позивач через відділ діловодства суду подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просив суд стягнути з відповідача 987 955,41 грн. основного боргу, 133 373,98 грн. відсотків від неоплаченої суми.

Заява позивача про зменшення розміру позовних вимог приймається судом до розгляду.

Відповідач в судовому засіданні 20.12.2018р. надав відзив на позов, в якому просив поновити строк для надання відзиву на позовну заяву, оскільки позовна заява ним отримана не була, а заява про зменшення позовних вимог отримана електронною поштою лише 19.12.2018р. Також, у відзиві відповідача визнав позов в редакції заяви про зменшення позовних вимог у повному обсязі.

Суд задовольнив клопотання відповідача про поновлення строку для надання відзиву та прийняв відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 20.12.2018р. під час підготовчого судового засідання у зв"язку з вирішенням питань, зазначених у частині другій статті 182 цього Кодексу, за письмовою згодою всіх учасників справи, після закінчення підготовчого судового засідання суд розпочав розгляд справи по суті.

Представник позивача в судовому засіданні 20.12.2018 р. підтримав позов та наполягав на його задоволенні з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, в обґрунтування позовних вимог посилався на неналежне виконання відповідачем умов договору.

Представник відповідача в судовому засіданні 20.12.2018 р. визнав позов повністю.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено про термін виготовлення повного тексту судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

« 21» листопада 2017 року між ТОВ "Везерфорд Україна" (далі - Підрядник або Виконавець) та ТОВ «Інтеграл-4» (далі - Компанія або Замовник) був укладений Загальний договір №21-1/11-2017, який встановив загальні умови надання Послуг, виконання Робіт або продажу Товарів Підрядником Компанії, які будуть застосовуватися у випадку підписання Сторонами відповідних окремих Замовлень на виконанні Робіт, надання Послуг чи Товарів за зразками, наведеними у Додатку до цього Договору. Такі підписані Замовлення будуть складати Додаткові угоди, що є невід'ємними частинами даного Договору (далі «Загальний договір»).

Відповідно до пункту 2.1. Загального договору Підрядник зобов'язується надати Компанії Послуги, Обладнання, Персонал і Товари, а Компанія зобов'язується оплатити їх у порядку, встановленому в даному Договорі.

22.11.2017 р. Додатковою угодою №2 до Загального договору ТОВ «Інтеграл- 4» замовило, а ТОВ «Везерфорд Україна» погодилось надати в оренду ловильне обладнання.

15.12.2017 р. Додатковою угодою №3 до Загального договору ТОВ «Інтеграл- 4» замовило, а ТОВ «Везерфорд Україна» погодилось надати в оренду- ловильне обладнання, а також надати Послуги - інженера зі складних робіт.

09.01.2018 р. Додатковою угодою №4 до Загального договору ТОВ «Інтеграл- 4» замовило, а ТОВ «Везерфорд Україна» погодилось надати в оренду Обладнання (інструменти) - гідравлічний бурильний яс згідно переліку визначеній в даній Додатковій угоді.

Відповідно до пункту 5.2. Загального договору якщо інше не передбачене у відповідному Замовленні, у разі виконання Робіт або надання Послуг Компанія зобов'язується сплатити Підряднику 100% вартості виконаних Робіт та Послуг протягом 10 (десяти) банківських днів з дати підписання обома Сторонами Акту виконаних робіт/наданих послуг та отримання Компанією відповідного рахунку від Підрядника.

Позивач вказує, що свої зобов'язання виконав в повному обсязі та належним чином.

В підтвердження вказаного позивач надав наступні документи:

Акт виконання робіт (надання послуг) №486 від 29.12.2017 р. на суму 31 332,07 грн. щодо надання послуг за Додатковою угодою №2 від 22.11.2017 р. до Загального договору;

Акт виконання робіт (надання послуг) №69 від 31.01.2018 р. на суму 112 558,80 грн. щодо надання послуг за Додатковою угодою №2 від 22.11.2017 р. до Загального договору;

Акт виконання робіт (надання послуг) №469 від 26.12.2017 р. на суму 150 184,64 грн. щодо надання послуг за Додатковою угодою №3 від 15.12.2017 р.;

Акт виконання робіт (надання послуг) №182 від 29.03.2018 р. на суму 296 811,68 грн. щодо надання послуг за Додатковою угодою №4 від 09.01.2018 р. до Загального договору;

Акт виконання робіт (надання послуг) №70 від 31.01.2018 р. р. на суму 29 574,00 грн. щодо надання послуг за Додатковою угодою №2 від 22.11.2017 р. до Загального договору;

Акт виконання робіт (надання послуг) №136 від 28.02.2018 р. на суму 27 171,65 грн. щодо надання послуг за Додатковою угодою №2 від 22.11.2017 р. до Загального договору;

Акт виконання робіт (надання послуг) №137 від 28.02.2018 р. на суму 132 610,68 грн. щодо надання послуг за Додатковою угодою №2 від 22.11.2017 р. до Загального договору;

Акт виконання робіт (надання послуг) №194 від 31.03.2018 р. на суму 125 521,16 грн. щодо надання послуг за Додатковою угодою №2 від 22.11.2017 р. до Загального договору;

Актом виконання робіт (надання послуг) №257 від 13.04.2018 р. на суму 295 070,93 грн. щодо надання послуг за Додатковою угодою №2 від 22.11.2017 р. до Загального договору.

За твердженням позивача, будь-яких зауважень з боку відповідача щодо якості наданих Послуг не заявлялось, проте він прийняті на себе зобов'язання щодо оплати наданих Послуг не виконав повністю та належним чином, в зв'язку з чим виникла заборгованість 987 955,41 грн.

У зв'язку з наявністю боргу Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості, у тому числі 987 955,41 грн. основного боргу, 133 373,98 грн. відсотків від неоплаченої суми.

Відповідач у відзиві визнав позовні вимоги в повному обсязі.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених уст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених

законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 179 ГК України, при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

За ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах зазвичай ставляться. Кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до п. 5 ст. 16 ЦК України одним із засобів захисту цивільних прав є примусове виконання обов'язку в натурі, яке в даному випадку полягає у виконанні відповідачем договірних зобов'язань з оплати виконаних позивачем робіт.

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що позивач належним чином виконав зобов'язання по договору на загальну суму 1 230 466, 90 грн.

Вказане підтверджується наданими позивачем доказами (зокрема, Актами виконання робіт (надання послуг) №486 від 29.12.2017 р. на суму 31 332,07 грн. щодо надання послуг за Додатковою угодою №2 від 22.11.2017 р. до Загального договору; №69 від 31.01.2018 р. на суму 112 558,80 грн. щодо надання послуг за Додатковою угодою №2 від 22.11.2017 р. до Загального договору; №469 від 26.12.2017 р. на суму 150 184,64 грн. щодо надання послуг за Додатковою угодою №3 від 15.12.2017 р.; №182 від 29.03.2018 р. на суму 296 811,68 грн. щодо надання послуг за Додатковою угодою №4 від 09.01.2018 р. до Загального договору; №70 від 31.01.2018 р. р. на суму 29 574,00 грн. щодо надання послуг за Додатковою угодою №2 від 22.11.2017 р. до Загального договору; №136 від 28.02.2018 р. на суму 27 171,65 грн. щодо надання послуг за Додатковою угодою №2 від 22.11.2017 р. до Загального договору; №137 від 28.02.2018 р. на суму 132 610,68 грн. щодо надання послуг за Додатковою угодою №2 від 22.11.2017 р. до Загального договору; №194 від 31.03.2018 р. на суму 125 521,16 грн. щодо надання послуг за Додатковою угодою №2 від 22.11.2017 р. до Загального договору; №257 від 13.04.2018 р. на суму 295 070,93 грн. щодо надання послуг за Додатковою угодою №2 від 22.11.2017 р. до Загального договору.), та не спростовувалося відповідачем при розгляді справи.

Відповідач не здійснив розрахунків у повному обсязі у строки, встановлені п.5.2 договору, сплатив позивачу лише 242 511,49 грн..

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у даному випадку мало місце порушення договірних зобов'язань відповідачем щодо оплати 987 955,41 грн. вартості отриманих послуг, а отже вимога про стягнення основного боргу в сумі 987 955,41 грн. є правомірною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Також, позивач просить суд стягнути 133 373,98 грн. (за період з 13.05.2018 р. по 25.09.2018 р.) відсотків від неоплаченої суми.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 7.2. Загального договору у випадку прострочення оплати виконаних Робіт, Послуг, купленого Товару або наданого в оренду Обладнання Компанія сплачує Виконавцю відсотки в розмірі 0,1 % від неоплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше 50% від неоплаченої суми, при цьому Виконавець не має права вимагати відшкодування збитків.

Враховуючи те, що судом встановлено прострочення відповідачем грошового зобов'язання, вимоги позивача про стягнення 133 373,98 грн. відсотків від неоплаченої суми, суд визнає правомірними та такими, що підлягають задоволенню, оскільки період їх нарахування та розмір є обґрунтованим.

Згідно з ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною 2, 3 ст. 80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач у відзиві визнав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В даному випадку визнання відповідачем вказаних позовних вимог не суперечить законодавству та не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходи із наступного.

Судом враховано, що при розгляді справи позивач змінював ціну позову. Так, при зверненні до суду у позові позивач ставив вимогу про стягнення 1 144 029,39 грн. заборгованості. При цьому, до позову позивачем додане платіжне доручення № 5325 від 26.09.2018р. про сплату судового збору у розмірі 17 160,44 грн.

Згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 1 121 329,39 грн..

Суд вирішив спір, виходячи з ціни позову, визначеної у заяві про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 1 121 329,39 грн..

Виходячи з нової ціни позову позивач мав сплатити 16 819,94 грн.

З вказаного наявний висновок, що позивачем надлишково сплачено 340,50 грн. судового збору платіжним дорученням № 5325 від 26.09.2018р.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом

Тобто, судовий збір у розмірі 340,50 грн., сплачений платіжним дорученням № 5325 від 26.09.2018р., підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету.

Крім того, статтею 130 ГПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом (виходячи з ціни позову, визначеної у заяві про зменшення розміру позовних вимог), частково покладається на відповідача в сумі 8 409,97 грн. Судовий збір в сумі 8 409,97 грн. підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.

Загальна сума судового збору, яка підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України складає 8750,47 грн. (340,50 грн. надлишково сплаченого у зв"язку із зменшенням ціни позову та 8 409,97 грн. у зв"язку з визнанням відповідачем позову).

Керуючись статтями 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеграл -4», м. Полтава, вул. Котляревського, буд. 22Б, код 40625702 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Везерфорд Україна" м. Київ, вул. Велика Василівська, 72 4 поверх, приміщення 7, код 35633533 - 987 955,41 грн. основного боргу, 133 373,98 грн. відсотків від неоплаченої суми, 8 409,97 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Везерфорд Україна" м. Київ, вул. Велика Василівська, 72 4 поверх, приміщення 7, код 35633533 з Державного бюджету України 8 750,47 грн. судового збору, сплаченого платіжним дорученням №5325 від 26.09.2018, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 29.12.2018р.

Суддя Киричук О.А.