ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2018 р. Справа№ 910/6855/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Смірнової Л.Г.

при секретарі судового засідання Мовчан А.Б.,

за участю представників:

від позивача - Бережной Д.С., адвокат, ордер №714280 від 26.06.2018;

від першого відповідача - Пугач С.В., адвокат, довіреність № б/н від 24.09.2018;

від другого відповідача - представник не прибув;

від третьої особи - представник не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Пром-Агро" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.08.2018 у справі №910/6855/18 (суддя Чебикіна С.О., повний текст складено - 10.08.2018) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Пром-Агро" до товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Протеїн Агро" та публічного акціонерного товариства "Місто Банк", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Компанії "Таліскер Трейдінг Лімітед" (Company TALISKER TRADING LIMITED), про визнання договору недійсним.

встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Каховка Пром-Агро" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Протеїн Агро" та публічного акціонерного товариства "Місто Банк" про визнання договору оренди нерухомого майна від 01.07.2017 №771 недійсним.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2018 у справі №910/6855/18 залучено до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Компанію "Таліскер Трейдінг Лімітед"; відкладено підготовче засідання; ухвалено направити копію ухвали господарського суду міста Києва від 09.08.2018р. у справі № 910/6855/18, в перекладі на грецьку мову для вручення третій особі, в порядку передбаченому Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965р., через Міністерство юстиції та Публічного порядку (Кіпру) (Ministry of Justice and Public Order), (125, Athalassas Avenue, 1461 NICOSIA, Cyprus) та провадження у справі зупинено до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів.

Так, місцевий господарський суд, дійшовши висновку про необхідність повідомлення про дату, час та місце судового засідання залученої до участі у справі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Компанії "Таліскер Трейдінг Лімітед" в порядку, передбаченому Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965р., шляхом звернення до Республіки Кіпр із судовим дорученням про надання правової допомоги для вручення вказаній Компанії "Таліскер Трейдінг Лімітед" (Company TALISKER TRADING LIMITED) судових документів, зупинив у зв'язку з цим провадження у справі, відклавши при цьому підготовче засідання на 6 місяців.

Не погодившись з прийнятою ухвалою суду, позивач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.08.2018 у справі №910/6855/18 скасувати, а справу передати на розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на відсутність підстав для залучення до участі у даній справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Компанії "Таліскер Трейдінг Лімітед" (Company TALISKER TRADING LIMITED).

Також, скаржник зазначає про необґрунтованість зупинення провадження у справі у зв'язку зі зверненням місцевого господарського суду до компетентного органу Республіки Кіпр із судовим дорученням про вручення документів.

Так, апелянт зазначає, що враховуючи положення ст. 10 Конвенції, місцевий господарський суд не був обмежений у виборі способу передачі судових документів, що підлягають врученню за кордоном з переліку способів, визначених Конвенцією і не був зобов'язаний повідомляти третю особу - нерезидента через компетентний орган Республіки Кіпр.

В судовому засіданні представник апелянта - позивача у справі підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник першого відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги.

Другий відповідач правом на участь представника, який має статус адвоката, у даному судовому засіданні не скористався.

Проте, другим відповідачем до апеляційного суду було подано заяву про відвід колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Пономаренко Є.Ю. (головуючий суддя), судді - Дідиченко М.А., Руденко М.А. від розгляду справи №910/6855/18.

Вказана заява підписана представником другого відповідача - публічного акціонерного товариства "Місто Банк" - ОСОБА_7

Зазначена особа, з огляду на відсутність у неї статусу адвоката, була присутня у даному судовому засіданні як вільний слухач.

Колегією суддів вказана заява про відвід колегії суддів не приймається до розгляду, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника (ч. 3 вказаної статті).

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Отже, представництво у суді апеляційної інстанції має здійснюватися адвокатами або керівниками.

Слід зазначити, що підписання та/або подання заяви про відвід є процесуальними формами реалізації повноважень з представництва.

При цьому, законом визначені винятки щодо представництва в суді адвокатом, зокрема, у малозначних спорах (ч. 2 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Даний спір про визнання договору недійсним до малозначних не належить.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Як вже було вказано, заява про відвід колегії суддів підписана представником другого відповідача - ОСОБА_7 за довіреністю від 01.02.2018 №11 із тексту якої не вбачається, що вказана особа є адвокатом, а доказів на підтвердження того, що ОСОБА_7 здійснює адвокатську діяльність та представляє інтереси публічного акціонерного товариства "Місто Банк", як адвокат, не додано.

При цьому, на запитання суду ОСОБА_7 підтвердив обставини відсутності у нього статусу адвоката.

Отже, повноваження представника ОСОБА_7 діяти в інтересах публічного акціонерного товариства "Місто Банк" з правом підпису зазначеною особою заяви про відвід в суді апеляційної інстанції не підтверджені належним чином.

За наведених обставин, заява другого відповідача про відвід колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Пономаренко Є.Ю. (головуючий суддя), судді - Дідиченко М.А., Руденко М.А. не може бути прийнята до розгляду.

Так, аналогічно, апеляційні скарги підписані представниками, які не є адвокатами не приймаються до розгляду і повертаються судом апеляційної інстанції відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України.

Стосовно повідомлення третьої особи про дату та час розгляду судом апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Пром-Агро" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.08.2018 у справі №910/6855/18, слід зазначити наступне.

Так, третя особа - Компанія "Таліскер Трейдінг Лімітед" (Company TALISKER TRADING LIMITED) є нерезидентом та місцем її знаходження є Республіка Кіпр.

Судом апеляційної інстанції направлення ухвал здійснювалося безпосередньою на адресу третьої особи, оскільки з інформації, розміщеної на офіційному сайті Гаазької конференції з міжнародного приватного права www.hcch.net, вбачається, що Нотою, датованою 05.01.1984, уряд Кіпру заявив, що не заперечує проти способів передачі документів, передбачених ст.10 Конвенції (один з яких, зокрема, передбачає, надсилання судових документів безпосередньо поштою особам, які перебувають за кордоном), а також виходячи з того, що обов'язком суду є вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ.

Також, колегія суддів зазначає, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки для держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в Рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, питання належного повідомлення учасника справи - нерезидента суд розглянув у світлі практики ЄСПЛ та тих критеріїв, що були ним розроблені в частині забезпечення права на доступ до правосуддя.

При цьому, оскільки Компанія "Таліскер Трейдінг Лімітед" є третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів, тому при розгляді даної справи не застосовуються встановлені статтею 15 Гаазької конвенції 1965 року обмеження щодо прийняття судом рішення по суті спору, оскільки такі мають місце лише у разі неявки в судове засідання учасника справи-нерезидента України із процесуальним статусом відповідача у справі.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.07.2018 у справі №910/16594/15.

Більш того, здійснюючи перегляд ухвали про зупинення провадження, суд не здійснює розгляду спору по суті.

Крім цього, апеляційний суд направляв процесуальні документи на адресу Тарасенко Дениса Володимировича, як представнику третьої особи - Компанії "Таліскер Трейдінг Лімітед" (Company TALISKER TRADING LIMITED).

Однак, від Тарасенко Д.В. до апеляційного суду 02.10.2018 надійшла заява, в якій зазначено, що Компанія "Таліскер Трейдінг Лімітед" (Company TALISKER TRADING LIMITED) уповноважила його на представництво інтересів лише в межах іншої справи №910/16594/15.

Враховуючи наведене, а також з урахуванням того, що неявка представників другого відповідача та третьої особи в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, вона розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду - скасуванню в частині зупинення провадження, з наступних підстав.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається як на відсутність підстав для залучення до участі у даній справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Компанії "Таліскер Трейдінг Лімітед" (Company TALISKER TRADING LIMITED), так і на необґрунтованість зупинення провадження у справі у зв'язку зі зверненням місцевого господарського суду до компетентного органу Республіки Кіпр із судовим дорученням про вручення документів.

Разом з тим, ухвали про залучення до участі у справі третіх осіб без самостійних вимог (на відміну від ухвал про зупинення провадження у справі) не входять до переліку ухвал, що наведений у ст. 255 Господарського процесуального кодексу України, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга розглядається колегією суддів в частині наявності підстав для зупинення провадження у справі у зв'язку зі зверненням місцевого господарського суду до компетентного органу Республіки Кіпр із судовим дорученням про вручення документів.

За змістом статей 2, 7, 11, 365 Господарського процесуального кодексу України господарське судочинство здійснюється на засадах верховенства права, розумності строків розгляду справи судом, рівності учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі рівності іноземних осіб у процесуальних правах та обов'язках з громадянами України та юридичними особами, створеними за законодавством України, крім винятків, встановлених законом чи міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Положеннями статті 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов'язки учасників справи, до яких віднесено право на участь у судових засіданнях з можливістю подання доказів, заяв і клопотань, а також надання суду пояснень, наведення своїх доводів і міркувань щодо питань, які виникають під час розгляду справи судом.

В силу частини 5 статті 13 Господарського процесуального кодексу України з метою дотримання принципу змагальності сторін при здійсненні судочинства господарський суд, зберігаючи об'єктивність та неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Так, на виконання вимог частин 1, 2 статті 120 Господарського процесуального кодексу України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка не є обов'язковою, або викликає учасників справи в судове засідання, якщо суд визнає їх явку обов'язковою.

Згідно з ст. 365 Господарського процесуального кодексу України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов'язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

З аналізу статті 367 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що законодавцем встановлено право господарського суду звернутися із судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у разі якщо в процесі розгляду справи виникла потреба вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави.

Так, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Компанія "Таліскер Трейдінг Лімітед" (Company TALISKER TRADING LIMITED) є нерезидентом з місцезнаходженням: Кіпр, Нікосія, 2406 Егкомі, вул. Іонос, 20, 4-ий поверх, офіс 401.

Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном регулюється Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, до якої Україна приєдналася 19.10.2000 відповідно до Закону України "Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах" від 19.10.2000.

Відповідно до частини 1 статті 1 Конвенції, ця Конвенція застосовується у цивільних та комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Конвенції, кожна Договірна Держава призначає Центральний Орган, обов'язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав, і здійснення процесуальних дій відповідно до положень статей 3 - 6.

Відповідно до статті 3 Конвенції, орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей. До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках.

Відповідно до статті 5 Конвенції Центральний Орган запитуваної Держави власноручно вручає документ або забезпечує його вручення відповідним органом: a) у спосіб, визначений його внутрішнім правом для вручення документів, складених в цій державі, особам, що перебувають на її території, або b) в особливий спосіб, обумовлений запитуючим органом, якщо такий спосіб не є несумісним з законами запитуваної Держави. З урахуванням положень пункту (b) частини першої цієї статті документ може завжди бути вручений шляхом безпосередньої доставки одержувачу, який приймає його добровільно. Якщо документ має бути вручений відповідно до частини першої цієї статті, то Центральний Орган може вимагати, щоб документ був складений або перекладений офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуваної Держави. Частина прохання, яка відповідає формуляру, доданому до цієї Конвенції, що містить короткий виклад суті документу, що підлягає врученню, вручається разом з документом.

Разом з тим, згідно з статтею 10 Конвенції якщо запитувана Держава не заперечує, то ця Конвенція не обмежує: a) можливості надсилати судові документи безпосередньо поштою особам, які перебувають за кордоном, b) можливості для судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуючої Держави здійснювати вручення судових документів безпосередньо через судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуваної Держави, c) можливості для будь-якої заінтересованої в судовому процесі особи здійснювати вручення судових документів безпосередньо через судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуваної Держави.

З інформації, розміщеної на офіційному сайті Гаазької конференції з міжнародного приватного права www.hcch.net, вбачається, що Нотою, датованою 05.01.1984, уряд Кіпру заявив, що не заперечує проти способів передачі документів, передбачених ст.10 Конвенції (один з яких, зокрема, передбачає, надсилання судових документів безпосередньо поштою особам, які перебувають за кордоном).

З огляду на викладене, місцевий господарський суд не був обмежений у виборі способу передачі судових документів, що підлягають врученню за кордоном з переліку способів, визначених Конвенцією, а тому, дійшов помилкового висновку про доцільність його звернення саме до компетентного органу Республіки Кіпр із судовим дорученням про надання правової допомоги для вручення Компанії "Таліскер Трейдінг Лімітед" (Company TALISKER TRADING LIMITED) судових документів.

Аналогічної позиції про необов'язковість повідомлення третіх осіб - нерезидентів через компетентний орган Республіки Кіпр дотримується також Верховний Суд, зокрема, у постановах від 18.04.2018 у справі №904/6152/16 та від 16.04.2018 у справі №904/6151/16.

При цьому, слід зазначити, що суд повинен призначати такий спосіб повідомлення сторін, який буде найбільш розумним з точки зору часу для повідомлення сторін про час, дату та місце судового розгляду.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити на наступне.

Відповідно до статті 15 Конвенції, якщо документ про виклик до суду або аналогічний документ підлягав передачі за кордон з метою вручення відповідно до положень цієї Конвенції, і якщо відповідач не з'явився, то судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що a) документ був вручений у спосіб, передбачений внутрішнім правом запитуваної Держави для вручення документів, складених у цій країні, особам, які перебувають на її території, b) документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві або за його місцем проживання в інший спосіб, передбачений цією Конвенцією, і що, в кожному з цих випадків, вручення або безпосередня доставка були здійснені в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту. Кожна Договірна Держава може заявити, що суддя, незалежно від положень частини першої цієї статті, може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови: a) документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією, b) з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців, c) не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави. Незважаючи на положення попередніх частин, суддя може в термінових випадках прийняти рішення про застосування будь-яких тимчасових чи охоронних заходів.

У випадку, передбаченому частиною другою статті 15 Конвенції, суд може прийняти рішення, якщо з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців.

Тобто, згадана норма Конвенції застосовується за умов необхідності повідомлення юридичної особи-нерезидента, який є відповідачем у справі (а не позивачем чи третьою особою), про наявність справи, яка розглядається судом, для надання особі можливості вжиття заходів захисту, а саме: належного ознайомлення зі справою та вимогами інших сторін, підготовки власної позиції, доказів, доводів, міркувань тощо.

Таким чином, положення Конвенції не допускають винесення судом рішення у справі до виконання певних умов у разі саме неявки відповідача, а не будь-якого іншого учасника провадження.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 18.04.2018 у справі №904/6152/16 та від 16.04.2018 у справі №904/6151/16.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачі у справі є резидентами України, на яких не поширюються положення ст. 15 Конвенції, тоді як іноземним учасником у цій справі є третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Компанія "Таліскер Трейдінг Лімітед" (Company TALISKER TRADING LIMITED).

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доцільність застосування статті 15 Конвенції, якою визначено, що судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві та це було здійснено в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту.

Спосіб повідомлення третіх осіб у справі про хід справи на підставі статті 15 Конвенції є таким, що ґрунтується на помилковому тлумаченні судом першої інстанції норм міжнародного, зокрема Конвенції, та процесуального права.

Отже, враховуючи можливість застосування статті 10 Конвенції та направлення процесуальних документів суду третій особі поштою, апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції про необхідність застосування порядку передачі судових та позасудових документів, врегульованого ст. 367 Господарського процесуального кодексу України, ст. 15 Конвенції про порядок вручення судових та позасудових документів у цивільних та комерційних справах від 15.11.1965.

Стаття 228 Господарського процесуального кодексу України передбачає такий вид зупинення провадження у справі як факультативний, тобто необов'язковий для господарського суду, але який застосовується на його розсуд, зокрема, у випадках звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги або вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Зупинення провадження у справі - тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Колегія суддів апеляційної інстанції наголошує на тому, що безпідставне звернення місцевого господарського суду до компетентного органу Республіки Кіпр призвело до необґрунтованого зупинення провадження у справі, що, в свою чергу, має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, відтак безпідставне зупинення провадження у справі перешкоджає подальшому розгляду справи.

Так, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Фрідлендер проти Франції").

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Зупинивши провадження у справі, суд порушив право сторін на розгляд справи у розумні строки.

Враховуючи наведене вище, ухвала господарського суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині зупинення провадження, оскільки прийнята з порушенням ст. 227 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно ч. 3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Отже, справа підлягає передачі на розгляд до суду першої інстанції.

Підпунктом в) п. 4 ч.1 ст. 282 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 4.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду, зокрема, про зупинення провадження з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами Господарського процесуального кодексу України.

Отже, під час розподілу судових витрат після розгляду даної справи по суті суд першої інстанції повинен вирішити питання щодо розподілу судового збору, сплаченого скаржником за подання апеляційної скарги, з урахуванням вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Пром-Агро" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.08.2018 у справі №910/6855/18 задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.08.2018 скасувати в частині зупинення провадження у справі №910/6855/18.

3. Справу №910/6855/18 передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 27.12.2018 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

Л.Г. Смірнова