ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2018 р. Справа№ 911/531/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Дикунської С.Я.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання Костяк В.Д.

розглянувши матеріали апеляційної скарги б/н від 26.06.2018 (вх. №09.1-04.2/614/18 від 22.10.2018) Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейка» на рішення Господарського суду Київської області від 29.05.2018

у справі №911/531/18 (суддя - Конюх О.В.)

за позовом Першого заступника прокурора Київської області, м. Київ, в інтересах держави в особі Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейка»

про стягнення 462 777,87 грн

за участю представників учасників справи:

від прокуратури: Галась О.М., посвідчення №031869 від 02.02.2015

від позивача: не з'явились

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області звернувся до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейка», в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 368 027,84 грн коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Софіївська Борщагівка та 94 750,03 грн штрафних санкцій, всього грошових коштів на суму 462 777,87 грн.; стягнути з відповідача на користь прокуратури Київської області судовий збір в розмірі 6 941,67 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем договірних зобов'язань за договором №22 пайової участі замовника у будівництві у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Софіївська-Борщагівка в частині повного оплати пайового внеску.

05.05.2018 прокуратурою Київської області подано заяву про уточнення розрахунку суми позовних вимог, в якій останній просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейка» на користь Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 368027,84 грн коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури, 25651,54 грн інфляційних втрат, 7 108,48 грн річних, 61 990,01 грн пені. Всього 462777,87 грн. А також просив стягнути на користь прокуратури Київської області судові витрати в сумі 6941,67 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 29.05.2018 (повний текст складено 08.06.2018) у справі №911/531/18 позов Першого заступника прокурора Київської області задоволено частково. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Європейка» на користь Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 368 027,84 грн боргу; 47 228,56 грн пені, 7 078,23 грн 3% річних, 19 503,75 грн інфляційних втрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд на підставі норм ст. ст. 509, 525, 526, 629 ЦК України, ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» дійшов висновку про те, що оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю «Європейка» сплачено частину пайового внеску в сумі 21 400 грн, то сума недоплаченої його частині підлягає стягненню в судовому порядку. Також судом першої інстанції частково було задоволено вимоги про стягнення пені, інфляційних та 3% річних, оскільки прокурор невірно було визначено період нарахування штрафної санкції та сум коштів, нарахованих в порядку ст. 625 ЦК України.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейка», 26.06.2018 подав до Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу б/н від 26.06.2018, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 29.05.2018 у справі №911/531/18 скасувати та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом при неповному з'ясуванні усіх обставин, що мають значення для справи, та при їх недоведеності, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, скаржник стверджує, що судом не було витребувано з банківської установи інформації щодо сплати відповідачем 11.05.2017 та 22.05.2017 пайових внесків. Також відповідач вказує на те, що судом не було перевірено наявність повноважень осіб, які підписали договір пайової участі. За доводами апелянта, судом було безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про об'єднання в одне провадження позовів, які були пред'явлені прокурором до відповідача у інших справах.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2018 для розгляду апеляційної скарги у справі №911/531/18 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів: Зубець Л.П., Ткаченка Б.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.08.2018 колегією суддів у визначеному складі суду, відкрито апеляційне провадження у справі №911/531/18. Розгляд апеляційної скарги призначено на 25.09.2018. Учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

17.09.2018 до Київського апеляційного господарського суду від прокурора надійшов відзив на апеляційну скаргу (№05/2-963вих18 від 12.09.2018), в якому останній просить рішення Господарського суду Київської області від 29.05.2018 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Прокурор в обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу вказує на те, що місцевим господарським судом на підставі повного, всебічного та об'єктивного дослідження усіх обставин справи було ухвалено законне та обґрунтоване рішення. Також прокурор зазначає, що відповідачем належних доказів в спростування обставин наявності заборгованості по сплаті пайових внесків згідно умов договору не надано.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.09.2018 розгляд справи було відкладено до 16.10.2018.

Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" №454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Київський апеляційний господарський суд та утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

За актом прийняття-передачі судової справи від 02.10.2018 справу №911/531/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2018 справа та апеляційна скарга б/н від 26.06.2018 (вх. №09.1-04.2/614/18 від 22.10.2018) Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейка» передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Жук Г.А., суддів Мальченко А.О., Дикунська С.Я.

Ухвалою від 26.10.2018 справу №911/531/18 прийнято до провадження Північним апеляційним господарським судом визначеним складом суду; відкрито апеляційне провадження Північним апеляційним господарським судом за апеляційною скаргою б/н від 26.06.2018 (вх. №09.1-04.2/614/18 від 22.10.2018) Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейка» на рішення Господарського суду Київської області від 29.05.2018 у справі №911/531/18. Встановлено учасникам справи процесуальний строк для подання заяв, клопотань, пояснень, протягом п'яти днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження, але не пізніше 21.11.2018. Справу №911/531/18 призначено до розгляду на 28.11.2018.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2018 розгляд справи на підставі ст. 216 ГПК України відкладено на 21.12.2018.

Представники позивача та відповідача в судове засідання 21.12.2018 не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення. Клопотань та заяв до початку судового розгляду справи від даного учасника справи не надходило, про поважність причин неприбуття в судове засідання позивачем та відповідачем не повідомлялось.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов'язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення, зокрема, є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги, унормованих ст. 273 ГПК України, а також з врахуванням того, що явка представників учасників справи судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників позивача та відповідача, повідомлених належним чином про здійснення перегляду справи в апеляційному порядку.

Прокурор в судовому засіданні 21.12.2018 заперечив проти доводів апелянта з підстав, викладених у відзиві та просив рішення Господарського суду Київської області від 29.05.2018 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення прокурора, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, Рішенням Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 6 сесії VІІ скликання від 25.12.2012 №68 «Про внесення змін до рішення сільської ради №8 від 28.09.2012 «Про порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури с. Софіївська Борщагівка» вирішено внести зміни до рішення сільської ради №8 від 28.09.2012 «Про порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури с. Софіївська-Борщагівка» шляхом викладення його в новій редакції; затверджено Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури с. Софіївська Борщагівка згідно з додатком 1; затверджено типовий договір пайової участі замовників будівництва (реконструкції) у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Софіївська Борщагівка згідно з додатком 2.

Відповідно до п.1.3 Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури с. Софіївська-Борщагівка, пайова участь замовників (інвесторів) у створені та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Софіївська Борщагівка є обов'язковим внеском, який замовник має сплатити до бюджету села Софіївська Борщагівка без урахування ПДВ.

У всіх питаннях щодо організації залучення пайових коштів виступає Софіївсько-Борщагівська сільська рада (пункт 4.2.1 Порядку).

Не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня реєстрації сільської радою звернення (заяви) замовника (інвестора) виконавчий комітет сільської ради визначає розмір пайової участі і готує та направляє проект договору замовнику для підписання. Істотними умовами договору є: розмір пайової участі; строк (графік) сплати пайової участі; відповідальність сторін (пункт 4.5.2 Порядку).

Протягом 2 робочих днів замовник (інвестор) повертає Софіївсько-Борщагівській сільській раді проект договору. Від Софіївсько-Борщагівської сільської ради договір підписує сільський голова (пункт 4.5.3 Порядку).

Так, 05.05.2017 між Софіївсько-Борщагівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області та ТОВ «Європейка» (замовник) укладено договір №22 пайової участі замовника будівництва у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Софіївська Борщагівка, відповідно до умов якого:

- відповідно до цього договору замовник зобов'язується взяти пайову участь у створенні і розвитку інженерно транспортної та соціальної інфраструктури с. Софіївська Борщагівка і перерахувати до місцевого бюджету грошові кошти у розмірі 389427,84 грн на спеціальний рахунок, як пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Софіївська Борщагівка. Розмір внеску та порядку його оплати визначається відповідно до закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», рішення сільської ради від 28.09.2012 №8 зі змінами згідно рішення сільської ради від 25.12.2012 №68, рішення виконавчого комітету сільської ради №122 від 11.04.2017 (розділ 1 предмет договору);

- замовник зобов'язується перерахувати пайовий внесок у грошовій формі в загальній сумі зазначеній в розділі 1 цього договору, велична якого визначена згідно рахунку, який наведений у додатку до цього договору протягом 1 місяця з дати підписання цього договору (пункт 2.1 договору);

- замовник у випадку несвоєчасної сплати внеску, передбаченого розділом 1 цього договору сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за частину несвоєчасно сплачених за договором коштів, що діє на дату настання платежу (пункт 4.2 договору);

- цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання своїх зобов'язань сторонами за цим договором (пункт 5.1 договору).

Відповідно до додатку до договору пайової участі замовника будівництва у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Софіївська Борщагівка «Розрахунок величини пайової участі (внеску) замовника у створені і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Софіївська Борщагівка», сторони дійшли взаємної згоди, що величина пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Софіївська Борщагівка складає 389427, 84 грн.

Спір у даній справі виник у зв'язку з тим, що в порушення умов договору пайової участі ТОВ «Європейка» перерахував пайовий внесок не в повному обсязі, у зв'язку з чим за ним рахується заборгованість в сумі 368 027,84 грн, на яку нараховано штрафні санкції та застосовано відповідальність, унормовану ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 № 3038-VI (далі - Закон) порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 3 ст. 40 Закону пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Відповідно до ч.ч. 5 та 6 ст. 40 Закону величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати: 1) 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для нежитлових будівель та споруд; 2) 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для житлових будинків.

Розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об`єкта, з техніко-економічними показниками (ч. 8 ст. 40 Закону).

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 173 ГК України, що кореспондується зі ст. 509 ЦК України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем на виконання умов договору перераховано до сільського бюджету 11.05.2017 та 22.05.2017 внески пайової участі в сумі по 10 700 грн кожний, всього 21 400 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою з рахунку позивача (а.с. 114-115).

З урахуванням вищевикладено, апеляційний господарський суд відхиляє як необґрунтовані доводи апелянта щодо відсутності в матеріалах справи доказів часткової оплати внесків пайової участі та, відповідно, ухвалення оскаржуваного рішення на підставі недоведеності обставин, що мають значення для справи.

Крім того, як встановлено судовою колегією в матеріалах справи міститься представлена відповідачем пропозиція щодо укладення мирової угоди, згідно якої вбачається, що ТОВ «Європейка», зокрема, погоджується з наявною за договором пайової участі № 22 від 05.05.2017 заборгованістю в сумі 462 777, 87 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Оскільки матеріали справи не містять доказів перерахування в сільський бюджет внеску пайової участі в повному обсязі, а відповідачем таких документів не було представлено, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позову в частині стягнення основної заборгованості в сумі 368027,84 грн.

Згідно з статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до приписів ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Нормами ст. 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Частиною 1 статті 216 ГК України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач у встановлені договором строки перерахунок внеску пайової участі в повному обсязі не здійснив, за ним рахується заборгованість, на яку згідно умов п. 4.2 договору пайової участі та приписів ст. 625 ЦК України прокурор вірно нарахував пеню, інфляційні та 3% річних.

Судова колегія за результатами перегляду в апеляційному порядку даної справи встановила, що місцевий господарський суд при вирішенні даного спору, вірно було визначено період нарахування пені з 07.06.2017 по 07.12.2018 (згідно вимог ч. 6 ст. 232 ГК України) та, відповідно, здійснено її перерахунок.

Також у зв'язку із невірним визначенням прокурором початку строку прострочення виконання договірного зобов'язання та, відповідно, і нарахування, інфляційних, 3% річних місцевим господарським судом цілком обґрунтовано було здійснено перерахунок вказаних сум та частково задоволено позов.

Доводи апелянта про те, що місцевим господарським судом не було з'ясовано наявність повноважень у осіб, що підписали договір пайової участі відхиляються судовою колегією як необґрунтовані, оскільки вказані доводи не стосуються предмету доказування у даній справі, а тому, в силу присів ч. 1 ст. 76 ГПК України, і не підлягали дослідженню під час вирішення спору у суді першої інстанції.

Твердження апелянта про безпідставне залишення без задоволення клопотання про об'єднання позовів судом апеляційної інстанції відхиляються, оскільки вони не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення в контексті приписів ст. 277 ГПК України. Крім того, в силу приписів ст. 173 ГПК України, об'єднання позовів є правом, а не обов'язком суду.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010, в яких зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим господарським судом, інші доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на правильність прийняття судом оскаржуваного рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду Київської області від 29.05.2018 у справі № 911/531/18 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати в порядку ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта (відповідача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 253-255, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейка» на рішення Господарського суду Київської області від 29.05.2018 у справі № 911/531/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 29.05.2018 у справі № 911/531/18 залишити без змін.

3. Справу № 911/531/18 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді С.Я. Дикунська

А.О. Мальченко

Повний текст складено 29.12.2018