ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року Справа № 8/40-Б

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Юрчук М.І. , суддя Крейбух О.Г.

секретар судового засідання Саган І.О.

за участю представників сторін:

від апелянта: не з'явився;

від кредиторів: Оборський Я.В. (АТ "Райффайзен Банк Аваль");

від боржника: Зубашенко Ю.В.;

арбітражний керуючий: Москва Ю.О. (ліквідатор),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу господарського суду Волинської області, постановлену 05.10.2018 р. суддею Войціховським В.А. у м.Луцьку, по справі № 8/40-Б

за заявою Фізична особа - підприємець Іваненко Ігор Борисович

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

15 березня 2018 року ОСОБА_5 звернулась з заявою у справі № 8/40-Б про визнання кредиторських вимог до боржника в сумі 4 757 013 грн. 25 коп. В обґрунтування заяви зазначає, що 26.12.2012 року між ліквідатором підприємця Іваненка І.Б.- Войтановичем О.Й. та ОСОБА_5 укладено договори купівлі-продажу, а саме:

- договір купівлі-продажу нежитлового приміщення за реєстраційним номером 1035, заг. площею 813,5 кв.м., що заходиться за адресою АДРЕСА_1;

- договір купівлі-продажу за реєстраційним номером 1046 житлового будинку заг. площею 314,00 кв.м. з будівлями та спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_2;

- договір купівлі-продажу житлово-відпочинкового будинку, заг. площею 81,70 кв.м.. що розташований АДРЕСА_3;

- договір купівлі-продажу приміщення за реєстраційним номером 1043, житлово- відпочинковий будинок, заг. площею 101,80 кв.м., що розташований АДРЕСА_4;

- договір купівлі-продажу земельної ділянки за реєстраційним номером 1033, площею 0,1312га. кадастровий № НОМЕР_2, що розташована за адресою АДРЕСА_5;

- договір купівлі-продажу земельної ділянки за реєстраційним номером 1029, площею 0,1000 га. кадастровий № НОМЕР_1, що розташована за адресою АДРЕСА_5.

За придбане майно під час укладення договорів купівлі-продажу ОСОБА_5 сплатила ліквідатору Войтановичу О.Й. 4 757 013 грн. 25 коп.

Згідно квитанції № 1034733 від 26.12.2012 року підприємцем Іваненко І.Б. в особі ліквідатора Войтановича О.Й. здійснено погашення заборгованості перед ПАТ "Банк Національний кредит" в сумі 4 757 013 грн. 25 коп. згідно кредитного договору №88ф/2007/02-733/2-1 від 10.12.2007 року, отримувачем коштів виступає ОСОБА_9.

Ухвалою суду від 19.08.2015 року в справі № 8/40-Б, залишеною без змін постановами Рівненського апеляційного господарського суду від 22.09.2015 року, Вищого господарського суду України від 01.12.2015 року, заяву ліквідатора підприємця Іваненка І.Б. Череватого Л.Б. про визнання недійсними договорів купівлі-продажу недійсними задоволено, визнано недійсними укладені між ліквідатором Войтановичем О.Й. та ОСОБА_5 договори купівлі-продажу нерухомого майна.

В подальшому боржник зареєстрував за собою право власності на вказані вище об'єкти нерухомості, що підтверджується інформаційними довідками х державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із ч. 1 ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Таким чином ОСОБА_5 має право вимоги до Іваненка І.Б. в сумі 4757013,25 грн.

За результатами розгляду даної заяви, ухвалою господарського суду Волинської області від 05.10.2018 р. у задоволенні заяви ОСОБА_5 про визнання кредиторських вимог до фізичної особи-підприємця Іваненка Ігоря Борисовича в сумі 4757013,25 грн. відмовлено.

Мотивуючи прийняту ухвалу суд першої інстанції зазначив, що суду не подано допустимих, належних та достовірних доказів, які б вказували на наявність платежу за придбання майна в ліквідаційній процедурі на суму 4757013,25 грн.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу в якій просить останню скасувати та постановити нову ухвалу, якою визнати ОСОБА_5 кредитором фізичної особи-підприємця Іваненка Ігоря Борисовича в сумі 4757013,25 грн. у справі про банкрутство № 8/40-Б.

В обгрунтування скарги зазначає, що як вбачається із змісту договорів купівлі-продажу, зокрема в п. 2.2 Продавець отримав грошові кошти за продане нерухоме майно до підписання договорів. Також у вказаному пункті договорів встановлено гарантії Продавця, який підтвердив факт повного розрахунку за продане майно. За наявності вказаного пункту у договорах, складання будь-яких інших документів на кшталт квитанцій чи меморіальних ордерів не потрібно. Окрім цього, факт проведення розрахунку підтверджується також іншими доказами, зокрема, у проміжному звіті ліквідатора Войтановича О.Й. зазначено, що одержані від ОСОБА_5 кошти від продажу заставного майна в сумі 4757013,25 грн. направлені на задоволення вимог ПАТ "Банк Національний кредит", що підтверджується квитанцією № 1034733 від 26.12.2012 р. Вказаному факту суд першої інстанції не надав правової оцінки, зіславшись лише на порушення арбітражним керуючим порядку проведення розрахунку. За наведених обставин вказує, що подальше спрямування коштів від продажу майна відбулось без участі ОСОБА_5, а саме за ініціативи ліквідатора та після укладення договорів. Будь-які порушення навіть якщо вони були, не можуть впливати на наявність чи відсутність права вимоги у ОСОБА_5 і можуть розглядатися тільки в площині відповідальності дій ліквідатора та його можливої дисциплінарної відповідальності.

Учасники справи письмових відзивів на апеляційну скаргу не подали. Присутні в засіданні представники кредитора АТ "Райффайзен Банк Аваль", боржника та арбітражний керуючий (ліквідатор) Москва Ю.О. проти доводів апелянта заперечили, вважають вимоги останнього безпідставними та недоведеними. Просять відмовити в задоволенні скарги.

В судове засідання апелянт не з'явився. Однак від представника апелянта 12.12.2018 р. засобами електронного зв'язку надійшло до суду клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивоване тим, що у зв'язку з неможливістю забезпечення проведення відеоконференцзв'язку за клопотанням апелянта, ні апелянт ні його представник не мають можливості з'явитись в засідання. Відтак, просить відкласти розгляд справи на іншу дату.

За результами розгляду даного клопотання в судовому засіданні колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення. При цьому судом враховано, що явка представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалась, будь-які додаткові докази судом не витребовувались та сторонами не подавались. За умовами ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу господарського суду Волинської області від 05.10.2018 р. у справі № 8/40-Б залишити без змін виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Волинської області від 17.04.2009 року (суддя Кравчук А.М.) порушено провадження у справі про банкрутство підприємця Іваненка І.Б.

Постановою суду від 03.06.2009 року підприємця Іваненка Ігоря Борисовича визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 16.10.2012 року по справі №8/40-б ліквідатором підприємця Іваненка Ігоря Борисовича призначено арбітражного керуючого Войтановича Олександра Йосиповича.

Ухвалою суду від 22.07.2015 року припинено повноваження ліквідатора підприємця Іваненка І.Б. арбітражного керуючого Войтановича О.Й., ліквідатором призначено арбітражного керуючого Череватого Любомира Богдановича.

Ухвалою суду від 19.08.2015 року в справі № 8/40-Б заяву ліквідатора підприємця Іваненка І.Б. Череватого Л.Б. про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна боржника, укладених між ліквідатором підприємця Іваненка І.Б.- Войтановичем О.Й. та ОСОБА_5 задоволено.

Відповідно до частини 6 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Судом першої інстанції вірно вказано, що оскільки провадження у справі порушено 17.04.2009 р., тому відповідно до приписів пункту 11 розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення названого закону в редакції, що діяла до 19.01.2013 р. (в подальшому - Закон).

Згідно із ч. 7, 8 ст. 30, ст.ст. 48, 49 Закону ліквідатор зобов'язаний використовувати при проведенні ліквідаційної процедури тільки один рахунок боржника в банківській установі. Кошти, які надходять при проведенні ліквідаційної процедури, зараховуються на основний рахунок боржника. Кошти, отримані від продажу майна громадянина-підприємця, визнаного банкрутом вносяться на депозитний рахунок нотаріальної контори або приватного нотаріуса та використовуються за рішенням господарського суду, який визнав громадянина-підприємця банкрутом.

Звернувшись з заявою у справі № 8/40-Б про визнання кредиторських вимог до боржника в сумі 4 757 013 грн. 25 коп., ОСОБА_5 в підтвердження вимог додано лише копії довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В процесі розгляду поданої заяви суд першої інстанції встановлено, що ліквідатор Череватий Л.Б. у запереченнях проти визнання кредиторських вимог ОСОБА_5 в сумі 4 757 013 грн. 25 коп. вказує на порушення ліквідатором Войтановичем О.Й. процедури розрахунків передбаченої ч. 7 ст. 48 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". В матеріалах справи про банкрутство ФОП Іваненка І.Б. відсутнє рішення суду про розподіл коштів банкрута ФОП Іваненка І.Б., як і відсутні будь-які докази безпосередньої оплати коштів ОСОБА_5 за придбане майно в сумі 4757013,25 грн. шляхом внесення на депозитний рахунок нотаріальної контори. Квитанція про оплату коштів Іваненко І.Б. як погашення заборгованості своєї доньки - ОСОБА_9 перед банком ПАТ "Банк Національний кредит" в сумі 4 757 013,25 грн. не може слугувати належним доказом, оскільки ніяк не ідентифікує кошти, оплачені ОСОБА_5 за майно банкрута. Відтак, ОСОБА_5 не надала документів, які б у встановленому порядку підтверджували вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 04.04.2018 року зобов'язано до 25.04.2018 року подати до суду: ПАТ "Банк Національний кредит": пояснення та докази щодо надходження коштів на погашення кредиторських вимог у справі про банкрутство підприємця Іваненка І.Б.; пояснення та докази щодо надходження коштів від Іваненка І.Б. в сумі 4757013 грн. 25 коп. згідно квитанції №1034733 від 26.12.2012 року, на погашення яких боргів вони зараховані; ОСОБА_5: пояснення та докази щодо передачі коштів Войтановичу О.Й. в сумі 4 757 013 грн. 25 коп.; Войтановича О.Й.: пояснення щодо грошових вимог ОСОБА_5, отримання від неї грошових коштів за договорами купівлі-продажу від 26.12.2012 року, їх розподілу.

ОСОБА_5 надала суду пояснення, що факт передачі коштів від неї до Войтановича О.Й. підтверджується п. 2.2. договорів купівлі-продажу нерухомого майна, в яких зазначено, що Продавець отримав грошові кошти за продане нерухоме майно до підписання договорів і проміжним звітом ліквідатора Войтановича О.Й. на другій сторінці якого зазначено, що одержані від ОСОБА_5 кошти від продажу заставленого майна у сумі 4757013 грн. 25 коп. направлені на задоволення вимог ПАТ "Банк Національний кредит" до Іваненка І.Б., що підтверджується квитанцією №1034733 від 26.12.2012 року.

Аналогічні доводи апелянт викладає в поданій до суду апеляційної інстанції скарзі.

Войтанович О.Й. у поясненні вих. № 02/01-17 від 02.05.2018 р. вказав, що грошові кошти в сумі 4757013 грн. 25 коп. отримані ним від ОСОБА_5 на виконання умов укладених договорів купівлі-продажу заставного майна від 26.12.2012р. перераховані ним на виконання листів ПАТ "Банк Національний кредит" від 26.12.2012р. вих. № 04-16/2626 та вих. № 05.-04/1928 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_11 за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №88ф/2007/02-733/2-1 на підставі квитанції від 26.12.2012р. Надав копії квитанції та листів від ПАТ "Банк Національний кредит" та вважає безпідставними заперечення ліквідатора Череватого Л.Б. щодо неможливості ідентифікації зазначених вище коштів в якості коштів, сплачених ОСОБА_5 на виконання відповідних договорів купівлі-продажу нерухомого майна, яке належало Іваненку І.Б.

Ухвалами від 01.08.2018 року місцевий господарський суд задовольнив клопотання арбітражного керуючого Череватого Л.Б. та припинив його повноваження ліквідатора підприємця Іваненка І.Б.; ліквідатором боржника призначив арбітражного керуючого Москву Юлію Орестівну; зобов'язав арбітражного керуючого Череватого Л.Б. передати ліквідатору підприємця Іваненка І.Б. Москві Ю.О. документи по справі №8/40-Б про банкрутство підприємця Іваненка І.Б., зобов'язав ліквідатора Москву Ю.О. надати суду пояснення на заяву ОСОБА_5 з майновими вимогами до боржника.

Ліквідатор Москва Ю.О. у поясненнях № 123 від 07.08.2018 року, доповненнях №130 від 12.09.2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_5 з грошовими вимогами до боржника просить відмовити, оскільки квитанція про оплату коштів Іваненка І.Б., як погашення боргів своєї доньки ОСОБА_9 перед ПАТ "Банк Національний Кредит" в сумі 4 757 013 грн. 25 коп. не може слугувати належним доказом, оскільки ніяк не ідентифікує кошти, оплачені ОСОБА_5 за майно боржника. Тобто, ОСОБА_5 не надала документів, які б у встановленому порядку підтверджували вимоги щодо грошових зобов'язань боржника. Оригінал квитанції №1034733 від 26.12.2012 року їй не переданий. В матеріалах справи містяться дві завірені копії квитанції №1034733 від 26.12.2012 року - разом зі звітом ліквідатора Войтановича О.Й. та разом з його поясненнями від 02.05.2018 р., які зроблені з копії квитанції, яка передана їй Череватим Л.Б. разом з іншими документами. Однак ні в матеріалах справи, ні серед документів, які вона отримала від Череватого Л.Б. оригіналу квитанції немає. Є лише копія квитанції завірена у спосіб, що не відповідає чинному законодавству невідомою особою, відтак всі ці копії квитанцій не можуть слугувати доказом у справі.

Ухвалами господарського суду Волинської області від 10.05.2018р., 06.06.2018р., 01.08.2018р., 12.09.2018р. повторно зобов'язувалося ПАТ "Банк Національний кредит" надати до суду пояснення та докази, зазначені в ухвалі від 04.04.2018р.

Однак ні пояснень, ні будь-яких доказів на підтвердження факту сплати Войтановичем О.Й. від імені підприємця Іваненка І.Б. коштів в сумі 4757013 грн. 25 коп. згідно квитанції №1034733 від 26.12.2012 року до суду надано не було.

Місцевий господарський суд правомірно вказав, що Законом встановлено імперативну норму щодо проведення розрахунків у ліквідаційній процедурі громадянина-підприємця та встановлено, що кошти у безготівковій та готівковій формі вносяться на депозитний рахунок нотаріальної контори або приватного нотаріуса та в подальшому розподіляються між кредиторами за рішення господарського суду.

Згідно із п.п. 1 - 3 гл. 21 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України державні та приватні нотаріуси у випадках, передбачених законодавством України, приймають у депозит грошові суми та цінні папери. Способами внесення грошових сум у депозит нотаріуса є унесення особою грошових сум у депозит нотаріуса проводиться шляхом внесення переказу готівки через банки або безготівковим перерахуванням сум з рахунку особи на окремий поточний рахунок приватного нотаріуса тощо. Про надходження грошових сум і цінних паперів нотаріус повідомляє кредитора і на його вимогу видає йому належні грошові суми або цінні папери. У разі якщо грошові суми або цінні папери внесені в депозит нотаріуса ліквідатором громадянина-підприємця, про їх надходження нотаріус повідомляє господарський суд, що визнав громадянина-підприємця банкрутом, і за рішенням господарського суду видає їх з депозиту.

На підставі виписок з рахунків, що свідчать про надходження відповідних сум, особі, яка внесла грошові суми в депозит, нотаріусом видається квитанція встановленого зразка. При цьому права частина квитанції (квитанція) видається особі, яка внесла грошову суму в депозит, а ліва її частина (корінець квитанції) залишається у справах державної нотаріальної контори або приватного нотаріуса. На прохання боржника напис про внесок може бути зроблений на поданому документі, що встановлює заборгованість або з якого випливає внесення грошових сум або цінних паперів у депозит.

Таким чином, законодавством визначено, що внесені грошові кошти як розрахунок за майно громадянина-підприємця, визнаного банкрутом мають підтверджуватись квитанцією нотаріуса встановленого зразка або одним з документів про безготівковий переказ, що визначені Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні".

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Відповідно до ст. 91 ГПК України письмові докази, до яких належать і документи, подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Порядок засвідчення копій документів визначений пунктом 5.27 Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики №55 від 07.04.2003 "ДСТУ 4163-2003", відповідно до якого відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази перерахування ліквідатором Войтановичем О.Й. від імені Іваненка І.Б. коштів в сумі 4757013,25 грн. на рахунок ПАТ "Банк Національний кредит" в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором ОСОБА_9

Судом першої інстанції обгрунтовано вказано, що наявні у матеріалах справи докази перерахування коштів в сумі 4757013,25 грн. на рахунок ПАТ "Банк Національний Кредит базуються виключно на поясненнях Войтановича О.Й та копіях квитанції №1034733 від 26.12.2012 р., які не можуть бути прийняті до уваги.

При цьому судом підставно відмічено, що надана копія квитанції №1034733 від 26.12.2012 р. не є допустимим доказом з наступних підстав.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні або не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому, питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Відповідно до п. 2.9. розділу IV. Касові операції банків (філій, відділень) з клієнтами «Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні», затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 174 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 червня 2011 р. за N 790/19528 квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити... підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа).

За відсутності квитанції з оригінальним підписом працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку та відбиток печатки (штампа), надані копії квитанції №1034733 від 26.12.2012 р. не можуть бути прийняті до уваги.

При цьому судом підставно враховано відсутність підтвердження зі сторони кредитора - ПАТ «Банк Національний кредит» факту надходження на його розрахунковий рахунок коштів в сумі 4757013 грн. 25 коп. згідно квитанції №1034733 від 26.12.2012 року, оскільки на неодноразові вимоги суду останнім такої інформації надано не було.

Разом з цим місцевим господарським судом обгрунтовано відзначено, що в процедурі банкрутства фізичної особи-підприємця Іваненка І.Б. кредиторські вимоги ПАТ "Банк Національний кредит" не зменшилися на суму 4757013 грн. 25 коп. внаслідок укладення договорів купівлі-продажу нерухомого майна з ОСОБА_5. Відповідно, як наслідок, безпідставним є збільшення зобов'язань фізичної особи-підприємця Іваненка І.Б. шляхом визнання ОСОБА_5 кредитором на суму 4757013 грн. 25 коп.

Вищевикладена позиція господарського суду повністю узгоджується з позицією Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною у постанові від 11.07.2018р. по справі №904/8549/17.

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом та забезпечує задоволення визнаних судом вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Виходячи з викладеного, правова оцінка діям ліквідатора повинна надаватись судом, виходячи з меж його компетенції, як особи, що організовує здійснення ліквідації банкрута.

Відповідно до ч. 8 ст. 3-1 Закону при реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий зобов'язаний діяти сумлінно та розумно з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 3-1 Закону про невиконання або неналежне виконання обов'язків, покладених на арбітражного керуючого господарський суд може винести ухвалу.

Закон передбачає спеціальні наслідки, які виникають у разі неналежного виконання арбітражним керуючим обов'язків в процедурах банкрутства.

Так, ч. 9 ст. 3-1 Закону передбачає, що на випадок заподіяння шкоди боржнику чи кредиторам діяльність арбітражного керуючого підлягає обов'язковому страхуванню. Порядок обов'язкового страхування діяльності арбітражних керуючих визначається законом.

Ліквідатор при виконанні своїх повноважень набуває обов'язків для банкрута лише тоді, коли він діє на підставі, в межах повноважень та у спосіб передбачений чинним законодавством. Особливо це важливо в процедурі банкрутства фізичної особи-підприємця, так як відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 49 Закону у разі визнання громадянина-підприємця банкрутом за заявою кредитора протягом п'яти років після завершення розрахунків з кредиторами такий громадянин-підприємець не звільняється від подальшого виконання вимог кредиторів.

В процедурі банкрутства фізичної особи-підприємця Іваненка І.Б. ліквідатор Войтанович О.Й. був наділений повноваженнями по продажу майна боржника і зобов'язаний був діяти у встановленому Законом порядку, зокрема, кошти, отримані від продажу майна громадянина-підприємця, визнаного банкрутом мав вносити на депозитний рахунок нотаріальної контори або приватного нотаріуса та використовувати їх за рішенням господарського суду.

Зважаючи на вказане суд першої інстанції правомірно вказав, що ліквідатором Войтановичем О.Й. не було проведено дій, передбачених Законом. Відповідно будь-які інші його дії, які не передбачені Законом не породжують і не породили обов'язків для підприємця Іваненка І.Б., відтак підстави для визнання кредиторських вимог ОСОБА_5 до підприємця Іваненка І.Б. у справі про банкрутство відсутні.

Оскільки заявником ОСОБА_5 не подано до суду допустимих, належних та достовірних доказів, які б вказували на наявність платежу за придбання майна в ліквідаційній процедурі на суму 4757 013,25 грн., та матеріалами справи не підтверджується зворотнє, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_5 про визнання кредиторських вимог до фізичної особи-підприємця Іваненка Ігоря Борисовича в сумі 4757013 грн. 25 коп.

У поданій апеляційній скарзі апелянт жодними іншими доказами не підтверджує достовірність кредиторських вимог до боржника, звертаючи увагу лише на існування наявних у справі доказів, яким судом першої інстанції надана правомірна та обгрунтована оцінка.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала господарського суду Волинської області від 05.10.2018 року відповідає матеріалам справи, грунтується на чинному законодавстві і підстав для її скасування немає. Зазначені в апеляційній скарзі інші доводи скаржника не обгрунтовані та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Волинської області від 05 жовтня 2018 року у справі №8/40-Б залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №8/40-Б повернути господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "26" грудня 2018 р.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Крейбух О.Г.