УХВАЛА

м. Київ

13.12.2018Справа № 910/5084/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., дослідивши матеріали справи

за позовом публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до публічного акціонерного товариства «Київенерго»

про стягнення 87 382 837,30 грн.,

Представники:

від позивача Литвин П.В. (за дов.)

від відповідача Халимон С.В. (за дов.)

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до публічного акціонерного товариства «Київенерго» про стягнення 127 432 099,85 грн. за договором № 1813/1617-БО-41 купівлі-продажу природного газу від 27.10.2016.

Суд своєю ухвалою від 27.04.2018 відкрив провадження у справі № 910/5084/18.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не повністю оплатив отриманий протягом жовтня-грудня 2016 року та січня-вересня 2017 року за договором № 1813/1617-БО-41 купівлі-продажу природного газу від 27.10.2016 природний газ. Заборгованість за спожитий природний газ становить 50 503 585,92 грн., які включені до ціни позову. Також ціну позову складають вимоги про стягнення 7 986 582,53 грн. трьох процентів річних і 32 338 631,41 грн. інфляційних втрат, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України, та 36 603 300,00 грн. пені.

Після відкриття провадження у справі позивач зменшив розмір позовних вимог про стягнення основного боргу до 11 392 619,22 грн. та інфляційних втрат до 30 919 446,36 грн., одночасно збільшив розмір вимог про стягнення пені до 36 972 729,1 грн. та вимог про стягнення трьох відсотків річних до 8 098 042,62 грн..

За результатами підготовчого засідання, проведеного 25.06.2018, суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті.

Позивач звернувся з клопотанням про залучення до участі у справі правонаступника відповідача та заміну публічного акціонерного товариства «Київенерго» його правонаступником - комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго».

Клопотання обґрунтоване тим, що з володіння і користування відповідача вибули цілісні майнові комплекси ТЕЦ № 5 та ТЕЦ № 6 та інше енергетичне обладнання, що забезпечувало виробництво теплової енергії для задоволення суспільних потреб в тепловій енергії споживачів на території м. Києва, на які постачався природній газ за договором № 1813/1617-БО-41 купівлі-продажу природного газу від 27.10.2016. Оскільки це майно використовується на праві господарського відання комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», борги, які виникли внаслідок використання майна, повинно погашати комунальне підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго». Нормативно позивач обґрунтовує свої вимоги приписами ч. 3 ст. 22 Закону України «Про теплопостачання».

Також, як на одну з обставин на підтвердження своїх доводів, позивач послався на мирову угоду, затверджену у справі № 901/7807/19, згідно з якою комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» є зобов'язаним за боргом у розмірі 11 392 619,22 грн. за договором № 1813/1617-БО-41 від 27.10.2016.

Публічне акціонерне товариство «Київенерго» клопотання позивача про залучення до участі у справі правонаступника відповідача та заміну публічного акціонерного товариства «Київенерго» його правонаступником - комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», підтримало.

05.11.2018 суд залучив до участі у справі правонаступника публічного акціонерного товариства «Київенерго» в частині боргових зобов'язань за договором № 1813/1617-БО-41 від 27.10.2016 у розмірі 11 392 619,22 грн. - комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго». В основу цього рішення покладені встановлені судовим рішенням (ухвала № 901/7807/19 від 10.10.2018) обставини заміни боржника за договором № 1813/1617-БО-41 від 27.10.2016 в частині вимог про стягнення 11 392 619,22 грн.. В іншій частині позовних вимог клопотання про залучення до участі у справі правонаступника відповідача вирішено не було.

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - КТЕ) подало клопотання про закриття провадження у справі в частині стягнення з нього 11 392 619,22 грн., у зв'язку зі сплатою боргу (платіжне доручення № 322733 (#11) від 31.10.2018).

19.11.2018 суд закрив провадження у справі в частині вимог до комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про стягнення 11 392 619,22 грн.

Розглядаючи клопотання позивача про залучення до участі у справі правонаступника відповідача в інших вимогах, що є предметом позову, та заміну публічного акціонерного товариства «Київенерго» його правонаступником - комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», суд виходить з такого.

Позовні вимоги, які є предметом спору, ґрунтуються на порушенні публічним акціонерним товариством «Київенерго» обов'язків щодо своєчасної оплати отриманого природного газу за договором № 1813/1617-БО-41.

Зокрема, 27.10.2016 між публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та публічним акціонерним товариством «Київенерго» укладено договір № 1813/1617-БО-41, предметом якого є постачання публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» з 01.10.2016 по 31.03.2017 для ТЕЦ-5 СВП «Київські ТЕЦ» та ТЕЦ-6 СВП «Київські ТЕЦ» природного газу виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями.

Отже, спірні правовідносини стосуються стану виконання зобов'язання з оплати спожитих енергоносіїв, які постачались для вироблення теплової енергії.

Публічне акціонерне товариство «Київенерго» здійснювало експлуатацію теплоелектроцентралі (ТЕЦ) № 5 та теплоелектроцентралі (ТЕЦ) № 6 на підставі угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва (далі - Угода), укладеної 27.09.2001 (в редакції додаткової угоди від 30.04.2007) з Київською міською державною адміністрацією. Метою експлуатації цього майна, яке є комунальною власністю, було забезпечення надійності виробництва, транспортування, розподілу і постачання енергоносіїв.

Відповідно до додаткової угоди від 26.04.2018 до Угоди, строк експлуатації ТЕЦ № 5 та ТЕЦ№ 6 закінчився 31.07.2018.

Припинення тиміну експлуатації було здійснено на викання ряду рішень Київської міської ради, а саме: рішення від 20.06.2017 № 439/2661, яким було вирішено припинити дію Угоди з 27.04.2018, рішення від 24.06.2018 № 517/4581, яким було вирішено продовжити дію Угоди щодо користування ТЕЦ № 5 та ТЕЦ № 6 до 31.07.2018.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 № 1693 комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким буде закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що буде повернуте з володіння та користування публічного акціонерного товариства «Київенерго» після припинення Угоди. Цим же розпорядженням комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» зобов'язано забезпечити здійснення усіх необхідних заходів, пов'язаних з прийманням-передачею майна.

31.07.2018 основні засоби ТЕЦ № 5 та ТЕЦ № 6 за актом приймання-передачі були повернуті публічним акціонерним товариством «Київенерго» виконавчому органу Київської міської ради - Київській міській державній адміністрації. У прийманні майна приймало участь комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» як підприємство, за яким це майно підлягало закріпленню на праві господарського відання.

01.08.2018 право господарського відання за майном ТЕЦ № 5 та ТЕЦ № 6 за комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було юридично оформлено шляхом прийняття Департаментом комунальної власності м. Києва наказу № 370.

Право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами (ст. 136 Господарського кодексу України).

Вказане свідчить про те, що з 01.08.2018 комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» є суб'єктом господарювання, що здійснює управління цілісними майновими комплексами з вироблення теплової енергії - ТЕЦ № 5 та ТЕЦ № 6

За приписами ч. 3 ст. 22 Закону України «Про теплопостачання», у разі якщо суб'єкту господарювання надано в користування (оренду, концесію, управління тощо) цілісний майновий комплекс (індивідуально визначене майно) з вироблення теплової енергії, такий суб'єкт стає правонаступником за борговими зобов'язаннями з оплати спожитих енергоносіїв та послуг з їх транспортування і постачання, що виникли у суб'єкта господарювання, який раніше використовував зазначене майно (володів або користувався ним).

Поняття зобов'язання та підстави його виникнення наведені у ст. 509 ЦК України, за якою зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Договір є однією з підстав виникнення зобов'язань.

Зобов'язання, як і будь-яке правовідношення, становлять такі елементи: суб'єкт, об'єкт і зміст.

Юридичним об'єктом зобов'язання є дія, здійснення якої (або утримання від якої) кредитор має право вимагати від боржника. Матеріальним об'єктом витупає певне матеріальне благо, з приводу якого суб'єкти вступають у зобов'язальні правовідносини і яке становить безпосередній інтерес для управомоченої сторони.

Зміст зобов'язання, як і будь-якого іншого цивільного правовідношення, включає суб'єктивне право і відповідний йому обов'язок. Суб'єктивне право, що належить у зобов'язанні кредитору (управомоченій стороні), є правом вимоги, а відповідний йому обов'язок боржника (зобов'язаної сторони) - боргом. Отже, зміст зобов'язання становлять права і обов'язки його сторін.

Суб'єктами зобов'язання, які є одними із елементів зобов'язання, є його сторони: управомочена сторона - кредитор, та зобов'язана сторона - боржник.

У зобов'язанні може відбутись заміна сторін. У законі передбачена можливість як заміни боржника, так і заміни кредитора. При цьому предмет і зміст зобов'язання не змінюються, а права та обов'язки особи, яка з нього вибуває, переходять до особи, яка замість неї вступає до зобов'язання.

При заміні боржника відбувається переведення боргу на нового боржника. При цьому первісний боржник вибуває із зобов'язання. Предметом переведення боргу є юридичний обов'язок майнового характеру, що входить до змісту зобов'язання між первісним боржником і кредитором. Наслідком переведення боргу є заміна боржника у зобов'язанні. При цьому самий зміст зобов'язання і правове становище боржника залишаються незмінними. Тому новий боржник у зобов'язанні має право висувати проти вимог кредитора всі заперечення, що ґрунтуються на відносинах між кредитором і первісним боржником (ст. 522 ЦК України).

Загальні підстави заміни боржника наведені у ст. 520 Цивільного кодексу України, відповідно до якої боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Тобто, за загальним правилом, переведення боргу має договірну природу і підлягає кваліфікації як складний юридичний факт, складовими якого є: двосторонній правочин, за яким первісний боржник передає майновий обов'язок іншій особі; односторонній правочин кредитора, який полягає у наданні згоди на заміну первісного боржника новим відповідно до правочину між ними.

Водночас, у законодавстві, на відміну від заміни кредитора, не міститься переліку підстав заміни боржника у зобов'язанні. З огляду на це, боржник у зобов'язанні може бути замінений і з інших підстав, не пов'язаних з договором про переведення боргу. Обов'язки боржника можуть перейти до іншої особи на підставі закону при настанні передбачених у ньому обставин. Одним із таких переходів обов'язків боржника до іншої особи є наявність обставин, наведених у ч. 3 ст. 22 Закону України «Про теплопостачання». Перехід обов'язків боржника, який базується на приписі закону, не є винятком для законодавства. Для прикладу, норми Цивільного кодексу України передбачають перехід до спадкоємця обов'язків спадкодавця за зобов'язаннями, у яких він виступав боржником (ст.ст. 1218, 1282 ЦК України).

Отже, при настанні обставин, передбачених ч. 3 ст. 22 Закону України «Про теплопостачання», здійснюється заміна боржника на підставі закону, і така заміна є самостійною підставою, що не носить договірної природи.

Одночасно суд, на підтвердження власного висновку щодо правової природи заміни боржника в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 22 Закону України «Про теплопостачання», вважає за необхідне послатись на ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», за якою суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права, та рішення Європейського суду з прав людини у справі «Редакція газети «Правоє дело» та Штекель проти України». В цьому рішенні зазначено, що в рішенні національного суду є можливим посилання на рішення українських судів, у яких останні схильні до відповідного тлумачення законодавчих положень, котрими врегульовані подібні відносини, або в яких був загальний підхід у таких справах (п. 56), та, що відповідне тлумачення або загальний підхід національних судів у таких справах має впливати на прийняття рішень в подібних відносинах.

З огляду на зазначену практику Європейського суду з прав людини, при розгляді цієї справи врахований підхід Верховного Суду (справа № 922/1362/17), який у своїй постанові від 11.09.2018 зазначив про те, що ч. 3 ст. 22 Закону України «Про теплопостачання» є самостійною нормою та правонаступництво за борговими зобов'язаннями згідно з нею виникає в результаті факту надання в користування майна суб'єкта господарювання, який раніше використовував зазначене майно (володів або користувався ним). Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 23/5009/3283/11.

Необхідними умовами, виходячи з приписів ч. 3 ст. 22 Закону України «Про теплопостачання», заміни боржника є:

- надання суб'єкту господарювання в користування (оренду, концесію, управління тощо) цілісного майнового комплексу (індивідуально визначене майно) з вироблення теплової енергії;

- перехід боргу здійснюється тільки щодо тих боргових зобов'язань, які стосуються оплати спожитих енергоносіїв та послуг з їх транспортування і постачання, що виникли у суб'єкта господарювання, який раніше використовував зазначене майно (володів або користувався ним). Ця норма містить визначення характеру, тобто правової природи правовідносин, за якими здійснюється заміна боржника, звузивши можливість заміни боржника тільки у правовідносинах щодо постачання і транспортування енергоносіїв. У інших правовідносинах заміна боржника на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про теплопостачання» не відбувається.

Як зазначено судом вище, зміст зобов'язання становлять права і обов'язки його сторін. Кошти, право вимоги яких належить кредитору, складаються з вартості поставлених енергоносіїв, інфляційних втрат за прострочення оплати, трьох відсотків річних та пені, і є борговим зобов'язанням, що виникло з постачання спожитих енергоносіїв. З цим правом кореспондується відповідний обов'язок боржника їх оплатити.

Таким чином, при настанні обставин, передбачених ч. 3 ст. 22 Закону України «Про теплопостачання», первісний боржник вибуває із зобов'язання в цілому, а не тільки з його частини, і вся сукупність прав і обов'язки, які становлять зміст зобов'язання, переходить до нового боржника.

Наведені судом вище обставини свідчать про те, що:

- з 01.08.2018 комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» здійснює управління майном ТЕЦ № 5 та ТЕЦ № 6;

- це майно становить цілісний майновий комплекс з вироблення теплової енергії;

- предметом спору у цій справі є стягнення коштів (інфляційної складової боргу, трьох відсотків річних, пені), що є складовими боргових зобов'язань з оплати спожитих енергоносіїв - природного газу;

- природний газ використовувався для виробництва теплової енергії;

- ці зобов'язання виникли у публічного акціонерного товариства «Київенерго», який до 01.08.2018 використовував ТЕЦ № 5 та ТЕЦ № 6.

Отже, з 01.08.2018 комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» є правонаступником публічного акціонерного товариства «Київенерго» за договором № 1813/1617-БО-41 купівлі-продажу природного газу від 27.10.2016.

Відповідно до статті 52 Господарського процесуального кодексу України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 52, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Залучити до участі у справі № 910/5084/18 правонаступника публічного акціонерного товариства «Київенерго» (04050, м. Київ, вул. Мельникова, буд. 31, ідентифікаційний код: 00131305) за договором № 1813/1617-БО-41 купівлі-продажу природного газу від 27.10.2016 - комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (01001, м. Київ, вул. Велика Житомирська, буд. 15-А, ідентифікаційний код: 40538421) та замінити відповідача - публічне акціонерне товариство «Київенерго» (04050, м. Київ, вул. Мельникова, буд. 31, ідентифікаційний код: 00131305) правонаступником комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (01001, м. Київ, вул. велика Житомирська, буд. 15-А, ідентифікаційний код: 40538421).

Ухвала набрала законної сили 13.12.2018.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом 10 днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 26.12.2018.

Суддя С. А. Ковтун