ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

п р о в і д м о в у у в и д а ч і с у д о в о г о н а к а з у

29 грудня 2018 року Справа № 926/2502/18

Суддя Господарського суду Чернівецької області Тинок О.С., розглянувши

заяву стягувача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Техно-Плюс»

до боржника ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Техно- Буд Сервіс»

про видачу судового наказу про стягнення заборгованості у сумі 8300,00 грн

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Техно-Плюс" звернулось до Господарського суду Чернівецької області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Техно Буд Сервіс» заборгованості в сумі 8300,00 грн, що виникла на підставі договору оренди транспортних засобів від 20.01.2016 року.

Розглянувши вищевказану заяву, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) імя (прізвище, імя та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким предявлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Суд, дослідивши матеріали заяви про видачу судового наказу, встановив, що вказана заява не відповідає вимогам п.1 ч.3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із статтями 1, 2 Закону України "Про судовий збір", судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду.

Статтею 4 вказаного Закону України встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За приписами статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (176 грн. 20 коп.)

Однак, як вбачається з матеріалів заяви про видачу судового наказу, заявником не додано жодних належних та допустимих доказів сплати судового збору у встановлених Законом України "Про судовий збір" порядку та розмірі.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява товариства з обмеженою відповідальністю «Техно Плюс» про видачу судового наказу не відповідає вимогам, встановленим статтею 150 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього кодексу.

За приписами частини 2 статті 154 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до частини 2 статті 152 Господарського процесуального кодексу України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 150, 152, 153, 154, 155, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Чернівецької області

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Техно Плюс» про видачу судового наказу про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Техно Буд Сервіс» заборгованості у сумі 8300,00 грн, відмовити.

2. Ухвала підписана 29.12.2018 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені ст. ст. 254 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Тинок