РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.10.2018Справа № 910/5219/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., секретар судового засідання Мамонтова О.О., дослідивши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕМИ ГРУПП»

до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО»

про стягнення 752 193,00 грн.,

Представники сторін:

від позивача Розсошенко І.І. (за дов.)

від відповідача Юхименко Д.М. (за дов.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕМИ ГРУПП» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення 220 751,10 грн.

Позовні вимоги мотивовані такими обставинами.

27.12.2013 товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕМИ ГРУПП» та приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» уклали договір страхування майна №1-01, за умовами якого застраховані майнові інтереси позивача, пов'язані з володінням, розпорядженням, використанням майном, вказаним в додатку № 1 до договору страхування. 20.11.2015 стався страховий випадок (пожежа в складському приміщенні літ. «Ж-1»), внаслідок чого позивачеві завдано збитків. Позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування, чим порушив права позивача.

Суд своєю ухвалою від 24.03.2016 порушив провадження у справі № 910/5219/16.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.04.2016, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.08.2016, позов задоволено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.11.2016 рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.08.2016 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Вищий господарський суд України у своїй постанові від 14.11.2016 зазначив, що суди попередніх інстанцій не надали правової оцінки запереченням відповідача та наданим на їх підтвердження і наявним у матеріалах справи експертним дослідженням від 14.12.2015 та від 23.12.2015.

Під час нового розгляду позивач підтримав свої позовні вимоги.

Відповідач проти позову заперечив. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» зазначило, що пожежа виникла внаслідок порушення позивачем вимог протипожежної безпеки, зокрема: складське приміщенням використовувалося не за цільовим призначенням - використовувалось як виробництво із застосуванням камер фарбувальних та печі полімеризації, що є вибухонебезпечним виробництвом, і при використанні приміщення для вказаної мети виробництва не були дотримані правила пожежної безпеки. На підтвердження своїх доводів відповідач надав висновок про дослідження причин пожежі № 2/Д-2015 від 23.12.2015.

Позивач заперечив ці доводи відповідача, зазначивши, що висновок про дослідження причин пожежі № 2/Д-2015 від 23.12.2015, на якому ґрунтуються доводи, містить не встановлені факти, а ймовірні припущення відносно зміни функціонального призначення об'єкту, ймовірність використання фарбувальної камери та ймовірність утворення джерела запалювання.

Оскільки для встановлення причин пожежі, наявності чи відсутності порушень правил протипожежної безпеки, а також визначення розміру збитків потрібні спеціальні знання, суд своєю ухвалою від 16.01.2017 призначив у справі комплексну судовому пожежно-технічну та товарознавчу експертизу, проведення якої доручив Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

На вирішення експертів суд поставив такі питання:

- що є джерелом запалювання і в якій частині приміщення знаходиться осередок пожежі (місце виникнення початкового горіння)?

- який механізм виникнення та розповсюдження пожежі?

- що є причиною пожежі (коротке замикання згідно з актом про пожежу від 20.11.2015)?

- чи використовувались (були під електричною напругою) камера фарбувальна «Наутех-НТ» (Юніор) - 2шт., камера фарбувальна «ЮНІОР» - 1 шт., та піч полімеризації «Наутех-НТ» - 1 шт, які знаходились в складському приміщенні літ. «Ж-1» на момент виникнення пожежі?

- чи наявний причинно-наслідковий зв'язок між використанням фарбувальної(- них) камер(-и) чи печі полімеризації та утворенням джерела запалювання, якщо хоча б одна з останніх була під електричною напругою ?

- чи є допустимим використання камер фарбувальних «Наутех-НТ» (Юніор), камер фарбувальних «ЮНІОР» та печі полімеризації «Наутех-НТ» в приміщенні літ. «Ж-1», що знаходиться за адресою: Харківська обл., м. Лозова вул. Ак. Павлова, № 3/1, без зміни його функціонального призначення, яке згідно з технічним паспортом є складським ?

- чи відповідав стан об'єкта (складського приміщення літ. «Ж-1») діючим нормам і розпорядженням органів відомчого і державного пожежного нагляду, в тому числі Правилам пожежної безпеки в Україні, які затверджені наказом № 1417 від 30.12.2014?

- яка вартість матеріального збитку (шкоди), завданого приміщенню літ. «Ж-1», що знаходиться за адресою: Харківська обл., м. Лозова вул. Ак. Павлова, № 3/1, унаслідок пожежі, що сталась 20.11.2015, на дату оцінки?

26.05.2017 матеріали справи повернулись до суду без проведення експертизи з повідомленням № 2944/17-46 від 19.05.2017 про неможливість надання висновку експертів.

Суд своєю від 12.06.2017 доручив проведення комплексної судової пожежно-технічної та товарознавчої експертизи Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім.заслуж.проф. М.С. Бокаріуса.

Матеріали справи повернулись до суду з висновком комплексної судової електротехнічної, пожежно-технічної, будівельно-оціночної експертизи № 11611/12346/12914 від 23.05.2018.

10.07.2018 суд поновив провадження у справі, постановив розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Відповідач у поданому суду відзиві зазначив таке.

В момент укладення договору страхування позивач визнав запропоновані йому умови страхування в повному обсязі без будь-яких застережень. Відповідно до договору страхування, функціональне призначення нерухомого майна (приміщення літ. «Ж- 1» загальною площею 441 м, що знаходиться за адресою: Харківська обл., м. Лозова, вул. Павлова академіка, 3/1) визначено як склад.

Водночас, функціональне призначення об'єкту було не тільки складським, було здійснено переоснащення об'єкту щодо влаштування в приміщенні складу дільниць фарбування з оснащенням їх трьома фарбувальними камерами та піччю полімеризації. Підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування перелічені в розділі 8 Договору страхування. Зокрема, страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо страхувальник повідомив страховику свідомо невірні відомості про об'єкт страхування (п.8.1.3) та у випадку, якщо страхувальник повідомив страховику свідомо невірні відомості про ступінь страхового ризику.

Таким чином, в ході розслідування обставин страхової події було встановлено, що страхувальник використовував застраховане майно для інших цілей, ніж ті, для яких воно призначене та порушив обов'язки щодо інформування страховика про всі обставини, які мають істотне значення для оцінки страхового ризику, що послугувало підставою для відмови у виплаті суми страхового відшкодування на підставі норм пунктів 6.2.2., 6.2.4 Договору страхування та п. 7.2.5 Правил страхування.

Позивач, не погоджуючись за запереченнями відповідача, у відповіді на відзив послався на те, що надані позивачем висновок головного енергетика Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «ХАІ» Лузана С.М. від 14.12.2015 «Про можливу причетність теплових проявів енергетичних струмів електричних мережах та електрообладнанні до виникнення горіння (пожежі)» та висновок про дослідження пожежі, що сталася 20.11.2015 в будівлі складу літера Ж-1 ТОВ «Демі Групи» за адресою: Харківська область, м. Лозова, вул. Павлова академіка, 3/1, складений 23.12.2015 Дослідно-випробувальною лабораторію аварійно-рятувального загону спецпризначення ГУ ДСНС України в Харківській області на підставі листа Відповідача від 30.11.2015 за № 652218, не є експертними дослідженнями. Крім того, згідно з Типовою інструкцією взаємодії територіальних органів дізнання та дослідно-випробувальних лабораторій під час виїзду на пожежі та здійснення дізнання, затвердженої наказом МНС України № 535 від 06.08.2007, за результатами дослідження пожежі мав бути складений не висновок, а звіт. В матеріалах справи відсутні документальні підтвердження, що дослідно-випробувальна лабораторія ГУ ДСНС України в Харківській області має відповідну ліцензію та свідоцтво про проходження атестації цією лабораторією.

Також позивача не погодився з висновком комплексної судової електротехнічної, пожежно-технічної, будівельно-оціночної експертизи № 11611/12346/12914 від 23.05.2018, вважаючи його неналежним доказом, оскільки він був зроблений тільки на підставі висновку головного енергетика Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «ХАІ» Лузана С.М. від 14.12.2015 р. «Про можливу причетність теплових проявів електричних струмів в електричних мережах та електрообладнанні до виникнення горіння (пожежі)» та висновку про дослідження пожежі, що сталася 20.11.2015 р. в будівлі складу літера Ж-1 ТОВ «Демі Групп» за адресою: Харківська область, м. Лозова, вул. Павлова академіка, 3/1, складеного 23.12.2015 Дослідно-випробувальною лабораторію аварійно-рятувального загону спецпризначення ГУ ДСНС України в Харківській області, які, як було зазначено вище, не можуть вважатися доказами по справі.

Під час укладення договору відповідач був обізнаний з тим, що в складських приміщеннях знаходиться раніше застрахованих ним 12 одиниць виробничого обладнання та товарно-матеріальні цінності.

18.09.2018 позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог до 752 193,00 грн.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

27.12.2013 публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК» (далі по тексту - Банк) та товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕМИ ГРУПП» (далі по тексту - позивач, страхувальник) укладено іпотечний договір № 06.401-34/126 (далі по тексту - Іпотечний договір), згідно якого в забезпечення виконання Позивачем зобов'язання за кредитним договором, позивач передав в іпотеку Банку комплекс нежитлових будівель до складу якого входять:

- склад літ. «Д-1», загальною площею 441 м2;

- склад літ. «Г-1», загальною площею 441 м2;

- склад літ. «Ж-1», загальною площею 441 м2;

- котельня літ. «В», загальною площею 54,9 м2,

що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Лозова, вул. Павлова академіка, 3/1 (далі по тексту - комплекс нежитлових будівель), та який належить позивачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу №1316, що укладений між позивачем та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області 25.07.2013 р. і посвідчений приватним нотаріусом за реєстровим номером 1329.

Згідно з п. 2.5 Іпотечного договору, позивач зобов'язаний протягом 10 (десяти) календарних днів з дати підписання іпотечного договору застрахувати в прийнятній для Банку страховій компанії комплекс нежитлових будівель від ризиків. Банк має бути визначений вигодонабувачем за будь-яким договором страхування предмета іпотеки.

27.12.2013 товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕМИ ГРУПП» (страхувальник) та приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» (страховик) уклали договір страхування майна №1-01 (далі - Договір страхування), за умовами якого застраховано майнові інтереси позивача, пов'язані з володінням, розпорядженням, використанням майна, вказаним в додатку № 1 до Договору страхування.

Згідно з додатком №1 до Договору страхування, об'єктом страхування є:

- складські приміщення літ. «Д-1», загальною площею 441 м2;

- складські приміщення літ. «Г-1», загальною площею 441 м2;

- складські приміщення літ. «Ж-1», загальною площею 441 м2;

- котельня літ. «В», загальною площею 54,9 м2;

- земельна ділянка №2 площею 0,0514 га;

- земельна ділянка №1 площею 0,9049 га.

Місцезнаходженням цього майна зазначено: Харківська область, м. Лозова, вул. Павлова академіка, 3/1.

Згідно з п. 2.1 Договору страхування, страхова сума всього майна на дату укладання договору складала 817 200,00 грн.

Додатковою угодою №1 від 16.06.2015 до Договору страхування пункт 2.1 договору викладено в новій редакції та страхова сума на кожний рік страхування складає 892 604,00 грн., а за кожне складське приміщення літ. «Д-1», «Г-1», «Ж-1» страхова сума на кожний рік страхування становить 245 279,00 грн. Безумовна франшиза складає 10% від страхової суми за договором і застосовується по кожному і всякому страховому випадку, як це визначено п.2.2 Договору страхування.

Початковий строк дії Договору страхування встановлено п. 5.1 Договору до 28.08.2016, а у відповідності із додатковою угодою №1 від 16.06.2015 цей строк подовжено до 11.03.2019 (включно).

Розділом 3 Договору страхування визначено, що страховим випадком визнається пошкодження або знищення майна внаслідок обраних страхових ризиків, зокрема:

- безпосереднього впливу вогню (пожежі, займання, замикання електричних ланцюгів в приладах і/або проводці, вибуху нафтопродуктів, машин, обладнання), спроможного самостійно розповсюджуватися поза місць, спеціально призначених для його підтримання, а також внаслідок впливу на застраховане майно продуктів горіння (виділення диму, сажі), заходів пожежегасіння, незалежно від місця виникнення події, застосованих з метою гасіння або запобігання подальшому поширенню вогню;

- вибуху;

- стихійних явищ (землетрусу, урагану, смерчу, вихорю, селю, повені, обвалу, зсуву);

- аварії - розповсюдження води або інших рідин з ушкоджених трубопроводів;

- протиправних дій третіх осіб - крадіжки з проникненням в застраховане приміщення; грабіж або розбій в межах місця страхування; навмисного знищення або пошкодження застрахованого майна;

- падіння на застраховане майно пілотованих об'єктів, які літають, або їх уламків.

20.11.2015 в застрахованому складському приміщенні літ. «Ж-1», що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Лозова, вул. Павлова академіка, 3/1, виникла пожежа.

Актом про пожежу від 20.11.2015, складеним комісією у складі: головного інспектора Лозівського PB ГУ ДСНС України в Харківській області майора Карпенка В.Л. та уповноважених осіб Позивача Лисяк Л.І., Лисенко О.С., Інденко С.М., про причини пожежі, яка мала місце 20.11.2015 в складському приміщенні за адресою: м. Лозова, вул. Павлова академіка, 3, встановлено, що установленою причиною виникнення пожежі є коротке замикання електричної проводки.

Відповідно до п. 6.2.5.2 Договору страхування, позивач протягом 3-х робочих днів з моменту настання страхового випадку, а саме - 24.11.2015, письмово проінформував про це відповідача шляхом подачі заяви на виплату страхового відшкодування встановленої відповідачем форми, надавши необхідні документи.

Розділом 7 умов Договору страхування, встановлено, що для отримання страхового відшкодування позивач зобов'язаний надати відповідачу наступні документи:

- 7.1.1. заяву про виплату страхового відшкодування за формою, що визначається відповідачем;

- 7.1.2. перелік пошкодженого, знищеного або викраденого майна;

- 7.2.3. документи, які підтверджують наявність права власності або іншого майнового інтересу щодо пошкодженого, знищеного або викраденого майна на момент страхового випадку (свідоцтво про право власності, договір купівлі-продажу, договір оренди тощо);

- 7.2.4. документи компетентних органів, які підтверджують факт і причини настання страхового випадку;

- 7.1.5. документи, які підтверджують характер і розмір заподіяних збитків;

- 7.1.6. лист банка з зазначенням особи, якій належить виплатити страхове відшкодування;

- 7.1.7. інші документи на обґрунтовану вимогу відповідача.

Виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком особам, вказаним в листі Банка, наданим згідно з вимогам п. 7.1 Договору страхування, про що зазначено в п.7.4 Договору страхування.

Банк листом вих. № 06.401-186/67-271 від 12.01.2016 у відповідь на лист відповідача вих. №7743/21 від 24.11.2015р. повідомив про свою згоду на виплату страхового відшкодування по Договору страхування на користь позивача.

Як передбачено п. 6.1.2. та п. 6.1.3. Договору страхування, відповідач зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки йому стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхового відшкодування та при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування в порядку і в строк, передбачені розділом 7 Договору.

Згідно з розділом 8 Договору страхування, відповідач має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо:

- позивачем (банком) здійснені навмисні дії, спрямовані на настання страхового випадку;

- позивачем (банком) здійснений умисний злочин, що призвів до страхового випадку;

- позивач повідомив відповідачу свідомо невірні відомості про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку;

- позивач несвоєчасно повідомив відповідача про настання страхового випадку без поважних на це причин або створив перешкоди Відповідачу у з'ясуванні обставин, характеру та розміру збитків;

- позивач одержав відшкодування збитків від особи, винної в її заподіянні;

- позивач повідомив відповідачу свідомо невірні відомості про ступінь страхового ризику;

- позивач не вжив доступних заходів, для зменшення розміру збитків;

- позивач не передав Відповідачу документи, які підтверджують право вимоги до винної особи, або зробив інші дії (бездіяльність), які роблять неможливим пред'явлення Відповідачем права вимоги до винної особи, якщо така можливість існувала до здійснення цих дій (бездіяльності).

Як передбачено п.8.2. Договору страхування, у разі прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, відповідач зобов'язаний повідомити позивача письмово з обґрунтуванням причин відмови в строк не більше 5 робочих днів з дня прийняття такого рішення (складання страхового акту).

Відповідач листом від 08.02.2016р. вих. № 647 відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що в період дії договору страхування було вчинено ряд дій щодо технічного переоснащення застрахованого приміщення і змінено його функціональне призначення без належного повідомлення про це відповідача. Також відповідач зазначив, що в зазначеному приміщенні не були вчинені відповідні заходи щодо забезпечення протипожежної безпеки та допущені численні порушення Правил пожежної безпеки в Україні, які створили високий рівень пожежної небезпеки та сприяли високій ймовірності виникнення та швидкого розповсюдження пожежі.

Відповідно до висновку судової електротехнічної, пожежно-технічної, будівельно-оціночної експертизи № 11611/12346/12914 від 23.05.2018:

- на пожежі що сталася у приміщенні складу літ. «Ж-1», розташованому за адресою: Харківська область, м. Лозова, вул. Павлова академіка, 3/1. була сформована одна осередкова зона, яка розташовувалась по центру західної частини приміщення, в місці розташування фарбувальної камери «Юніор».

Більш точно встановити геометричні координати первинного вогнища (осередку) пожежі не уявляється можливим з причин викладених в дослідницькій частині висновку.

В досліджуваному випадку на початку, первинне горіння поширювалося за круговою формою розвитку пожежі за рахунок теплообміну, який в більшості визначався тепловим випромінюванням на сусідні горючі матеріали, які оточують осередкову зону пожежі з подальшим займанням горючих матеріалів оздоблення, горючих конструктивних елементів, пожежного навантаження, при цьому тепловий вплив відбувався за рахунок відхідних конвекційних потоків від зони горіння.

На час виникнення пожежі в приміщенні складу літ. «Ж-1» електрична мережа була під напругою.

Джерело запалювання що ініціювало горіння на пожежі в приміщенні складу літ. «Ж-1» є електрична іскра, природа якої пов'язана з наведенням потенціалів статичної електрики, яке виникло внаслідок відсутності (або виконаного з порушенням нормативних документів) заземлення.

Технічною причиною виникнення пожежі у складі літ. «Ж-1», розташованому за адресою: Харківська область, м. Лозова, вул. Павлова академіка, 3/1, є займання горючих матеріалів пожежного навантаженні (ймовірно пилоповітряної суміші порошкової фарби), під час проведення фарбувальних робіт в осередковій зоні пожежі (яка знаходилась по центру західної частини приміщення, в місці розташовувалась фарбувальна камера «Юніор»), внаслідок спалахування пилоповітряної суміші порошкової фарби від електричної іскри статичної електрики (теплових проявів електричного струму) (відповіді на питання 1,2,3,4 ухвали суду про призначення експертизи);

- проведеним дослідженням фактичного пожежобезпечного стану (згідно вимог пожежної безпеки) приміщення літ. «Ж-1» з врахуванням інформації щодо зміни функціонального призначення приміщення, виду виконуємих робіт і використовуємих матеріалів, та визначених численних порушень ППБвУ дають підстави стверджувати, що фактичний стан об'єкта дослідження не відповідав діючим нормативним вимогам пожежної безпеки (відповідь на питання 5 ухвали суду про призначення експертизи);

- в причинному зв'язку утворення джерела запалювання і роботи фарбувальної камери (яка була під напругою), є використання фарбувальної камери з порушення діючих норм експлуатації електричних мереж (ПУЕ, ППБвУ), а саме відсутності (або виконання з порушенням нормативних документів) заземлення (відповідь на питання 6 ухвали суду про призначення експертизи);

- в приміщенні літ. «Ж-1», яке згідно з технічним паспортом є складським і знаходиться за адресою: Харківська обл., м. Лозова вул. Ак. Павлова, 3/1, використання камер фарбувальних «Наутех-НТ» (Юніор), камери фарбувальної «ЮНІОР», та печі полімеризації «Наутех-НТ», відповідно до діючих норм пожежної безпеки є недопустимим (відповіді на питання 7 ухвали суду про призначення експертизи);

- вартість матеріального збитку (шкоди) завданого приміщенню літ. «Ж-1», що знаходиться за адресою: вул. Павлова академіка, 3/1 в м. Лозова Лозівського району Харківської області, в наслідок пожежі, що сталась 20.11.2015 на час проведення експертизи складає 835 770,00 грн (відповіді на питання 8 ухвали суду про призначення експертизи).

Отже, висновок експертів вказує на те, що приміщенні літ. «Ж-1», що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Лозова, вул. Павлова академіка, 3/1, в якому виникла пожежа, і яке, відповідно до Договору страхування, було задекларовано як складське приміщення, використовувалось для виробничих потреб - виконання фарбувальних робіт.

Оцінюючи висновок експертів за правилами ст. 86 ГПК України, суд вважає його достовірним та належним доказом, а заперечення позивача щодо його неналежності з підстав використання при проведенні експертизи матеріалів справи безпідставними. Позивач не надав доказів на спростування висновків експертів та тих даних, які ними використані при проведенні власного дослідження.

Таким чином, позивач, при укладенні Договору страхування, надав відомості про об'єкт страхування як складське приміщення, експлуатуючи його для виробничих потреб, тобто надав невірні відомості про об'єкт страхування, що, відповідно до п. 8.3 Договору страхування, є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Вказане свідчить про те, що рішення відповідача про відмову у виплаті є обґрунтованим, а позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 202, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕМИ ГРУПП» до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» відмовити.

Судові витрати покласти на товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕМИ ГРУПП».

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення може бути в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 29.12.2018.

Суддя С. А. Ковтун