У Х В А Л А

26 грудня 2018 року

м. Київ

Справа № 916/2500/15

Провадження № 12-274гс18

ВеликаПалата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Кібенко O. Р.,

суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,

перевіривши наявність підстав для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи № 916/2500/15

за позовомПриватного підприємства «Контейнерний термінал Іллічівськ» (далі - ПП «Контейнерний термінал Іллічівськ»)

доДержавного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (далі - ДП «МТП «Чорноморськ»)

про визнання права власності

за касаційною скаргою ПП «Контейнерний термінал Іллічівськ»

на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 07 вересня 2017 року,

та додаткову постанову цього ж суду від 14 вересня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ПП «Контейнерний термінал Іллічівськ» звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до ДП «МТП «Чорноморськ» про визнання права власності на рухоме майно (вантажопідйомну техніку та допоміжне обладнання), перелік якого міститься у позовній заяві з підстав придбання такого майна за рахунок узгодженого учасниками спільної діяльності цільового грошового інвестиційного внеску (вкладу) позивача у спільну діяльність за договором (трансформації цього внеску із грошового на майновий, як вважав позивач).

Господарський суд Одеської області рішенням від 16 грудня 2015 року позов задовольнив повністю.

Рішення мотивовано тим, що спірне рухоме майно придбано за грошові кошти цільового призначення як внесок ПП «Контейнерний термінал Іллічівськ» у спільну діяльність за договором про спільну діяльність від 22 червня 2005 року. Оскільки спірне майно не набуло статусу спільної часткової власності сторін за цим договором, позивач у зв'язку із встановленим фактом припинення договору набув права вимагати його повернення та обґрунтовано звернувся з позовом у цій справі про визнання права власності. При цьому суд керувався положеннями частини першої статті 316, частин першої та другої статті 319, частини першої статті 321, частини першої статті 386, 392, частини третьої статті 653, статей 1130 - 1134, частин першої та другої статті 1141 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), частини першої статті 193 Господарського кодексу України.

Одеський апеляційний господарський суд постановою від 07 вересня 2017 року зазначене рішення скасував та ухвалив нове рішення про відмову в позові. Додатковою постановою від 14 вересня 2017 року апеляційний суд стягнув з відповідача на користь позивача 80 388 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Апеляційний суд виходив з того, що позивач як внесок у спільну діяльність вніс грошові кошти і перетворення його внеску із грошової форми на майнову не відбулося. Оскільки оспорюване майно є спільним майном учасників спільної діяльності, права власності на нього позивач не набував, у його володінні майно не перебувало, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

У травні 2018 року ПП «Контейнерний термінал Іллічівськ» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить постанову Одеського апеляційного господарського суду від 07 вересня 2017 року та додаткову постанову цього суду від 14 вересня 2017 року скасувати, а рішення Господарського суду Одеської області від 16 грудня 2015 року залишити в силі.

Касаційну скаргу мотивовано неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, зокрема статей 213, 627, 1134, 1141 ЦК України, статей 35, 42 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Скаржник стверджував, що спірне майно придбано виключно за рахунок вкладу позивача у спільну діяльність за договором; внесення ним грошових коштів є узгодженим сторонами цільовим придбанням майна, тобто зміною форми внеску із грошової на майнову; оспорюване майно не набуло статусу спільної власності, а тому він має право вимагати його повернення.

Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду ухвалою від 02 липня 2018 року відкрила касаційне провадженнята на підставі частини п'ятої статті 302 ГПК Україниухвалою від 06 листопада 2018 року передала справу разом з касаційною скаргою на розгляд Великої Палати Верховного Суду. При цьому вказала на наявність виключної правової проблеми, вирішення якої у цьому випадку є необхідним для забезпечення розвитку права, розумної передбачуваності судових рішень та відповідно формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до частини п'ятої статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

За висновком Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду виключну правову проблему становить питання щодо застосування статей 328, 392 ЦК України (загальні умови набуття та визнання права власності) у взаємозв'язку зі статтями 1133, 1134, 1141 цього ж Кодексу (правовий режим грошових коштів та майна, внесеного як вклад у спільну діяльність та порядок повернення вкладів) в контексті можливості визнання в судовому порядку за позивачем права власності на спірне рухоме майно (трансформації вкладу учасника із грошового на майновий) за умов, що спірне майно придбане за рахунок цільового грошового вкладу позивача як учасника спільної діяльності, а договір про спільну діяльність припинив дію.

Наведене вище є достатніми підставами для розгляду справи № 916/2500/15 Великою Палатою Верховного Суду.

ВодночасВелика Палата Верховного Суду підкреслює суспільну значимість вирішення зазначеної виключної правової проблеми у цій справі. Так, спірними є відносини, де держава виступає партнером (учасником) спільної діяльності в особі державного підприємства, яке є одним з найбільших портів України. Формування єдиної правозастосовчої практики щодо передачі у спільну діяльність вкладів та їх повернення у відносинах державно-приватного партнерства надасть як державному, так і приватному сектору (в тому числі іноземним інвесторам) гарантії дотримання та захисту їх прав у разі здійснення спільної діяльності на території України.

Отже, з урахуванням наведеного, з метою вирішення виключної правової проблеми та забезпечення розвитку права і формування єдиної правозастосовчої практики у суспільно значимих відносинах, ця справа підлягає прийняттю до розгляду Великою Палатою Верховного Суду.

Частиною тринадцятою статті 8 ГПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 301 ГПК України розгляд справ у суді касаційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Перегляд рішень суду першої інстанції та постанов апеляційної інстанції у справах, ціна позову в яких не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, здійснюється без повідомлення учасників справи, крім справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження.

У пункті 96 висновку № 6 від 24 листопада 2004 року Консультативної ради європейських суддів (далі - КРЄС) «Про справедливий суд у розумні строки та роль судді в судових процесах з урахуванням альтернативних засобів вирішення спорів» передбачається, що суд повинен, крім випадків, чітко визначених законом, мати можливість вирішувати, яке саме, усне чи письмове, провадження застосовувати. При цьому у пунктах 104-105 цього висновку зазначено, що кожна окрема справа потребує «пропорційного» розгляду, тобто в такий спосіб, що дозволяє сторонам досягти справедливості ціною, спільномірною з проблемами, що розглядаються, й ціною позову, а також у такий спосіб, що дозволяє суду розглянути інші справи в розумні строки.

КРЄС зазначає, що обмеження повноважень судді щодо вирішення питання чи слід застосовувати усну або письмову форму провадження є несумісними з ефективним правосуддям (пункт 106 цього ж висновку).

Оскільки відповідно до графіку проведення судових засідань Великої Палати Верховного Суду справи господарської юрисдикції призначаються у судовому засіданні на червень 2019 року, призначення цієї справи в судовому засіданні з повідомленням учасників справи призведе до затягування її розгляду.

У зв'язку з цим Велика Палата Верховного Суду вважає, що призначення справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників відповідатиме принципам ефективного правосуддя.

Згідно із частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) однією з істотних гарантій справедливого судового розгляду є публічний судовий розгляд.

Водночас Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 26 травня 1988 року у справі «Екбатані проти Швеціїї» зазначив, що якщо розгляд справи у суді першої інстанції був публічним, відсутність «публічності» при розгляді справи у другій та третій інстанціях може бути виправданою особливостями процедури по цій справі. Якщо апеляційна скарга стосується виключно питання права, залишаючи осторонь фактичні обставини справи, то вимоги статті 6 Конвенції можуть бути дотримані і тоді, коли заявнику не було надано можливості бути заслуханим у апеляційному чи касаційному суді особисто.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З матеріалів справи вбачається, що суди першої й апеляційної інстанцій розглядали цю справу у відкритому судовому засіданні з повідомленням усіх учасників справи та за їх участю, тобто відбувся публічний розгляд справи.

Ураховуючи практику Європейського суду з прав людини як джерело права та зважаючи на відсутність необхідності виклику учасників справи в судове засідання, ВеликаПалата Верховного Суду не вбачає підстав для розгляду цієї справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням її учасників.

Відповідно до частини першої статті 306 ГПК України касаційна скарга на судові рішення має бути розглянута протягом шестидесяти днів з дати постановлення ухвали про відкриття касаційного провадження у справі. Враховуючи те, що відповідно до графіку проведення судових засідань дотримання зазначеного строку є неможливим, призначення справи до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи дозволить значно зменшити строки розгляду касаційної скарги.

Враховуючи викладене, справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Керуючись статтями 8, 233-235, 301, 302 ГПК України, Велика Палата Верховного Суду

У Х В А Л И Л А:

1. Прийняти до розгляду справу № 916/2500/15 за касаційною скаргою Приватного підприємства «Контейнерний термінал Іллічівськ» на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 07 вересня 2017 року та додаткову постанову цього ж суду від 14 вересня 2017 року.

2. Призначити справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи на 27 лютого 2019 року у приміщенні Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8.

3. Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи до відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. Р. Кібенко

Судді: Н.О. Антонюк Н.П. Лященко

С. В. Бакуліна О. Б. Прокопенко

Д. А. Гудима І. В. Саприкіна

В. І. Данішевська О. М. Ситнік

О.С. Золотніков О. С. Ткачук

В.С. Князєв В. Ю. Уркевич

Л. М. Лобойко О. Г. Яновська