Господарський суд Рівненської області
______________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі

27 грудня 2018 року м. Рівне Справа № 918/791/18

Господарський суд Рівненської області у складі судді Церковної Н.Ф., розглянувши матеріали позовної заяви фізичної особи-підприємця Михалюк Руслани Володимирівни (34733, Україна, Рівненська обл., АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до P.H.U. HELIOS IHVEST (UI. Boleslawa Pobolnnego 48b 62-800 Kalisz Polska NIP: PL ) про стягнення коштів в сумі 213 825 грн. 90 коп.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року фізична особа-підприємець Михалюк Руслана Володимирівна (Україна) (далі - позивач) звернулася до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до P.H.U. HELIOS IHVEST (Республіка Польща) (далі - відповідач) про стягнення коштів в сумі 213 825 грн. 90 коп., з яких: 107 191 грн. 40 коп. - основний борг, 106 634 грн. 50 коп. - майнова шкода.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.08.2014 року між позивачем та відповідачем укладено контракт № 0108/2014 і додаткову угоду до нього від 15.08.2017 р., за умовами яких продавець зобов'язався поставити і передати у власність покупцю пиломатеріали, а покупець прийняти товар та оплатити його на умовах контракту. За неналежне виконання умов договору позивачем нараховано та заявлено до стягнення 107 191 грн. 40 коп. основного боргу та 106 634 грн. 50 коп. майнової шкоди.

Згідно п. 9.1. вищезазначеного контракту (в редакції додаткової угоди від 15.08.2017 р.) сторони погодили, що всі спори і розбіжності, які виникають з Контракту, сторони прагнуть вирішити шляхом переговорів з письмовим викладенням претензій. Якщо домовленість не може бути досягнута протягом 30 днів з початку переписки, спір передається на розгляд господарського суду України на території продавця.

Ухвалою суду від 17 грудня 2018 року позовну заяву фізичної особи-підприємця Михалюк Руслани Володимирівни залишено без руху, зобов'язано останню у 10-денний строк з дня отримання даної ухвали через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області подати докази зарахування судового збору в розмірі 3 208 грн. 00 коп., сплаченого позивачем відповідно до квитанції 0.0..1 від 10.12.2018 року до спеціального фонду державного бюджету та докази в підтвердження того, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

19 грудня 2018 року від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшов лист з доказами сплати судового збору.

Також 19 грудня 2018 року від представника позивача на електронну адресу суду надійшло підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Крім того, 26 грудня 2018 року від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшов лист з додатком, до якого долучено довідку про зарахування судового збору в розмірі 3 208 грн. 00 коп., сплаченого позивачем відповідно до квитанції 0.0..1 від 10.12.2018 року до спеціального фонду державного бюджету.

Судом встановлено, що позивачем усунуто недоліки, які стали підставою для залишення позовної заяви без руху.

Згідно положень статті 174 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК України), якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

Позовна заява відповідає вимогам, встановленим ст. ст. 162, 164, 172 ГПК України. Підстави для її повернення або відмови у відкритті провадження у справі, встановлені Господарським процесуальним кодексом України, відсутні.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного).

Враховуючи наявність спору між сторонами в даному випадку, що виключає можливість розгляду даної справи в порядку наказного провадження, суд відповідно має визначити в порядку спрощеного чи загального позовного провадження підлягає розгляду ця справа.

За умовами ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. У порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи: 1) про банкрутство; 2) за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство; 3) у спорах, які виникають з корпоративних відносин, та спорах з правочинів щодо корпоративних прав (акцій); 4) у спорах щодо захисту прав інтелектуальної власності, крім справ про стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) у спорах, що виникають з відносин, пов'язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції; 6) у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних такою посадовою особою юридичній особі її діями (бездіяльністю); 7) у спорах щодо приватизації державного чи комунального майна; 8) в яких ціна позову перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 9) інші вимоги, об'єднані з вимогами у спорах, вказаних у п. п. 3 - 8 цієї частини.

Враховуючи наведені правові норми, зважаючи на обраний позивачем спосіб захисту, ціну позову, категорію та складність справи, кількість сторін у справі тощо, суд вважає за можливе розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження.

Судом встановлено, що відповідач у справі є нерезидентом, який не має свого представництва на території України.

Згідно зі ст. 4-2 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов'язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України (ст. 365 ГПК України).

Відповідно до ст. 176 ГПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст. 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч. 4. ст. 120 цього Кодексу.

Статтею 366 ГПК України передбачено, що підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

У справах за участю нерезидентів для передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном господарськими судами застосовується Конвенція про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 року, яка була імплементована в національне законодавство Законом України від 19.10.2000 року № 2052-III і набрала чинності для України з 26.11.2000 року.

На сьогоднішній день одним з учасників вказаної конвенції є Польща.

Відповідно до Закону України "Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах" № 2052-III від 19.10.2000 року Верховна Рада України постановила приєднатися від імені України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, укладеної 15.11.1965 року в м. Гаага.

Відповідно до ст. 2 Конвенції кожна Договірна Держава призначає Центральний Орган, обов'язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав, і здійснення процесуальних дій відповідно до положень статей 3 - 6.

Кожна Держава організовує Центральний Орган згідно із своїм правом.

Згідно із ст. 3 Конвенції орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей. До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках.

Cтаттею 15 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, встановлено, що якщо документ про виклик до суду або аналогічний документ підлягав передачі за кордон з метою вручення відповідно до положень цієї Конвенції, і якщо відповідач не з'явився, то судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що: a) документ був вручений у спосіб, передбачений внутрішнім правом запитуваної Держави для вручення документів, складених у цій країні, особам, які перебувають на її території, b) документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві або за його місцем проживання в інший спосіб, передбачений цією Конвенцією, і що, в кожному з цих випадків, вручення або безпосередня доставка були здійснені в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту.

Кожна Договірна Держава може заявити, що суддя, незалежно від положень ч. 1 цієї статті, може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови: a) документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією, b) з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців, c) не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави.

Відповідне доручення про вручення документів за кордоном складається судом у формі прохання згідно з додатком до Інструкції. Заповненню з урахуванням приписів пунктів 6.2.1 і 6.2.2 Інструкції підлягають дві частини формуляра:" Прохання" і "Короткий виклад документа".

Якщо формуляр складається українською мовою, то його обов'язково необхідно супроводжувати перекладом французькою чи англійською мовами або мовою запитуваної держави.

Доручення щодо вручення документів за кордоном надсилаються безпосередньо до Центрального органу іноземної держави, визначеного запитуваною державою згідно зі ст. 2 Конвенції, або через Міністерство юстиції України.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про необхідність повідомити відповідача - P.H.U. HELIOS IHVEST (UI. Boleslawa Pobolnnego 48b 62-800 Kalisz Polska NIP: PL ) про розгляд Господарським судом Рівненської області справи № 918/791/18 за позовом фізичної особи-підприємця Михалюк Руслани Володимирівни (34733, Україна, Рівненська обл., АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до P.H.U. HELIOS IHVEST (UI. Boleslawa Pobolnnego 48b 62-800 Kalisz Polska NIP: PL ) про стягнення коштів в сумі 213 825 грн. 90 коп. у належній формі, відповідно до вимог Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (Гаага, 1965).

Згідно ст. 367 ГПК України у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

За таких обставин, для належного повідомлення відповідача про розгляд справи, суд вважає за необхідне звернутися до Ministry of Justice (Ministerstwo Sprawiedliwosci), Departament Wspolpracy Miedzynarodowej i Praw Czlowieka із судовим дорученням про вручення відповідачу ухвали Господарського суду Рівненської області про відкриття провадження у справі від 27.12.2018 року.

Згідно п.4 ч.1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку, зокрема, звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги або вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 229 ГПК України визначено, що провадження у справі зупиняється у випадку, передбаченому п. 4 ч. 1 ст. 228 цього Кодексу - до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів.

Тому, провадження у справі № 918/791/18 підлягає зупиненню.

З метою належного повідомлення іноземного учасника судового процесу про час і місце розгляду справи, керуючись ст. ст. 3, 10, 15 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних та комерційних справах (Гаага, 1965) та ст. ст. 176, 228-229, 234, 235, 367 ГПК України суд, -

УХВАЛИВ:

1. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі.

2. Здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

3. Підготовче засідання призначити на "26" червня 2019 р. на 11:00 год. Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Рівненської області за адресою: 33013, м. Рівне, вул. Набережна, 26А, зал судових засідань № 10.

4. Зобов'язати позивача в строк до 17.01.2019 р. включно подати через відділ канцелярії та документального забезпечення суду належним чином нотаріально завірені копії перекладу на польську мову у двох примірниках з метою забезпечення своєчасного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи:

- позовної заяви з додатками від 11 грудня 2018 року;

- ухвали суду від 27 грудня 2018 року;

- прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів;

- підтвердження;

- короткого викладу документа, що підлягає врученню.

5. Після надходження від фізичної особи-підприємця Михалюк Руслани Володимирівни документів з перекладом звернутись до компетентного органу Польщи - Ministry of Justice (Ministerstwo Sprawiedliwosci), Departament Wspolpracy Miedzynarodowej i Praw Czlowieka (Al. Ujazdowskie 11, 00-950 Warsaw, P.O. Box 33, Poland), із судовим дорученням про вручення судових документів.

Витрати, пов'язані з перекладом документів, необхідних для оформлення судом прохання про вручення судових документів за кордоном відповідачу-нерезиденту, та нотаріальне їх посвідчення покласти на позивача - фізичну особу-підприємця Михалюк Руслану Володимирівну.

6. Зупинити провадження у справі № 918/791/18 до надходження відповіді від Міністерства юстиції Республіки Польща про виконання судового доручення щодо вручення відповідачу ухвали суду від 27.12.2018 року.

7. Позивачу у строк до 25.06.2019 року подати до суду :

- оригінали документів, доданих до позовної заяви (для огляду в судовому засіданні);

- інші докази, які підтверджують викладені у позовній заяві обставини.

8. Відповідачу у строк до 25.06.2019 року подати до суду :

- відповідно до ст. 165 ГПК України відзив на позовну заяву. Одночасно копію відзиву та доданих до нього документів надіслати позивачу, докази такого направлення надати суду до початку підготовчого засідання;

- документ, що є доказом правосуб'єктності юридичної особи (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо);

- всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

9. При направленні у судове засідання уповноважених представників сторін, останнім мати при собі відповідно до ст. 60 ГПК України документи, що підтверджують повноваження представників.

10. Ухвала згідно частини 2 статті 235 ГПК України підписана та набрала законної сили 27 грудня 2018 року та оскарженню не підлягає.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Звернути увагу сторін на те, що відповідно до ст. 135 ГПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зокрема, за ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу.

Суддя Церковна Н.Ф.