РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

27.12.2018Справа № 910/12841/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., дослідивши матеріали господарської справи

за позовом Міністерства оборони України

до товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОЛОГ ЛТД»

про стягнення 24 157,52 грн.,

Представники:
не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом Міністерство оборони України до товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОЛОГ ЛТД» про стягнення 24 157,52 грн., з яких: 22 799,28 грн. штрафу, 1 358,24 грн. пені.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не вчасно поставив товар.

Суд своєю ухвалою від 03.08.2018 відкрив провадження у справі № 910/12841/18 та постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач визнав позову на суму 3 582,74 грн. та зазначив, що сплатив цю суму платіжним дорученням № 1440 від 17.01.2018.

Також відповідач зазначив, що застосування судом відповідальності у вигляді пені та штрафу за одне й те саме порушення призводить до подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

11.09.2017 Міністерство оборони України (замовник) та товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОЛОГ ЛТД» (постачальник) уклали договір № 286/2/17/144 про поставку товарів для державних потреб (за кошти Державного бюджету України) (далі Договір).

Згідно з п. 1.1.Договору, постачальник зобов`язався у 2017 році поставити замовнику електричні побутові прилади (3971) (технологічне обладнання) лот 3 (39711300-2), Електронагрівальні прилади (електрокип`ятильник настільний з підставкою, ємкістю 20-40 л з дозатором для видачі кип`ятку) (Електрокип`ятильник настільний EWT INOX WB30Е1), (далі товар), а замовник забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки, вказані в Договорі.

Відповідно до специфікації товару (п. 1.2 Договору) загальна кількість товару для постачання - 78 шт., вартістю 325 704,00 грн. (з ПДВ). Строк (термін) постачання встановлено у специфікації та графіку постачання Міністерства оборони України, який є додатком 12.1.1. до Договору.

11.09.2017 сторони уклали додаткову угоду №1 до Договору, якою змінено терміни постачання (у специфікації та у графіку постачання Міністерства оборони України, які є невід`ємними частинами Договору).

Товар постачається на умовах DDP - склад Замовника відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню термінів «Інкотермс» у редакції 2010 року згідно з встановленими нормами відвантаження (п. 5.1. Договору).

Приймання товару відповідно, до п. 2.4. Договору, за кількістю та якістю оформлюється актом приймання (форма 4), який повинен бути складений представником замовника.

Місцем поставки товару є військові частини Міністерства оборони України, що зазначені у графіку Міністерства оборони України, який є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п. 6.3.1 Договору, постачальник зобов`язаний забезпечити постачання товару у строки встановлені Договором.

Відповідач постави товар з порушенням терміну надання таких послуг, що підтверджується актами приймання, а саме:

- відповідно до акту приймання № 29 від 10.11.2017 товар в кількості 2 шт. на суму 6 620,00 грн. завезено до військової частини А 1942 10.11.2017, тобто з запізненням на 40 діб;

- відповідно до акту приймання № 156 від 01.11.2017 товар в кількості 2 шт. на суму 6 620,00 грн. завезено до Навчально-оздоровчого комплексу Київського військового ліцею 01.11.2017, тобто з запізненням на 31 добу;

- відповідно до акту приймання № 38 від 20.11.2017 товар в кількості 4 шт. на суму 13 240,00 грн. завезено до військової частини НОМЕР_1 20.11.2017, тобто з запізненням на 50 діб;

Згідно з нормами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідач визнав, що товар поставив з простроченням. Дані обставини, відповідно до ст. 75 ГПК України, не потребують доказування.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

За п. 7.3.7 Договору, за порушення строків виконання зобов`язання постачальник сплачує пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості непоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 30 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості Договору.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

За загальним правилом зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ним, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Частинами 1-4 ст. 180 Господарського кодексу України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою притриманням, завдатком. Неустойка, як один із видів забезпечення зобов`язання, є засобом, який застосовується з метою стимулювання боржника до належної поведінки, що гарантує виконання ним свого основного зобов`язання. Неустойка є акцесорним зобов`язанням, яке виникає у зв`язку з основним зобов`язанням та залежить від долі останнього.

В розумінні ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно або неналежно виконаного зобов`язання. В свою чергу, в силу ч. 3 даної статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, на відміну від штрафу пеня є тривалою неустойкою, яка стягується виключно за порушення грошового зобов`язання за кожен день прострочення, в той час як штрафом є одноразовий платіж.

Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається, що передбачено ст. 231 Господарського кодексу України.

Зокрема, у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Оскільки виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України нарахування штрафу та пені не суперечить актам цивільного законодавства.

Позивач заявив до стягнення з відповідача 1 358,24 грн. пені (794,40 грн. (15 888,00 грн. х 0,1% х 50 днів) + 317,76 грн. (7 944,00 грн. х 0,1% х 40 днів) + 246,26 грн. (7944,00 грн. х 0,1%х31 день) та 22 799,28 грн. штрафу (325 704,00 грн. х 7%).

Водночас відповідач сплатив 3 582,74 грн. штрафу до подання позову до суду (платіжне доручення № 1440 від 17.01.2018). За таких обставин суд відмовляє у стягненні 3 582,74 грн.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов`язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню в частині стягнення 1 358,24 грн. пені та 19 216,54 грн. штрафу, а загалом 20 574,78 грн. Суд відмовляє у стягненні 3 582,74 грн. штрафу.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОЛОГ ЛТД» (вул. Кіквідзе,18, корп. А, м. Київ, 01103, код 16282325) на користь Міністерства оборони України (просп. Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, код 00034022) 1 358,24 грн. пені, 19 216,54 грн. штрафу, 1 500,68 грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Суддя С. А. Ковтун