ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2018 Справа № 917/786/18

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т.М., при секретарі судового засідання Сілаєвій О. Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою Заступника прокурора Полтавської області в інтересах держави в особі:

Кабінету Міністрів України

до 1. Виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області

2. Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача -

Міністерство аграрної політики та продовольства України

про визнання недійсним та скасування рішення, свідоцтв про права власності, визнання права власності

За участю представників:

від прокуратури: ОСОБА_1

від позивача: ОСОБА_2

від відповідача (Виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області): ОСОБА_3

від відповідача (ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України"): ОСОБА_4

від третьої особи: не зявився

встановив:

До господарського суду Полтавської області звернувся Заступник прокурора Полтавської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України з позовом до 1. Виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області; 2. Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" 1) про визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області №169 від 13.06.2012р. "Про визнання та оформлення права приватної власності на майновий комплекс будівель і споруд ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" по вул. Леніна, 52, вул. Фабрична, 17, вул. Червоноармійська, 67, вул. Урожайна, 14 в м. Пирятин"; 2) про визнання недійсними та скасування свідоцтв про право приватної власності на майновий комплекс: серії САЕ №535925 від 05.07.2012 р., серії САЕ № 535928 від 05.07.2012 р., серії САЕ №535927 від 05.07.2012 р., серії САЕ №535926 від 05.07.2012 р.; 3) про визнання за державою Україна в особі Кабінету Міністрів України права власності на нерухоме майно - майнові комплекси, які розташовані: по вулиці Соборна (вулиця Леніна), будинок 52, місто Пирятин, по вулиці Фабрична, 17, місто Пирятин, по вулиці Урожайна, 14, місто Пирятин, по вулиці Європейська (вулиця Червоноармійська), будинок 67, місто Пирятин.

Позивач в обгрунтування позову посилається на те, що спірний майновий комплекс неправомірно вибув з державної власності та неправомірно переданий у приватну власність, спірне рішення виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області №169 від 13.06.2012р. прийняте із перевищенням повноважень за відсутності рішення власника про зміну првового статусу майна та суперечить вимогам чинного законодавства.

Відповідач (ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України") у відзиві (вхід. №7220 від 03.08.2018р.) на позовну заяву проти позову заперечує, посилаючись на те, що в постанові Кабінету Міністрів України від 11.08.2010р. №764 "Про заходи з утворення державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" визначено, що статутний капітал підприємства формується шляхом передачі до нього цілісних майнових комплексів дочірніх підприємств ДАК "Хліб України", що ліквідуються. За актом приймання-передачі до статутного капіталу ДП "ДПЗКУ" передано цілісні майнові комплекси дочірніх підприємств компанії ДАК "Хліб України", в т.ч і спірні майнові комплекси по вул. Леніна, 52, по вул.Фабрична, 17, по вул. Червоноармійська, 67, по вул.Урожайна, 14, в м.Пирятин. За даною постановою держава в особі Кабінету Міністрів України набула право власності на 100 % акцій товариства, а ПАТ "ДПЗКУ" набула право власності на передане майно. Постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2011р. №593 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.2010р. №764» перетворено державне підприємство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" у акціонерне товариство публічного типу, при цьому 100% акцій ПАТ «ДПЗКУ» залишаються у державній власності. Статутний капітал ПАТ «ДПЗКУ» сформовано не на базі майна дочірнього підприємства державної акціонерної компанії «Хліб України» «Пирятинський хлібокомбінат», а на базі майна державного підприємcта «Державна продовольчо зернова компанія України». (т.2, а.с.1-12).

Відповідач (ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України") подав заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності (т.2, а.с.75-80).

Відповідач (Виконавчий комітет Пирятинської міської ради Полтавської області) подав відзив (вхід. № 7288 від 06.08.2018р.) на позовну заяву, в якому проти позову заперечує повністю, посилаючись на те, що Кабінет Міністрів України постановою від 11.08.2010р. №764 прийняла рішення про ліквідацію дочірнього підприємства ДАК «Хліб України» «Пирятинський хлібокомбінат», держава розпорядилася майном цього підприємства на свій розсуд, передавши це майно до статутного капіталу державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (т.2, а.с.139-143).

Заступник прокурора Полтавської області подав відповідь (вхід. № 7658 від 17.08.2018р.; вхід. № 7757 від 20.08.2018р.; вхід. № 9691 від 18.10.2018р.) на відзив Виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області в якому зазначив, що в п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 06.06.20111 №593 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.2010р. №764" передбачено, що товариство не може вчиняти дії стосовно майна, переданого до його статутного капіталу, наслідком яких може бути відчуження майна, у тому числі передача його до статутного капіталу інших господарських організацій, передача в заставу тощо (т.2, а.с.158-164, 167-173).

Заступник прокурора Полтавської області подав відповідь (вхід. № 7792 від 21.08.2018р.) на відзив ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (т.2, а.с.180-190).

Позивач (Кабінету Міністрів України) подав пояснення (вхід. № 7866 від 23.08.2018р.) по суті спору, в яких прохає позов задовольнити (т.2 а.с.205-214).

Відповідач (ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України") подав додаткові пояснення (вхід. № 9235 від 04.10.2018р.).

Заступник прокурора Полтавської області подав додаткові пояснення по справі (вхід. № 9692 від 18.10.2018р.).

Інші заяви по суті спору до суду не надходили.

У даній справі були вчинені наступні процесуальні дії.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.07.2018р. даний позов був переданий на розгляд судді Безрук Т.М. (т.1, а.с.2).

За даним позовом ухвалою Господарського суду Полтавської області 17.07.2018 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду на 31.07.2018р. в підготовче засідання та встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи. (т.1, а.с.3-4).

Ухвалою від 31.07.2018р. суд продовжив строк проведення підготовчого провадження на 30 днів та відклав підготовче засідання. Ухвалою від 07.09.2018р. підготовче засідання призначене на 04.10.2018р. В підготовчому засіданні 04.10.2018р. оголошена перерва на 18.10.2018р.(т.1, а.с.254-255).

За ухвалою від 18.10.2018р. суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 01.11.2018р., на 15.11.2018р., на 22.11.2018р. (т.2, а.с.70-72).

Про час та місце розгляду справи по суті всі учасники справи були повідомлені належним чином, що підтверджується їх розпискою від 18.10.2018р. (т.3, а.с.79) та поштовими повідомленнями від 22.10.2018р. ( т.3, а.с.73-78).

Відповідач (ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України") подав клопотання (вхід.№9756 від 22.10.2018р.) про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (т.3, а.с.80-81).

Ухвалою від 22.10.2018р. суд задовольнив клопотання про участь в судовому засіданні на 01.11.2018р. в режимі відеоконференції. (т.3, а.с.86-87).

В судовому засіданні 01.11.2018р. було оголошено перерву на підставі п.3 ч.2 ст.202 ГПК України, оскільки клопотання відповідача - ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконфернеції було задоволено, але через технічні причини провести відеозв"язок з Солом"янським районним судом м. Києва не є можливим. (т.3, а.с.100).

Відповідач (ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України") подав клопотання (вхід. №10225 від 02.11.2018р.) на підставі ст.207 ГПК України про поновлення пропущеного з поважних причин процесуального строку і приєднання доказів: копію листа Міністерства аграрної політики та продовольства України від 05.10.2018 №37-24-15/22777; завірену копію Довідки Мністерства аграрної політики та продовольства України від 17.09.2012 № 24/321.

Відповідно до ч.1 ст.207 ГПК України головуючий зясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, повязані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

В обгрунутвання клопотання відповідач-2 посилається на те, що 09.10.2018 ПАТ «ДПЗКУ» отримало з супровідним листом від 05.10.2018 №37-24- 15/2777 завірену Третьою особою копію Довідки Міиагрополітики від 17.09.2012 №24/321 «Про проведення перевірки окремих питань діяльності ПАТ «Державна продовольчо-зернова компанія України», складеної комісією з представників Міністерства за результатами проведеної, на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10.08.2012 № 501, перевірки окремих питань діяльності ПАТ «ДПЗКУ» за 1 півріччя 2012 року, в якій встановлено, що станом на 20.08.2012 виготовлені технічні паспорти та отримано свідоцтва про право власності на нерухоме майно філій (згідно переліку), у т.ч. і філії ПАТ «ДПЗКУ «Пирятинський комбінат хлібопродуктів», власником якого є Товариство. Вищезазначений доказ не міг бути поданий ПАТ «ДПЗКУ» під час підготовчого засідання, оскільки Товариство отримало завірену Третьою особою копію вказаної довідки лише 09.10.2018.

Прокурор в поясненнях (вхід.№10638 від 15.11.2018р.) прохає залишити вказане клопотання без розгялду, оскільки строк подання цих доказів пропущено без вповажних ппричин.

Суд встановив, що за положеннями ч. ч. 3, 4, 8, 9 ст. 80 ГПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з обєктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів, що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи.

Підставою для визнання поважності причин пропуску процесуального строку для надання доказів відповідачем-2 зазначено отримання 09.10.2018 від третьої особи Довідки Мінагрополітики від 17.09.2012 № 24/321.

Зазначена причина пропуску процесуального строку є неповажною, оскільки підготовче провадження у даній справі закрито ухвалою суду від 18.10.2018. При цьому від представника відповідача-2, який був присутнім у судовому засіданні 18.10.2018, будь-яких додаткових клопотань, пояснень тощо, крім тих, які подані раніше, не надходило.

Окрім того, відповідачем-2 не наведено з яких причин неможливо подати відповідні докази у період з 09.10.2018 по 18.10.2018 та з яких причин відповідне клопотання подано лише 29.10.2018.

Відповідно до додатку до заяви про застосування наслідків спливу строків позовної давності від 27.07.2018 № 130/2-21/4642 відповідач-2 вже подавав копію витягу з Довідки Мінагрополітики від 17.09.2012 №24/321.

Враховуючи вказане клопотання відповідача (ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України") судом залишено без розгляду.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази та пояснення, що містяться в матеріалах справи, заслухані пояснення представників сторін.

В судовому засіданні 19.12.2018р. судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно з ч. 6 ст. 233, ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України па прокуратуру України покладається представництво в суді інтересів держаки у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з вимогами частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист них інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

За положеннями частин 3-5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Рішенням Конституційного суду України від 08.04.1999 №3-рп/9 (пункти 2, 3 резолютивної частини) визначено, що під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Цим же рішенням передбачено, що під представництвом прокуратурою України інтересів держави в суді треба розуміти правовідносини, в яких прокурор, реалізуючи визначені Конституцією України та законами України повноваження, вчиняє в суді процесуальні дії з метою захисту інтересів держави.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується; врахування принципу справедливої рівноваги між суспільними інтересами та необхідності дотримання прав власників.

У цьому позові прокурор зазначив, що він поданий в зв"язку з необхідності вирішення проблем суспільного значення, існування яких виправдовує застосування механізму захисту інтересів держави у сфері державної власності, оскільки за відсутності волевиявлення держави щодо зміни державної форми власності на іншу внаслідок оспорюваних рішень неправомірно вибули майнові комплекси будівель і споруд «Пирятинського комбінату хлібопродуктів» з державної власності та передано їх у приватну власність товариства.

Таким чином, звернення прокурора до суду в них спірних правовідносинах спрямоване саме на задоволення суспільної погреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання - повернення у власність держави майнового комплексу, з урахуванням принципу справедливої рівноваги між суспільними інтересами та необхідністю дотримання прав власників.

Ці дії включають подання прокурором до господарського суду позовної заяви, його участь у розгляді справи за позовною заявою, а також у розгляді судом будь-якої іншої справи за ініціативою прокурора чи за визначенням суду, якщо це необхідно для захисту інтересів держави.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» управління об'єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб'єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об'єктів, пов'язаних з володінням, користуванням і розпорядженням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Частиною 1 статті 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів Укпаїни» - визначно, що Кабінет Міністрів України здійснює відповідно до закону управління обєктами державної власності, у тому числі корпоративними правами, делегує в установленому законом порядку окремі повноваження щодо управління зазначеними обєктами міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям та відповідним субєктам господарювання; забезпечує розроблення і виконання державих програм приватизації; подає ОСОБА_5 України пропозиції стосовно визначення переліку обєктів права державної власності, що не підлягають приватизації

Виходячи із наведеного та положень статті 5 Закону України «Про управління обєктами державної власності», Кабінет Міністрів України наділений правами власника на державне майно.

Відповідно статті 37 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема звертатися до суду, якщо це необхідно для здійснення його повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Прокурор у позові посилається на те, що Кабінетом Міністрів України на даний час не вжито заходів до усунення порушень законодавства, що призвели до вибуття з державної власності нежитлових обєктів по вул. Соборна (Леніна), 52, вул. Фабрична, 17, вул. Європейська(Червоноармійська), 67, вул. Урожайна, 14, м. Пирятин, Полтавської області. Вказане свідчить про невиконання уповноваженим органом своїх обовязків з належного управління, ефективного використання та збереження державного майна.

22.06.2018р. Прокуратура Полтавської області направила Кабінету Міністрів України повідомлення № 05/2-692 вих18, згідно ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» про звернення до господарського суду Полтавської області із позовною заявою про визнання незаконними та скасування рішення, свідоцтв про право власності, визнання права власності за державою України.

З огляду на викладене, звернення прокурора до суду з даним позовом відбулося у відповідності до вимог діючого законодавства.

Кабінетом Міністрів України 11.08.2010 прийнято постанову № 764 «Про заходи з утворення Державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», відповідно до якої статутний капітал підприємства формується шляхом передачі до нього цілісних майнових комплексів дочірніх підприємств ДАК «Хліб України», що ліквідуються (у тому числі Пирятинського комбінату хлібопродуктів), з подальшим утворенням на їх базі відокремлених підрозділів підприємства.

Постановою Кабінету Міністрів України №593 від 06.06.2011 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України №764 від 11.08.2010. Зокрема Кабінет Міністрів України погодився з пропозицією Міністерства аграрної політики та продовольства щодо перетворення державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» у Державне публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України», визначивши, що повноваження з управління корпоративними правами здійснює зазначене Міністерство. Водночас, Кабінет Міністрів України встановив, що 100 відсотків акцій Державного публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», які випускаються на величину його статутного капіталу, залишаються у державній власності до прийняття окремого рішення Кабінету Міністрів України.

Абзацом 2 частини 2 вказаної постанови Кабінету Міністрів України також передбачено, що товариство не може вчиняти дії стосовно майна, переданого до його статутного капіталу, наслідком яких може бути відчуження майна, у тому числі передача його до статутного капіталу інших господарських організацій, передача в заставу тощо.

Пунктом 3 постанови доручено Міністерству аграрної політики та продовольства здійснити в установленому порядку заходи, повязані з перетворенням державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

На виконання постанови Кабінету Міністрів України №764 від 11.08.2010 наказом Міністерством аграрної політики та продовольства України №325 віл 07.07.2011 реорганізовано державне підприємство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» шляхом його перетворення у публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та установлено, що товариство є правонаступником майнових прав та обов'язків державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», а статутний капітал товариства формується на базі майна державного підприємства.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №634 від 17.11.2011 «Про деякі питання діяльності ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» затверджено Статут публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», пунктами 1.4, 1.6 якого визначено, що засновником товариства є держава, в особі Кабінету Міністрів України, а товариство є правонаступником всіх прав і обов'язків державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

Виконавчим комітетом Пирятинської міської ради Полтавської області 13.06.2012 прийнято рішення №169 «Про визнання та оформлення права приватної власності на майновий комплекс будівель і споруд ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» по вул. Леніна, 52, Фабрична, 17, Червоноармійська, 67, Урожайна, 14 в м. Пирятин».

У відповідності до вказаного рішення виконавчий комітет Пирятинської міської ради визнав право приватної власності на майновий комплекс по вул. Леніна, 52, майновий комплекс по вул. Фабрична, 17, нежитлові будівлі по вул. Червоноармійська, 67, комплекс будівель по вул. Урожайна, 14, що розташовані на орендованих земельних ділянках в м. Пирятин за публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та оформив:

- свідоцтво серії САЕ № 535925 від 05.07.2012 про право приватної власності на майновий комплекс, що включає будівлі та споруди загальною площею 14993,2 кв. м, що розташовані по вулиці Соборна (вулиця Леніна), будинок 52, місто Пирятин, Полтавської області і належать публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на праві приватної власності;

- свідоцтво серії САЕ № 535928 від 05.07.2012 про право приватної власності на комплекс, що включає будівлі і споруди загальною площею 17857 кв. м, розташовані по вулиці Фабрична, 17, місто Пирятин, Полтавської області і належать публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на праві приватної власності;

- свідоцтво серії САЕ № 535927 від 05.07.2012 про право приватної власності на комплекс, що включає будівлі та споруди загальною площею 2173 кв. м, що розташовані по вулиці Урожайна, 14, місто Пирятин, Полтавської області; належать публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо зернова корпорація України» на праві приватної власності;

- свідоцтво серії САЕ № 535926 від 05.07.2012 про право приватної власності на нежитлові будівлі загальною площею 1222,8 кв. м, що розташовані по вулиці Європейська (вулиця Червоноармійська), будинок 67, місто Пирятин, Полтавської області і належать публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на праві приватної власності.

Прокурор вважає, що рішення від 13.06.2012р. № 169 прийнято із перевищенням поноважень за відсутності рішення власника про зміну правовового статусу майна та суперечить вимогам законодавства, тому прохає визнати його недійсним.

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише иа підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 41 Конституції України, статтею 321 Цивільного кодексу України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

У статті 319 Цивільного кодексу України закріплюється, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має прано на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майново і - права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Держава Україна відповідно до частини 2 статті 2 Цивільного кодекс) України є учасником цивільних відносин та має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (стаття 15 Цивільного кодексу України).

За положеннями статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з частиною 1 статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

Кабінет Міністрів України, відповідно до положень статті 116 Конституції України забезпечує рівні умови розвитку всіх форм власності: здійснює управління об'єктами державної власності відповідно до закону.

Аналогічні положення закріплені у статтях 4, 5 Закону України «Про управління обєктами державної власності».

Частиною 1 статті 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» - визначно, що Кабінет Міністрів України здійснює відповідно до закону управління обєктами державної власності, у тому числі корпоративними правами, делегує в установленому законом порядку окремі повноваження щодо управління зазначеними обєктами міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям та відповідним субєктам господарювання; забезпечує розроблення і виконання державних програм приватизації; подає ОСОБА_5 України пропозиції стосовно визначення переліку обєктів права державної власності, що не підлягають приватизації

Виходячи із наведеного та положень статті 5 Закону України «Про управління обєктами державної власності», Кабінет Міністрів України наділений правами власника на державне майно.

Кабінетом Міністрів України 11.08.2010 прийнято постанову №764 «Про заходи з утворення Державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», відповідно до якої статутний капітал підприємства формується шляхом передачі до нього цілісних майнових комплексів дочірніх підприємств ДАК «Хліб України», що ліквідуються (у тому числі Пирятинського комбінату хлібопродуктів), з подальшим утворенням на їх базі відокремлених підрозділів підприємства.

Згідно з статтею 73 Господарського кодексу України майно державного унітарного підприємства перебуває у державній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання чи праві оперативного управління.

Пунктом 5.1 Статуту державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» визначено, що майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання.

Постановою Кабінету Міністрів України №593 від 06.06.201 1 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України №764 від 11.08.2010. Зокрема Кабінет Міністрів України погодився з пропозицією Міністерства аграрної політики та продовольства щодо перетворення державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» у Державне публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України..», визначивши, що повноваження з управління корпоративними правами здійснює зазначене Міністерство. Водночас, Кабінет Міністрів України встановив, що 100 відсотків акцій Державного публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», які випускаються на величину його статутного капіталу, залишаються у державній власності до прийняття окремого рішення Кабінету Міністрів України.

Абзацом 2 частини 2 вказаної постанови Кабінету Міністрів України також передбачено, що товариство не може вчиняти дії стосовно майна, переданого до його статутного капіталу, наслідком яких може бути відчуження майна, у тому числі передача його до статутного капіталу інших господарських організацій, передача в заставу тощо.

Пунктом 3 постанови доручено Міністерству аграрної політики та продовольства здійснити в установленому порядку заходи, повязані з перетворенням державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

Наказом Міністерством аграрної політики та продовольства України №325 віл 07.07.2011 реорганізовано державне підприємство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» шляхом його перетворення у публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та установлено, що товариство є правонаступником майнових прав та обов'язків державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», а статутний капітал товариства формується на базі майна державної о підприємства.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №634 від 17.11.2011 «Про деякі питання діяльності ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» затверджено Статут публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», пунктами 1.4, 1.6 якого визначено, що засновником товариства є держава, в особі Кабінету Міністрів України, а товариство є правонаступником всіх прав і обов'язків державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

Аналогічно, частиною 5 статті 59 Господарського кодексу України визначено, що у разі перетворення одного суб'єкта господарювання в іншого новоутвореного суб'єкта господарювання переходять усі майнові права обов'язки попереднього суб'єкта господарювання.

За таких обставин, оскільки публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» створено внаслідок перетворення державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», товариство є правонаступником всіх прав та обовязків останнього, в тому числі прав та обов'язків стосовно державного майна, переданого від ліквідованого державного підприємства до статутного капіталу новоствореного товариства.

Таким чином, державне майно, передане до статутною капіталу ДАК «Хліб України», а в подальшому - до статутного капіталу державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та після реорганізації останнього - до його правонаступника публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», закріплено вказаними суб'єктами господарювання на праві господарського відання.

Згідно зі статтею 115 Цивільного кодексу України, статтею 85 Господарського кодексу України, статтею 12 Закону України «Про господарські товариства» товариство є власником майна, переданого йому засновниками і учасниками у власність. Отже набуття товариством права власності на майно, передане засновниками до статуного фонду, відбувається у разі волевиявлення засновників на передачу цього майна саме у власність.

В даному випадку при реорганізації державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» у публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України», згідно з вищенаведеними нормативними документами, майно державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» передавалося у власність товариства, а лише надавалось йому для здійснення статутної діяльності шляхом включення до статутного капіталу товариства.

Знаходження майна на балансі підприємства (організації) ще не є безспірною ознакою його права власності. При цьому право державної власності, незалежно від того, на балансі якого державного підприємства знаходиться майно, не втрачає статусу державної власності.

У результаті реорганізації державного підприємства «Державна продовольчо - зернова корпорація України» до переліку необоротних активів, що передавались як вклад (внесок) до статутного капіталу публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо - зернова корпорація України» увійшли обєкти нерухомого майна, що знаходяться за адресами: Полтавська область, м. Пирятин, вул. Соборна (Леніна), 52, вул. Фабрична, 1 7, вул. Європейська (Червоноармійська), 76 та вул. Урожайна, 14.

Статтею 326 Цивільного кодексу України визначено, що у державі і власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими субєктами.

Згідно статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною першою статті 141 Господарського кодексу Українипередбачено, що до державного майна у сфері господарювання належать цілісні майнові комплекси державних підприємств або їх структурних підрозділів, нерухоме майно, інше окреме індивідуально визначене майно державних підприємству або їх структурних підрозділів, нерухоме майно, інше окреме індивідуально визначене майно державних підприємств, акції (частки. пай держави у майні субєктів господарювання різних форм власності, а такою майно, закріплене за державними установами і організаціями з метою здійснення необхідної господарської діяльності, та майно, передане в безоплатне користування самоврядним установам і організаціям або в оренду для використання його у господарській діяльності.

Види майна, що може перебувати виключно у державній власності, відчуження якого недержавним субєктам господарювання не допускається. а також додаткові обмеження щодо розпорядження окремими видами майне., яке належить до основних фондів державних підприємств, установ і організацій, визначаються законом.

Відповідно до статті 145 Господарського кодексу України зміна правового режиму майна субєкта господарювання здійснюється за рішенням власника (власників) майна у спосіб, передбачений цим Кодексом та прийнятими відповідно до нього іншими законами, крім випадків, якщо гака зміна забороняється законом.

Правовий режим майна субєкта господарювання, заснованого на державній (комунальній) власності, може бути змінений шляхом приватизації майна державного (комунального) підприємства відповідно до закон) або шляхом здачі цілісного майнового комплексу підприємства чи майновою комплексу його структурного підрозділу в оренду.

Статутом публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо зернова корпорація України» передбачено, що засновником товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України (пункт 1.4); акціонерами товариства є, у тому числі, держава в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України - до прийняття в установленому порядку рішення про приватизацію акцій товариства (пункт 7.1).

Відповідно до Закону України «Про перелік обєктів права державної власності, що не підлягають приватизації» Пирягинський комбінат хлібопродуктів входить у Перелік обєктів права державної власності, що не підлягають приватизації (додаток 1 Закону). У Переліку обєктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані, вказаний обєкт відсутній.

Частиною 2 статті 325 Цивільного кодексу України встановлено, що фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Зокрема, частиною 3 статті 86 Господарського кодексу України передбачено, що забороняється використовувати для формування статутного (складеного) капіталу товариства бюджетні кошти, кошти, одержані в кредит та під заставу, векселі, майно державних (комунальних) підприємств, яке відповідно до закону (рішення органу місцевого самоврядування) не підлягає приватизації, та майно, що перебуває в оперативному управлінні бюджетних установ, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини 2, частини 3 статті 1 Закону України «Про акціонерні товариства» діяльність державної керуючої холдингової компанії, державних холдингових компаній та державних акціонерних товариств, єдиним засновником та акціонером яких є держава в особі уповноважених державних органів, регулюється цим Законом, з урахуванням особливостей, передбачених спеціальними законами. Особливості створення акціонерних товариств у процесі приватизації та корпоратизації, їх правового статусу та діяльності у період до виконання плану приватизації (розміщення акцій) визначаються законодавством про приватизацію та корпоратизацію.

ОСОБА_6 України «Про акціонерні товариства», ні чинне законодавство про приватизацію та корпоратизацію не передбачають, що заборона щодо внесення майна державного підприємства, яке відповідно до закону не підлягає приватизації, як вклад до статутного (складеного) капіталу товариства не розповсюджується на випадки перетворення державних унітарних комерційних підприємств в акціонерні товариства, 100 відсотків акцій яких належить державі. Відтак, оскільки заборона на внесення спірного майна до статутною (складеного) капіталу товариства прямо випливає із закону (частина 3 статті 86 Господарського кодексу України), майно не передавалося саме у приватну власність публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

У ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» державна частка у статутному капіталі становить сто відсотків, а отже відповідно до частини 2 статті 22 Господарського кодексу України останнє є суб'єктом господарювання державного сектора економіки. Отже, відповідач-2, як суб'єкт господарювання, що належить до державного сектора економіки, здійснює свою діяльність на основі права господарського відання, а спірне майно, до виключення його з переліку, що не підлягає приватизації, та завершення процедури приватизації в установленому законодавством порядку залишається об'єктом права державної власності.

На виконання вказаного рішення виконавчим комітетом Пирятинськиї міської ради 05.07.2012 видано свідоцтва серії САЕ №535925, серії САН №535928, серії САЕ №535926, серії САЕ №535927 про право приватної власності на нерухоме майно, що розташовано по вул. Соборна (Леніна), 52. вул. Фабрична, 17, вул. Європейська (Червоноармійська), 67, вул. Урожайна, 14, м. Пирятин, Полтавської області.

Вказані рішення та свідоцтва про право приватної власності видані за відсутності документів, що підтверджують зміну форми власності зазначених майнових комплексів з державної на приватну.

Відповідно до Положення про впорядкування передачі об'єктів нерухомого майна, приватизованих у складі цілісного майнового комплексу або переданих до статутного фонду господарського товариства, затвердженого наказом Фонду державного майна України №2097 від 25.11.2003, при створенні відкритого акціонерного товариства у процесі приватизації (корпоратизації) державного підприємства передача об'єкти нерухомого майна проводиться на підставі наказів засновників відкритих акціонерних товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації) за актом приймання-передавання нерухомого майна до статутного фонду відкритого акціонерного товариства.

В частині 1 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» визначено, що підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав виступають, зокрема, акти органів державної влади або органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом.

Пунктом 12 Додатку № 2 до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002, передбачено, що для проведення державної реєстрації виникнення, переходу або припинення прана власності та інших речових прав на нерухоме майно власник (власники), іншим правонабувач (правонабувачі) або уповноважена ним (ними) особа подає реєстратору БТІ правовстановлюючий документ, на підставі якого здійснюється реєстрація права власності на нерухоме майно, передане державою до статутного фонду (капіталу) акціонерного товариства у результаті корпоратизації державного унітарного підприємства, а саме: рішення засновника про створення державної (національної) акціонерної компанії, державної (національної) холдингової компанії, відкритого акціонерного товариства, створеного в процесі приватизації (корпоратизації), та акт приймання-передавання нерухомого майна або перелік зазначеного майна, наданий засновником чи державним органом приватизації.

Надані заявником у складі пакету документів постанова Кабінет Міністрів України № 764 від 11.08.2010 та наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України № 325 від 07.07.2011 не можуть вважатися рішенням власника спірного майна, тобто держави, про зміну його форми власності на приватну. Зі змісту вказаної постанови не вбачається будь-якого волевиявлення держави на зміну державної форми власності цього майна на іншу, а також того, що передача державного майна ПАТ «Держана продовольчо-зернова корпорація України» здійснюється саме у власність, а не на підставі інших речових прав. Натомість, постановою Кабінету Міністрів України № 593 від 06.06.2011 «Про внесення зміни до постанови Кабінет) Міністрів України від 11 серпня 2010 р. № 764» визначено, що Товариство не може вчиняти дії стосовно майна, переданого до його статутного капіталу, наслідком яких може бути відчуження майна, у тому числі, передача його до статутного капіталу інших господарських організацій, передача в заставу тощо.

З ОСОБА_1 № 43 приймання - передачі цілісного майнового комплексу від 31.03.2011 вбачається лише передача Державним підприємством «Державна продовольчо-зернова корпорація» попередньо сформованого цілісного майнового комплексу та прийняття його директором філії цього підприємства «Пирятинський комбінат хлібопродуктів».

Оскільки документами не підтверджено зміну форми власності комплексів, що розташовані за вищевказаними адресами, на приватну виконавчий комітет Пирятинської міської ради повинен був у відповідності до положень статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відмовити публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо - зернова корпорація України» у оформленні та видачі свідоцтв про право приватної власності на нерухоме майно.

Аналогічну правову позицію висловив ОСОБА_5 Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справах № 920/1077/16 (постанова від 14.02.2018), № 925/792/17 (постанова від 28.03.2018) та № 925/8751/17 (постанова від 08.05.2018).

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Згідно частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, з-поміж іншого, визнання права, визнання правочину недійсним, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. При цьому суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії виданий органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

За положеннями статті 393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що спірне рішення виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області від 13.06.2012 № 169 слід визнати недійсним та скасувати.

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Таким чином, у розумінні закону суб'єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині 2 цієї статті визначені способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема такий спосіб як відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відновленням становища, яке існувало до порушення, є також визнання недійсними свідоцтв про право власності. Окрім того, свідоцтво про права, власності є правовстановлюючим документом, на підставі якого здійснюється державна реєстрація права власності (пункт 3 частини 1 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), а тому як окремий спосіб захисту поновлення порушених прав у судовому порядку може бути предметом розгляду в господарських судах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.09.2015 у справі № 911/3396/14.

Позовна вимога щодо визнання недійсними свідоцтв про право власності від 05.07.2012 серії САЕ №535925, САЕ № 535928, САЕ № 535926 та САЕ № 5355927 є похідною від вимоги про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області від 13.06.2012 № 169, оскільки свідоцтва видані на підставі зазначеного рішення і не можуть відповідати вимогам закону за умови невідповідності вимогам закону самого рішення.

Статтею 41 Конституції України, статтею 321 Цивільного кодексу України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

У статті 319 Цивільного кодексу України закріплюється, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За положеннями статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1, статті 5 Закону України «Про управління об'єктами державної власності», статті 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України наділений правами власника на державне майно.

За рішенням виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області від 13.06.2012 №169, на підставі якого АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» були видані спірні свідоцтва на право приватної власності на майнові комплекси, незаконно було позбавилено Державу в особі Кабінету Міністрів України права державної власності на спірне нерухоме майно.

Отже, вимоги прокурора про визнання за Державою в особі Кабінету Міністрів України права державної власності на спірне нерухоме майно є правомірними та підлягають задоволенню.

Заява відповідача-2 про застосування строків позовної давності судом відхиляється з огляду на наступне.

Статтею 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довіуат лея про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З огляду на положення статті 261 Цивільного кодексу України, статті 53 Господарського процесуального кодексу України, статті 23 Закону Українг «Про прокуратуру» перебіг строку позовної давності починається не з дня виявлення прокурором порушень законодавства під час здійснення перевірки, а з моменту, коли орган, в інтересах якого звертається прокурор, довідався або міг довідатися про порушення своїх прав.

Зокрема, оскільки вимоги прокурора є похідними від вимог органу, який, на думку прокурора, мав відповідні повноваження щодо спірного майна, то перебіг позовної давності мав розпочатися з моменту, коли про порушення прав та ііг ересів держави дізнався саме відповідний орган, а не прокурор.

Така правова позиція наведена в постановах Верховного Суду України від 27.04.2015 у справі № 3-54гс15, від 17.02.2016 у справі № 6-2407цс15, від 13.0-.2016 № 3-224гс16 та від 29.10.2014 у справі № 6-152цс14.

Кабінет Міністрів України у поясненнях (вхід. № 7866 від 23.08.2018р.) повідомив суду про те, що про наявні порушення вимог законодавства при прийнятті оскаржуваного рішення та про видачу оскаржуваних свідоцтв про право приватної власності на спірне нерухоме майно, він дізнався після 26.08.2016р., а саме після отримання від прокуратури Полтавської області звернення щодо спірних відносин.

Посилання відповідача-2 на довідку Державної фінансової інспекції України від 21.07.2014р. № 07-21/74 та лист Державної аудиторської служби України від 26.02.2018р. № 07-14/15 не свідчать про початок перебігу строку позовної давності, оскільки ці докази містять відомості загального характеру; конкретних фактів та даних щодо вибуття з державної власності саме майна Пирятинського комбінату хлібопродуктів вони не містять.

Зазначене свідчить про те, що про порушення вимог законодавства при оформленні права власності Кабінет Міністрів України довідався з запиту Прокуратури Полтавської області від 26.08.2016р., оскільки чинним на час прийняття спірного рішення законодавством не було встановлено обов"язку повідомляти позивача про проведення державної реєстрації права власності, видачі свідоцтв про право власності.

Отже, строк позовної давності прокурором не було пропущено.

Таким чином, позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Прокурор у позові прохає також покласти на відповідачів судові витрати, понесені ним у даній справі у вигляді судового збору.

При подачі даного позову Прокуратурою Полтавської області сплачено 181835,76 грн. судового збору за платіжним дорученням від 12.12.2017р. № 1974 та 810,00 грн. судового збору за платіжним дорученням від 23.06.2018р. № 970 (т.1, а.с.47, 48). Факт надходження даного судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено виписками від 14.12.2017р. та від26.06.2018 (т.1, а.с.244, 245).

Суд встановив, що вказані судові витрати повязані з розглядом даної справи; їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмету спору.

Відповідно до ч.1 та ч. 4 ст. 129 ГПК України вказані судові витрати повністю покладаються на відповідачів порівну на кожного.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

Вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області № 169 від 13.06.2012 «Про визнання та оформлення права приватної власності на майновий комплекс будівель і споруд ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» по вул. Леніна, 52, вул. Фабрична, 17, вул. Червоноармійська, 67, вул. Урожайна, 14 в м. Пирятин».

3. Визнати недійсним та скасувати свідоцтво серії САЕ № 535925 від 05.07.2012 р. про право приватної власності на майновий комплекс, що включає будівлі та споруди загальною площею 14993,2 кв. м, а саме: адміністративна будівля, А-2, загальною площею 1792,6 кв.м; прохідна, Б-1, загальною площею 22,5 кв.м; вагова, В-1, загальною площею 104,6 кв.м; плотня, кузня, Г-1 загальною площею 98,8 кв.м; склад №16, Г-1, загальною площею 293,1 кв.м; крупоцех, Д-2, загальною площею 1224,1 кв.м; склад готової продукції Е-1, загальною площею 1006,4 кв.м; сарай, В-1; склад №7,8, Ж-1, загальною площею 1978,5 кв.м; башня РБС, З-5, загальною площею 358,0 кв.м; склад (робоча башня), И-1, загальною площею 88,9 кв.м; млин, І-5, загальною площею 3601,6 кв.м; депо, К-1, загальною площею 74,4 кв.м; склад №9, зарядна станція, Л-1, загальною площею 108,4 кв.м.; склад №3, Н-1, загальною площею 983,0 кв.м; пожежне депо, сауна, О-1, загальною площею 192,7 кв.м: трансформаторна підстанція ТП-54, П-1, загальною площею 61,8 кв.м; теплиця Р-1, загальною площею 339,3 кв.м; котельня, С-2, загальною площею 480,2 кв.м; конденсатна, загальною площею 4,3 кв.м; трансформаторна підстанція ТП-39, У-1, загальною площею 99,6 кв.м; склад №6, Ф-1, загальною площею 1212,4 кв.м; склад-пекарня №4,5, Ч,Ч-1, загальною площею 625,7 кв.м; погріб, Ш-1, загальною площею 20,0 кв.м; конюшня, телятник, Щ-1, загальною площею 180,1 кв.м; сарай, Щ-2, загальною площею 27,1 кв.м; сарай, Ю-1, загальною площею 15,1 кв.м; мазутосховище, Х,х-1; вбиральня, Ц; огорожа, №1,2; пожежна водойма, №3,4; ворота, №5,6, труба котельні, №7, що розташовані по вулиці Соборна (вулиця Леніна), будинок 52, місто Пирятин, Полтавської області, видане виконавчим комітетом Пирятинської міської ради Полтавської області, і належать публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на праві приватної власності.

4. Визнати недійсним та скасувати свідоцтво серії САЕ №535928 від 05.07.2012 про право приватної власності на комплекс, що включає будівлі та споруди загальною площею 17857 кв. м, а саме: лабораторія, А-1, загальною площею 141,5 кв.м.; магазин, Б-1, загальною площею 77,2 кв.м.; прохідна (контора), В-1, загальною площею 41,2 кв.м.; склад №1, Г-1, загальною площею 1257,6 кв.м.; склад №5, Д-1, загальною площею 1665,7 кв.м.; розвантажувальна, Е-1, загальною площею 7,1 кв.м.; склад №4, Є-1, загальною площею 923,6 кв.м.; склад №12, Ж-1, загальною площею 2134,1 кв.м.; підсобний корпус, З-1, загальною площею 385,7 кв.м.; гараж, з; склад №11, К-1, загальною площею 1221,3 кв.м.; розвантажувальна, Л-1, загальною площею 30,7 кв.м.; битовка, л; перекидна вежа №1, М-4, загальною площею 99,7 кв.м.; склад №7, Н-1, загальною площею 1162,1 кв.м.; прибудова, н; склад №6, О-1, загальною площею 1240,5 кв.м.; МОВ, П-4, загальною площею 307,2 кв.м.; дизельна електростанція, Р-1, загальною площею 303,1 кв.м.; прибудова, р; перекидна вежа №2, С-1, загальна площа 18,5 кв.м.; склад №10,Т-1, загальною площею 1452,7 кв.м.; склад № 9, У-1, загальною площею 1286,7 кв.м.; склад №8, Ф-1. загальною площею 1361,6 кв.м.; склад № 3, Х-1, загальною площею 1200,2 кв.м.; склад № 2, Ш-1, загальною площею 1344,7 кв.м; розвантажувальна, Щ-1, загальною площею 4,9 кв.м.; пожежна станція, Ю-1, загальною площею 27,7 кв.м.; сушка, Я-2, загальною площею 161,7 кв.м.; огорожа, №1; водонапірна башта, №2; ворота, №3; підземний склад нафтопродуктів, №4; навіс, в; критий тік, Й, що розташовані по вулиці Фабрична, 17, місто Пирятин, Полтавської області, видане виконавчим комітетом Пирятинської міської ради Полтавської області, і належать публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо - зернова корпорація України» на праві приватної власності.

5. Визнати недійсним та скасувати свідоцтво серії САЕ №535927 від 05.07.2012 про право приватної власності на комплекс, що включає будівлі та споруди загальною площею 2173 кв. м, а саме: будинок тваринника, А-1, загальною площею 57,8 кв.м.; свинарник-маточник, Б-1, загальною площею 1118,4 кв.м.; корівник, В-1, загальною площею 428 кв.м.; свинарник -відгодівельник, Г-1, загальною площею 568,0 кв.м.; вбиральня, Д; огорожа, №1-3; силосна яма, №4, що розташовані по вулиці Урожайна, 14, місто Пирятин, Полтавської області, видане виконавчим комітетом Пирятинської міської ради Полтавської області, і належить публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на праві приватної власності.

6. Визнати недійсним та скасувати свідоцтво серії САЕ №535926 від 05.07.2012 про право приватної власності на нежитлові будівлі загальною площею 1222,8 кв. м, а саме: млин, А-2, загальною площею 1004,3 кв.м.; адмінбудівля, Б-1, загальною площею 73,9 кв.м; склад, В-1, загальною площею 144,6 кв.м; навіс, Г; вбиральня, Д; огорожа, №1,2, що розташовані по вулиці Європейська (вулиця Червоноармійська), будинок 67, місто Пирятин, Полгавської області, видане виконавчим комітетом Пирятинської міської ради Полтавської області, і належать публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на праві приватної власності.

7. Визнати за державою Україна в особі Кабінету Міністрів України () право власності на нерухоме майно - майнові комплекси, які розташовані:

- по вулиці Соборна (вулиця Леніна), будинок 52, місто Пирятин, Полтавської області загальною площею 14993,2 кв. м, а саме: адміністративна будівля, А-2, загальною площею 1792,6 кв.м; прохідна, Б-1, загальною площею 22,5 кв.м; вагова, В-1, загальною площею 104,6 кв.м; плотня, кузня, Г-1; загальною площею 98,8 кв.м; склад №16, Г-1, загальною площею 293,1 кв.м; крупоцех, Д-2, загальною площею 1224,1 кв.м; склад готової продукції, Е-1; загальною площею 1006,4 кв.м; сарай, В-1; склад №7,8, Ж-1, загальною площею 1978,5 кв.м; башня РБС, З-5, загальною площею 358,0 кв.м; склад, (робоча башня), И-1, загальною площею 88,9 кв.м; млин, 1-5, загальною площею 3601,6 кв.м; депо, К-1, загальною площею 74,4 кв.м; склад №9, зарядна станція, Л-1, загальною площею 108,4 кв.м.; склад №3, Н-1, загальною площею 983,0 кв.м; пожежне депо, сауна, О-1, загальною площею 192,7 кв.м; трансформаторна підстанція ТП-54, П-1, загальною площею 61,8 кв.м; теплиця, Р-1 загальною площею 339,3 кв.м; котельня, С-2, загальною площею 480,2 кв.м; конденсатна, загальною площею 4,3 кв.м; трансформаторна підстанція ТП-39, У-1, загальною площею 99,6 кв.м; склад №6, Ф-1, загальною площею 1212,4 кв.м; склад-пекарня №4,5, Ч,Ч-1, загальною площею 625,7 кв.м; погріб, Ш-1, загальною площею 20,0 кв.м; конюшня, телятник, Щ-1, загально; площею 180,1 кв.м; сарай, Щ-2, загальною площею 27,1 кв.м; сарай, Ю-1, загальною площею 15,1 кв.м; мазутосховище, Х,х-1; вбиральня, Ц; огорожа, №1, 2; пожежна водойма, №3,4; ворота, №5,6; труба котельні №7;

- по вулиці Фабрична, 17, місто Пирятин, Полтавської області загальною площею 17857 кв.м, а саме: лабораторія, А-1, загальною площею 141,5 кв.м.; магазин, Б-1, загальною площею 77,2 кв.м.; прохідна (контора), В-1, загальною площею 41,2 кв.м.; склад №1, Г-1, загальною площею 1257,6 кв.м.; склад №5, Д-1, загальною площею 1665,7 кв.м.; розвантажувальна, Е-1, загальною площею 7,1 кв.м.; склад №4, Є-1, загальною площею 923,6 кв.м.; склад № 12, Ж-1, загальною площею 2134,1 кв.м.; підсобний корпус, З-1, загальною площею 385,7 кв.м.; гараж, з; склад №11, К-1, загальною площею 1221,3 кв.м.: розвантажувальна, Л-1, загальною площею 30,7 кв.м.; битовка, л; перекидна вежа №1, М-4, загальною площею 99,7 кв.м.; склад №7, Н-1, загальною площею 1162,1 кв.м.; прибудова, н; склад №6, О-1, загальною площею 1240,5 кв.м.; МОВ, П-4, загальною площею 307,2 кв.м.; дизельна електростанція, Р-1, загальною площею 303,1 кв.м.; прибудова, р; перекидна вежа №2, С-1, загальна площа 18,5 кв.м.; склад №10,Т-1, загальною площею 1452,7 кв.м.; склад №9, У-1, загальною площею 1286,7 кв.м.; склад №8, Ф-1, загальною площею 1361,6 кв.м.; склад № 3, Х-1, загальною площею 1200,2 кв.м.; склад №2, Ш-1, загальною площею 1344,7 кв.м.; розвантажувальна, Щ-1, загальною площею 4,9 кв.м.; пожежна станція, Ю-1, загальною площею 27,7 кв.м.; сушка, Я-2, загальною площею 161,7 кв. м.; огорожа, №1; водонапірна башта, №2; ворота, №3; підземний склад нафтопродуктів, №4; навіс, в; критий тік, Й;

- по вулиці Урожайна, 14, місто Пирятин, Полтавської області загальною площею 2173 кв. м, а саме: будинок тваринника, А-1, загальною площею 57,8 кв.м.; свинарник-маточник, Б-1, загальною площею 1118,4 кв.м.; корівник, В-1, загальною площею 428 кв.м.; свинарник - відгодівельник, Г-1, загальною площею 568,0 кв.м.; вбиральня, Д; огорожа, №1-3; силосна яма, №4;

- по вулиці Європейська (вулиця Червоноармійська), будинок 67, місто Пирятин, Полтавської області, загальною площею 1222,8 кв.м, а саме: млин, А-2, загальною площею 1004,3 кв.м; адмінбудівля, Б-1, загальною площею 73,9 кв.м; склад, В-1, загальною площею 144,6 кв.м; навіс, Г; вбиральня, Д; огорожа №1,2.

8. Стягнути з Виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області (вул. Соборна, буд. 21, м. Пирятин, Полтавська область, 37000; ідентифікаційний код 04057296) на користь прокуратури Полтавської області (вул. 1100-річчя Полтави, 7, м.Полтава, 36020; ідентифікаційний код 02910060) 90917 грн. 88 коп. витрат по сплаті судового збору за подачу позову.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

9. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (вул. Саксаганського, буд.1, м. Київ, 01033; ідентифікаційний код 37243279) на користь прокуратури Полтавської області (вул. 1100-річчя Полтави, 7, м.Полтава, 36020; ідентифікаційний код 02910060) 90917 грн. 88 коп. витрат по сплаті судового збору за подачу позову.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата складення повного судового рішення: 28.12.2018р.

Суддя Т. М. Безрук