РІШЕННЯ

27 грудня 2018 року Справа № 913/339/18

м. Харків Провадження №16/913/339/18

Господарський суд Луганської області у складі судді Фонової О.С., розглянувши матеріали справи в порядку загального позовного провадження за позовом Приватного підприємства "Автолайн компані", м. Кремінна Луганської області,

до першого відповідача Департаменту регіонального розвитку, промисловості, інфраструктури та енергозбереження Луганської обласної державної адміністрації, м. Сєвєродонецьк Луганської області,

другого відповідача Приватного підприємства "Люксавто-СДК", м. Лисичанськ Луганської області,

про визнання недійсним договору та визнання права на здійснення пасажирських перевезень.

Секретар судового засідання Рвачов О.О.

У засіданні брали участь:

від позивача: представник не прибув;

від 1-го відповідача: представник не прибув;

від 2-го відповідача: представник не прибув.

Обставини справи: позивачем заявлено вимоги про:

- визнання недійсним договору про організацію пасажирських перевезень на внутрішньообласних автобусних маршрутах, укладений між 1-м відповідачем та 2-м відповідачем;

- визнання за позивачем права здійснювати пасажирські перевезення на постійному приміському та міжміському (внутрішньо обласному) автобусному маршруті загального користування: №231 «Сєвєродонецьк АС-Новоастрахань», №219 «Сєвєродонецьк АС-Борівське», №212 «Сєвєродонецьк АС - РубіжнеАС».

Від першого відповідача до відділу документального забезпечення суду надійшов відзив на позовну заяву від 28.08.2018 №6/Д-2367, в якому він заперечує проти позову та вказує, що договір від 20.09.2013 №1990 було розірвано в односторонньому порядку правомірно, у зв'язку з порушенням вимог чинного законодавства України та умов договору у сфері транспорту.

Перший відповідач повідомив, що управлінням Укртрансбезпеки у Луганській області було проведені перевірки діяльності позивача та виявлено ряд порушень законодавства про автомобільний транспорт, за результатами вказаних порушень управлінням були складені акти та винесено приписи.

Перший відповідач зазначив, що на адресу позивача неодноразово надсилалися попередження про розірвання договору від 19.10.2017 №1990, проте позивач не реагував на попередження.

Також перший відповідач повідомив, що від ПАТ "Луганське регіональне управління автобусних станцій" на його адресу надійшла інформація про зриви первізником -ПАТ "Автолайн компані" рейсів на приміському автобусному маршруті №212 "Сєвєродонецьк-Рубіжне АС".

Як вказує перший відповідач, мешканці села Нова Астрахань надіслали до Департаменту скаргу на порядок проведення пасажирських перевезень, які забезпечує позивач, у зв'язку з порушенням прав споживачів.

Перший відповідач також повідомив, що розпорядженням голови Обласної державної адміністрації Луганської області - керівника Обласної військово-цивільної адміністрації Луганської області від 06.04.2017 №216 змінено маршрути, на підставі вказаного проведено конкурс 21.09.2017 на маршрути: №114 «Борівське-Сиротине-Сєвєродонецьк АС», №171 «Нова Астрахань - Єпіфанівка - Сєвєродонецьк АС», №199 «Рубіжне АС - Воєводівка - Сєвєродонейьк АС» за новостровеною маршрутною мережою автобусних маршрутів загального користування, та з другим відповідачем укладено договір. У конкурсі 21.09.2017 також приймав участь і позивач, що, на думку першого відповідача, свідчить про визнання факту розірвання договору від 19.10.2017 №1990.

Другий відповідач до відділу документального забезпечення суду надіслав відзив на позовну заяву від 16.08.2018, в якому вимоги позивача вважає необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Другий відповідач повідомив, що відповідно до інформації Управління Укртрансбезпеки у Луганській області були зафіксовані порушення позивачем вимог законодавства України на автомобільному транспорті та систематичні порушення позивачем умови договору у сфері надання послуг перевезення пасажирів на автомобільному транспорті.

Другий відповідач зазначив, що 16.08.2017 першим відповідачем оголошено конкурс на ряд маршрутів, але серед оголошеного конкурсу маршрутів №231 «Сєвєродонецьк АС-Новоастрахань», №219 «Сєвєродонецьк АС-Борівське», №212 «Сєвєродонецьк АС-Рубіжне АС» не було, оскільки вказані маршрути з квітня 2017 року не існують.

Як зазначає другий відповідач, дострокове розірвання договору в односторонньому порядку передбачено у пп.2 п.4.2 розділу 4 договору №1990 від 20.09.2013, у разі невиконання або неналежного виконання перевізником суттєвих умов договору, тому першим відповідачем було направлено письмове повідомлення позивачу про одностороння розірвання договору №1990 від 20.09.2013 відповідно до п.4.3 вказаного договору.

На думку другого відповідача, перший відповідач на законних підставах розірвав договір з позивачем, після чого оголосив коункурс.

Також другий відповідач вказує, що позивачем були подані документи на участь у конкурсі, що відбувся 21.09.2017, які не відповідали вимогам постанови КМУ від 03.12.2008 №1081 «Про затвердження Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування», у зв'язку з чим позивач своїми діями визнав факт розірвання договору № 1990 від 20.09.2013.

Другий відповідач також вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, оскільки останній не є стороною оспорюваного договору, а спірні правовідносини сторін підлягають розгляду не в господарському, а в адміністративному провадженні, враховуючи суб'єктний склад сторін та умови укладеного договору.

Позивачем у судовому засіданні 16.10.2018 подано клопотання про уточнення п.2 прохальної частини позовної заяви та викладення її в наступній редакції: «Визнати недійсним договір від 19.10.2017 №108/2017 на регулярні перевезення пасажирів на постійному приміському та міжміському (внутрішньообласному) автобусному маршруті загального користування, укладений між Департаментом регіонального розвитку, промисловості, інфраструктури та енергозбереження Луганської обласної державної адміністрації та Приватним підприємством «Люксавто-СДК»».

Від першого відповідача до відділу документального забезпечення суду надійшли додаткові пояснення до відзиву на позовну заяву від 12.10.2018 №6/Д-2844, в яких він проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що позивача не було допущено до участі у конкурсі 21.09.2017 у зв'язку з недотриманням встановлених чинним законодавством вимог до учасників. Члени конкурсного комітету зверталися до позивача з проханням надати посянення щодо подання на участь у конкурсі недостовірної інформації, на що позивач не надав жодного пояснення з приводу виявленого факту, тому рішення конкурсного комітету про недопущення позивача до участі в конкурсі відповідає нормам чинного законодавства та скасуванню не підлягає.

30.10.2018 до відділу документального забезпечення суду від позивача надійшло клопотання від 25.10.2018 про уточнення предмету позову, згідно якого позивач вважав за необхідне змінити предмет позову та викласти його в наступній редакції:

- визнати недійсним договір від 19.10.2017 №107/2017, укладений між Департаментом регіонального розвитку, промисловості, інфраструктури та енергозбереження Луганської обласної державної адміністрації (1-й відповідач) та Приватним підприємством «Люксавто-СДК» (2-й відповідач) на обслуговування маршрутів: №114 «Борівське-Спротине-Сєвєродонецьк АС», №171 «Нова Астрахань-Єпіфанівка-Сєвєродонецьк АС», №199 «Рубіжне АС-Воєводівка-Сєвєродонецьк АС»;

- визнати за ПП "Автодайн Компанія" право здійснювати регулярні перевезення пасажирів на постійних приміських та міжміських (внутрішньообласних) автобусних маршрутах загального користування: №114 "Борівське-Спротине-Сєвєродонецьк АС", №171 "Нова Астрахань-Єпіфанівка-Сєвєродонецьк АС", №199 "Рубіжне АС-Воєводівка-Сєвєродонецьк АС".

Вказана заява була розглянута судом як заява про зміну предмета позову та залишена судом без розгляду, з огляду на відсутність доказів надсилання її відповідачам у справі.

З огляду на відсутність в позовній заяві посилань на номер договору та зазначення під час попереднього провадження вже двох різних номерів договорів, що слід визнати недійсними, суд пропонував позивачеві надати належні пояснення щодо предмету та підстав позову, актуальних на момент судового розгляду справи.

Позивач будь-яких уточнень та повідомлень про предмет позову не надав, з урахуванням викладеного, остаточними позовними вимогами є:

- визнання недійсним договору від 19.10.2017 №108/2017 на регулярні перевезення пасажирів на постійному приміському та міжміському (внутрішньообласному) автобусному маршруті загального користування, укладений між Департаментом регіонального розвитку, промисловості, інфраструктури та енергозбереження Луганської обласної державної адміністрації та Приватним підприємством «Люксавто-СДК» (з урахуванням клопотання, яке позивач подав у судовому засіданні 16.10.2018);

- визнання за позивачем права здійснювати пасажирські перевезення на постійному приміському та міжміському (внутрішньо обласному) автобусному маршруті загального користування: №231 «Сєвєродонецьк АС-Новоастрахань», №219 «Сєвєродонецьк АС-Борівське», №212 «Сєвєродонецьк АС - РубіжнеАС».

Ухвалою суду від 03.12.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.12.2018.

Участники судового процесу не скористалися правом участі в судовому засіданні 27.12.2018, хоча належним чином були повідомлені про час і місце проведення судового засідання, про причини неявки не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів, господарський суд встановив наступне.

20.09.2013 між Департаментом регіонального розвитку, промисловості, інфраструктури та енергозбереження Луганської області державної адміністрації, як Організатором (перший відповідач) та Приватним підприємством «Автолайн компані», як Перевізником (позивач) на підставі Протоколу засідання конкурсного комітету з організації та проведення конкурсів на перевезення пасажирів автомобільним транспортом у Луганській області від 15.08.2013 №136, укладено договір №1990 на регулярні перевезення пасажирів на постійному приміському та міжміському (внутрішньообласному) автобусному маршруті загального користування (далі - Договір, а.с.20-32).

За умовами вказаного договору організатор надає право, а перевізник бере на себе зобов'язання на здійснення перевезень пасажирів у період з 25.09.2013 до 24.09.2018 на постійному міському (міжміському) внутрішньообласному автобусному маршруті загального користування, при наданні Довідки про відповідність технічного стану на автобус Богдан А092Н2, держ.номер АI 79-01 СВ. У разі не надання перевізником Довідки про відповідність технічного стану на автобус Богдан А092Н2, держ.номер АI 79-01 СВ, термін дії договору становить з 25.09.2013 по 24.09.2014. Маршрут : №231 «Сєвєродонецьк АС-Новоастрахань», №219 «Сєвєродонецьк АС-Борівське», №212 «Сєвєродонецьк АС-Рубіжне АС» (п.п.1.1, 1.1.1 Договору).

В п. 3.2 Договору сторони погодили, що у разі виявлення організатором або іншими державними органами неодноразових порушень перевізником умов цього договору або положень нормативних актів, що регулюють процеси перевезення пасажирів на регулярних автобусних маршрутах, організатор має право на дострокове розірвання цього договору повідомивши письмово перевізника за десять днів до дати розірвання договору із зазначенням підстав розірвання договору.

Договір може бути також достроково розірвано в односторонньому порядку:

- у разі відмови від виконання умов цього договору однією із сторін;

- у разі невиконання або неналежного виконання перевізником суттєвих умов цього договору;

- у разі, якщо перевізник не приступив до перевезення пасажирів на маршруті впродовж 5 днів з дати початку здійснення перевезень, згідно п.1.1 договору, або без письмового узгодження із замовником перевезень припинив перевезення на термін більш ніж 5 днів;

- у разі, якщо перевізник забезпечує регулярність перевезень п.1.1 цього договору на приміських маршрутах на рівні менш ніж 80%, на міських маршрутах на рівні менш ніж 90%;

- у разі, якщо організатором внесені зміни до мережі внутрішньо обласних автобусних маршрутів загального користування які виключають або суттєво змінюють маршрут визначений п.1.1.1 договору (п.4.2 Договору).

Відповідно до п. 4.3 Договору, про одностороннє розірвання договору сторона-ініціатор повинна письмово повідомити другу сторону не пізніше, ніж за десять днів до дати, з якої договір буде вважатись розірваним.

Листом від 31.07.2017 №6/Д-2164 перший відповідач повідомив позивача про дострокове розірвання укладеного з ним 20.09.2013 договору №1990 на підставі умов пунктів 3.2, 4.2, 4.3, 4.5, починаючи з 10.08.2017 у зв'язку з численними порушеннями при здійсненні пасажирських перевезень (а.с.18-19).

Розпорядженнями голови Обласної державної адміністрації Луганської області -керівника Обласної військово-цивільної адміністрації Луганської області від 06.04.2017 №216 та від 14.08.2017 №551 було затверджено нові автобусні маршрути загального користування приміського та міжміського внутрішньообласного сполучення (а.с.106-114).

Вказане розпорядження було оскаржено позивачем в порядку адміністративного судочинства. За результатами розгляду судом справи №812/599/17 в задоволенні позовних вимог відмовлено. Судом апеляційної інстанції постанова суду першої інстанції - залишена без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.09.2017 Департаментом регіонального розвитку, промисловості, інфраструктури та енергозбереження Луганської області державної адміністрації проведено конкурс з перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування. На засіданні Конкурсного комітету з організації та проведення конкурсів на перевезення пасажирів автомобільним транспортом у Луганській області було прийняте рішення, оформлене протоколом № 146, яким зокрема, за об'єктами конкурсу №202 «Рубіжне АС-с/т Южне», №176 «Новокраснянка-Кремінна АС-Рубіжне АС», №199 «Рубіжне АС-Воєводівка-Сєвєродонецьк АС» - визнано переможцем другого відповідача - ПП «Люксавто-СДК» та вирішено рекомендувати організатору перевезень укласти договір терміном дії на 5 років, відповідно до статті 44 Закону України "Про автомобільний транспорт" (а.с.123-131).

За результатами конкурсу, 19.10.2017 між Департаментом регіонального розвитку, промисловості, інфраструктури та енергозбереження Луганської області державної адміністрації, та Приватним підприємством "Люксавто-СДК" укладено оспорюваний позивачем договір №108/2017, згідно предмету якого організатор надав право, а перевізник взяв на себе зобов'язання на здійснення перевезень пасажирів у період з 20.10.2017 до 19.10.2022 на постійному приміському (міжміському) внутрішньообласному автобусному маршруті загального користування, на маршрутах: №202 «Рубіжне АС-с/т Южне», №176 «Новокраснянка-Кремінна АС-Рубіжне АС», №199 «Рубіжне АС-Воєводівка-Сєвєродонецьк АС» (а.с.147-149).

Позивач посилається на допущені відповідачами порушення, зокрема, неправомірність проведення в вересні 2017 року конкурсу на здійснення перевезень пасажирів по відповідним маршрутам, з огляду на наявність укладеного між позивачем та першим відповідачем договору №1990 від 20.09.2013, за умовами якого право перевезення пасажирів на ці маршрути належить саме позивачу до 24.09.2018.

Позивач також зазначає про порушення першим відповідачем процедури та строків розірвання в односторонньому порядку договору №1990 від 20.09.2013, передбаченої ст.651 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст.188 Господарського кодексу України ГК України та умовами Договору, зокрема, безпідставність направлення відповідачем листа за вих.№6/Д-2164 від 31.07.2017 про розірвання договору за відсутності належних доказів допущення позивачем відповідних порушень у перевезенні пасажирів, також на неправомірність в подальшому, за результатами проведеного конкурсу, укладення між відповідачами договору 19.10.2017 №108/2017, в частині маршрутів №202 «Рубіжне АС-с/т Южне», №199 «Рубіжне АС-Воєводівка-Сєвєродонецьк АС», на які, як стверджує позивач, у нього є право перевезення згідно договору №1990 від 20.09.2013.

У зв'язку з викладеним, позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просить:

- визнати недійсним договір від 19.10.2017 №108/2017 на регулярні перевезення пасажирів на постійному приміському та міжміському (внутрішньообласному) автобусному маршруті загального користування, укладений між Департаментом регіонального розвитку, промисловості, інфраструктури та енергозбереження Луганської обласної державної адміністрації та Приватним підприємством «Люксавто-СДК»;

- визнати за позивачем права здійснювати пасажирські перевезення на постійному приміському та міжміському (внутрішньо обласному) автобусному маршруті загального користування: №231 «Сєвєродонецьк АС-Новоастрахань», №219 «Сєвєродонецьк АС-Борівське», №212 «Сєвєродонецьк АС - РубіжнеАС».

Відповідачі заперечують проти задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість та невідповідність підстав заявлених позовних вимог дійсним обставинам справи; правомірність проведення в вересні 2017 року конкурсу на відповідні маршрути, з огляду на те, що розпорядженням облдержадміністрації від 06.04.2017 №216 було затверджено нові маршрути, які виставлялися в якості лотів, а договір №1990 від 20.09.2013 із позивачем був розірваний в односторонньому порядку значно раніше, листом від 31.07.2017 № 6/Д-2164 про дострокове розірвання з ним договірних відносин з 10.08.2017.

Другий відповідач наполягає про непідвідомчість вказаного спору господарському суду та помилковість обраного позивачем способу захисту.

Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів, заслухавши присутніх представників сторін, суд, надаючи юридичну кваліфікацію спірним правовідносинам сторін, дійшов висновку.

В статті 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, згідно з частиною 1 якої господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Отже, з системного аналізу наведених норм слідує, що спори що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності відносяться до юрисдикції господарських судів.

Відповідно до ст. 42 Закону України "Про автомобільний транспорт", договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування міському, приміському та міжміському, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), укладається між органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та автомобільним перевізником і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами.

Згідно з ст. 44 Закону "Про автомобільний транспорт" організація проведення конкурсу та визначення умов перевезень покладено на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. При цьому орган виконавчої влади або місцевого самоврядування у відносинах щодо організації та порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів є субєктом владних повноважень і спори щодо оскарження рішень чи бездіяльності цих органів до виникнення договірних правовідносин між організатором та перевізником-претендентом відносяться до юрисдикції адміністративних судів.

Позивачем заявлено вимоги про визнання недійсним у відповідній частині укладеного договору на виконання пасажирських перевезень та визнання за ним права здійснювати пасажирські перевезення на внутрішньообласному автобусному маршруті загального користування на маршрутах: №231 «Сєвєродонецьк АС-Новоастрахань», №219 «Сєвєродонецьк АС-Борівське», №212 «Сєвєродонецьк АС - РубіжнеАС», на підставі договору №1990 на регулярні перевезення пасажирів на постійному приміському та міжміському (внутрішньообласному) автобусному маршруті загального користування від 20.09.2013.

Спори щодо таких позовних вимог згідно зі статтею 20 ГПК України підвідомчі господарським судам, зазначене зумовлене саме предметом позову.

Статтею 3 Кодексу про адміністративне судочинство України визначено, що адміністративний договір - це дво- або багатостороння угода, зміст якої складають права та обов'язки сторін, що випливають із владних управлінських функцій суб'єкта владних повноважень, який є однією із сторін угоди.

Адміністративний договір містить наступні ознаки: це угода, що виникає у сфері дії виконавчої влади у зв'язку і з приводу реалізації органом цієї влади державно-владних повноважень; підставою виникнення такої угоди є адміністративний акт - владний вольовий припис; він завжди конкретизує норму адміністративного права чи акт правозастосовчої діяльності і органу державної виконавчої влади; має організуючий характер. Адміністративноправові договори укладаються у публічних інтересах, мають метою досягнення публічного блага, тобто тут переважають суспільні цілі. Неможливою є одностороння відмова від виконання договірних умов або їх зміна. Норми форс-мажору не застосовуються. У деяких випадках необхідною умовою чинності адмінністивно-правового договору є його опублікування.

Таким чином, з викладеного вище вбачається, що адміністративний договір наділений певними притаманними йому ознаками.

Якщо ж суб'єкти (у тому числі орган державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові чи службові особи), хоча б і на реалізацію своїх повноважень, вільно укладають договір відповідно до норм ЦК України чи ГК України, під час укладання такого договору його сторони вільно домовляються про зміст та обсяг прав і обов'язків за договором, можуть відмовитися від його укладання, відповідно такий договір за своєю природою може бути цивільним (господарським), а не адміністративним, оскільки в змісті цього договору відсутні відносини влади і підпорядкування, що є обов'язковим для адміністративного договору, а всі суб'єкти такого договору є рівними.

Як вбачається зі змісту договору від 19.10.2017 №108/2017 про організацію пасажирських перевезень, останній не містить характерних рис, якими наділений адміністративний договір.

Суд звертає увагу на те, що предметом розгляду в цій справі є не самі по собі дії Департаменту регіонального розвитку, промисловості, інфраструктури та енергозбереження Луганської обласної державної адміністрації з організація проведення конкурсу та визначення умов перевезень, а відповідність вимогам закону вже укладеного договору від 19.10.2017 №108/2017, предметом якого є зобов'язання господарського характеру на здійснення пасажирських перевезень.

Аналізуючи характер спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що заявлені позовні вимоги у даній справі спрямовані на захист права в сфері саме господарських правовідносин, а тому визнає помилковими доводи другого відповідача проте, що даний спір належить до юрисдикції адміністративних судів, та до уваги їх не приймає.

Згідно зі ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань) є, зокрема, договір.

Частиною 1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відносини з перевезення пасажирів регулюються спеціальним щодо даного виду правовідносин Законом України "Про автомобільний транспорт".

Статтею 7 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що забезпечення організації пасажирських перевезень на міських автобусних маршрутах загального користування покладається на виконавчий орган сільської, селищної, міської ради відповідного населеного пункту.

Відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування, які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника, зобов'язання органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо облаштування маршруту, підтримки проїзної частини автомобільної дороги та під'їзних шляхів у належному стані (тільки для міських автобусних маршрутів), розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати (ч. 1 ст. 31 Закону України "Про автомобільний транспорт" ) .

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України «Про автомобільний транспорт», договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування міському, приміському та міжміському, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), укладається між органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування та автомобільним перевізником і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтями 193 ГК України та 526 ЦК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно статті 654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Частиною 1 ст. 188 ГК України також визначено, що у разі, якщо договором передбачено право сторони на одностороннє розірвання договору, такий договір може бути розірвано на вимогу однієї сторони.

Договір від 20.09.2013 №1990, укладений між позивачем та першим відповідачем, містить умови і право першого відповідача на односторонню відмову і дострокове розірвання договору у разі порушення позивачем суттєвих умов договору.

Суд вважає, що розірвання договору від 20.09.2013 №1990 першим відповідачем було правомірно, оскільки позивачем систематично порушувалися суттєві умови Договору. Доказами систематичного порушення позивачем суттєвих умов вказаного договору перевезення пасажирів є численні скарги від пасажирів; численні приписи управління Укртрансбезпеки у Луганській області; численні акти проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом. На підставі вказаних актів Укртрансбезпеки у Луганській області підприємству позивача винесено приписи щодо усунення порушення про автомобільний транспорт та прийнята постанова Укртрансбезпеки у Луганській області від 29.03.2017 ВВ№0120058 про застосування адміністративно-господарського штрафу до Приватного підприємства «Автолайн компані».

Згідно з абзацом третім підпункту 3 пункту 55 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 № 1081, саме організатор конкурсу має право достроково розірвати договір з автомобільним перевізником у разі порушення ним умов договору.

З урахуванням викладено, суд вважає, що одностороннє дострокове розірвання першим відповідачем договору від 20.09.2013 №1990, укладеного з позивачем, відповідає умовам самого договору і нормам чинного законодавства (ч.1 ст.188 ГК України, ч.1 ст.652, ч.1 ст.654 ЦК України). Позивач отримав повідомлення від першого відповідача про одностороннє розірвання договору від 20.09.2013 - 10.08.2017. До того ж строк дії вказаного договору припинився до 24.09.2018.

За таких підстав, вимога позивача про відновлення його в праві на перевезення пасажирів на підставі договору від 20.09.2013 №1990 є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, суд визнає безпідставним посилання позивача на неправомірність проведення конкурсу в вересні 2017 року та укладення в подальшому між відповідачами договору від 19.10.2017 №108/2017, з підстав заперечення позивачем факту розірвання договору №1990 від 20.09.2013, оскільки під час розгляду спору судом з'ясовано, що договір № 72/2016 від 25.10.2016, укладений з позивачем на вказані маршрути перевезення був розірваний в односторонньому порядку ще з 10.08.2017 (на підставі саме листа направленого позивачу від 31.07.2017 № 6/Д-2164).

Крім того, суд зауважує про те, що позивач, фактично заперечуючи факт дострокового розірвання з ним договору №1990 від 20.09.2013 та зазначаючи про неправомірність проведення конкурсу на відповідні маршрути, сам брав участь у конкурсі, що відбувся в вересні 2017 року відносно спірних маршрутів перевезення.

Матеріали справи свідчать про те, що 21.09.2017 на засіданні Конкурсного комітету з організації та проведення конкурсів на перевезення пасажирів автомобільним транспортом у Луганській області було прийняте рішення, оформлене протоколом № 146, яким зокрема було вирішено не допускати позивача - перевізника ПП «Автолайн компані» до участі у конкурсі відповідно до пп.1,3 п.12 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 №1081, у зв'язку із наявністю заяуважень до оформлених учасником документів у пропозиції.

Натомість рішення, оформлене протоколом №146 від 21.09.2017 (яким були визначені відповідні переможці за результатами проведеного конкурсу, та у відповідності до якого в подальшому був укладений оспорюваний позивачем договір, а також вирішено не допускати позивача до участі у конкурсі) позивачем взагалі не оскаржувалося, та є чинним.

Також судом враховується, що розпорядженням Луганської обласної державної адміністрації від 06.04.2017 №216 на підставі ст.ст.6, 14 Закону України «Про автомобільний транспорт» були затверджені нові автобусні маршрути загального користування приміського та міжміського внутрішньо обласного сполучення, в якому відсутні маршрути №350 «Рубіжне АС-с/т Южне», №421 «Сєвєродонецьк АС - Борівське», №418 «Сєвєродонецьк АС- Рубіжне АС», на які претендує позивач згідно договору №1990 від 20.09.2013.

Також цим розпорядженням було визнано таким, що втратило чинність, розпорядження голови облдержадміністрації від 27.09.2013 №1468 "Про затвердження автобусних маршрутів загального користування приміського та міжміського внутрішньообласного сполучення".

Саме з урахуванням нової сітки маршрутів, визначеної розпорядженням від 06.04.2017 №216, проводився конкурс в вересні 2017 року, за результатами якого з другим відповідачем - ПП "Люксавто-СДК" був укладено договір від 19.10.2017 №108/2017, зокрема на маршрути №202 «Рубіжне АС-с/т Южне», №199 «Рубіжне АС-Воєводівка-Сєвєродонецьк АС», №114 "Борівське -Сиротине-Сєвєродонецьк".

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо необґрунтованості вимоги щодо визнання недійсним договору від 19.10.2017 №108/2017 на регулярні перевезення пасажирів на постійному приміському та міжміському (внутрішньообласному) автобусному маршруті загального користування, укладений між Департаментом регіонального розвитку, промисловості, інфраструктури та енергозбереження Луганської обласної державної адміністрації та Приватним підприємством «Люксавто-СДК», а тому в задоволенні цієї вимоги слід відмовити.

Вимога позивача про визнання за ним права здійснювати пасажирські перевезення на постійному приміському та міжміському (внутрішньо обласному) автобусному маршруті загального користування: №231 «Сєвєродонецьк АС-Новоастрахань», №219 «Сєвєродонецьк АС-Борівське», №212 «Сєвєродонецьк АС - РубіжнеАС» є похідною від першої вимоги, тому, з урахуванням відмови у задоволенні вимоги щодо визнання недійсним договору, у задоволенні цієї вимоги також слід відмовити.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що вказаного позивачем у п.2 прохальної частини позовної заяви маршруту взагалі не існує

З огляду на вказане, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України сплачений судовий збір за подання позову в сумі 3524 грн покладається на позивача.

Керуючись п.2 ч.1 ст.129, ст.ст.232-233, 238, 240-241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції згідно положень ст.256 Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Згідно пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У судовому засіданні 27.12.2018 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 08.01.2019.

Суддя О.С. Фонова