ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2018 р. Справа№ 911/1359/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Калатай Н.Ф.

Мартюк А.І.

секретар судового засідання: Цибульський Р.М.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 13.12.2018

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Фізичної особи-підприємця Каліна Володимира Миколайовича

на рішення Господарського суду Київської області

від 23.08.2018

у справі №911/1359/18 (суддя Заєць Д.Г.)

за позовом Комунального підприємства теплових мереж

"Бориспільтепломережа"

до Фізичної особи-підприємця Каліна Володимира Миколайовича

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство теплових мереж "Бориспільтепломережа" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою №06-23/83 від 19.06.2018 (вх. №1394/18 від 20.06.2018) до Фізичної особи-підприємця Каліна Володимира Миколайовича (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за Договором №139 на постачання та споживання теплової енергії від 15.10.2005 у сумі 17052,25 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань щодо здійснення розрахунку з позивачем за Договором №139 на постачання та споживання теплової енергії від 15.10.2005, у зв'язку із чим просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 17052,25 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 23.08.2018 у справі №911/1359/18 позов задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 13 880, 13 грн. основного боргу, 1 541, 57 грн. пені, 518, 61 грн. інфляційних втрат, 140, 34 грн. 3 % річних, 971, 61 грн. штрафу, 1 762, 00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, скаржник (ФОП-Калін В.М.) звернувся до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд Київської області з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 23.08.2018 у справі №911/1359/18 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а також порушено цілий ряд норм процесуального права, що як окремо, так і в сукупності унеможливлює залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2018 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Каліна Володимира Миколайовича на рішення Господарського суду Київської області від 23.08.2018 у справі №911/1359/18 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Зубець Л.П., судді: Мартюк А.І., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2018 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Каліна Володимира Миколайовича на рішення Господарського суду Київської області від 23.08.2018 у справі №911/1359/18 - залишено без руху. Надано скаржнику час для усунення недоліків, а саме: подати до Північного апеляційного господарського суду докази доплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції в розмірі - 243, 00 грн.

19.11.2018 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшло повідомлення на виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 01.11.18 про усунення недоліків апеляційної скарги до якого долучено докази доплати судового збору в розмірі - 243,00 грн. (квитанція №125 від 12.11.2018 про сплату судового збору в розмірі 243,00 грн.)

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.11.2018 поновлено Фізичній особі-підприємцю Каліну Володимиру Миколайовичу пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 23.08.2018 у справі №911/1359/18. Відкрито апеляційне провадження у справі №911/1359/18 за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Каліна Володимира Миколайовича на рішення Господарського суду Київської області від 23.08.2018. Розгляд апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Каліна Володимира Миколайовича на рішення Господарського суду Київської області від 23.08.2018 у справі №911/1359/18 призначено на 13.12.2018. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від Господарського суду Київської області від 23.08.2018 у справі №911/1359/18.

В судовому засіданні 13.12.2018 представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд скаргу задовольнити, скасувати рішення Господарського суду Київської області від 23.08.2018 у справі №911/1359/18 та прийняти нове рішення, яким відмовити Комунальному підприємству теплових мереж "Бориспільтепломережа" у задоволенні позовних вимог - у повному обсязі.

В судовому засіданні 13.12.2018 представник позивача заперечував проти доводів викладених в апеляційній скарзі, просив апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Каліна Володимира Миколайовича залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 23.08.2018 у справі №911/1359/18 без змін.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

В судовому засіданні 13.12.2018 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши надані до матеріалів справи докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Між Комунальним підприємством теплових мереж "Бориспільтепломережа" (за договором - теплопостачальна організація) та Фізичною особою-підприємцем Каліним Володимиром Миколайовичем (за договором - споживач) укладено Договір на постачання та споживання теплової енергії №139 від 15.10.2005, відповідно до п. 1.1 якого теплопостачальна організація зобов'язалась забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії для об'єктів, перерахованих у додатку 1 даного договору, а споживач зобов'язався вчасно, згідно п. 3.3 договору, проводити розрахунки з теплопостачальною організацією за використану теплову енергію (п. 2.3 Договору).

Згідно підпункту 3.2.1 пункту 3.2. договору, нарахування за використану теплову енергію проводиться по 20 число кожного місяця, останні 10-11 опалювальних днів будуть включені до розрахунків в наступному місяці.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що даний договір являється підставою для проведення взаємних розрахунків. Розрахунки по даному договору проводяться на основі рахунків, що виписуються теплопостачальною організацією споживачеві для оплати на протязі 3 днів з моменту отримання даних документів.

Згідно п. 3.4 договору, за проведення взаєморозрахунків між теплопостачальною організацією і споживачем, в кінці кожного кварталу сторони підписують акт звірки взаємних розрахунків.

У відповідності до підпункту 2.3.1 пункту 2.3. договору, споживач зобов'язався вчасно, згідно п. 3.3 договору, проводити розрахунки з теплопостачальною організацією за використану теплову енергію.

Відповідно до пунктів 7.1, 7.2, договір набирає чинності з моменту його підписання і діє з 15.10.2005 до 15.10.2006. Договір вважається щорічно пролонгованим, якщо за місяць до закінчення його дії не надійде заяви однієї із сторін про розірвання цього договору.

Доказів наявності заперечень та зауважень сторін щодо строку дії договору до матеріалів справи не надано.

Згідно умов Договору №139 від 15.10.2005 позивач - теплопостачальна організація забезпечує постачання обсягів теплової енергії до об'єкту, вказаному в додатку 1 до договору, а саме, магазину "Риба", розташованого за адресою: 08300, Київська область, м. Бориспіль, вул. Київський Шлях, 75.

Розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Каліна Володимира Миколайовича колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач свої обов'язки за договором виконав належним чином.

Так, на виконання умов договору, протягом жовтня 2017 року - квітень 2018 року позивачем були надані відповідачу послуги з постачання теплової енергії загальною вартістю 13880,13 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами здачі-приймання робіт (надання послуг) від 31.10.2017 №00АВ-001573 на суму 780,17 грн., від 30.11.2017 №00АВ-002010 на суму 1922,63 грн., від 31.12.2017 №00АВ-002500 на суму 2266,42 грн., від 31.01.2018 №00-АВ-000165 на суму 3037,14 грн., від 28.02.2018 №00АВ-000605 на суму 2705,21 грн., від 31.03.2018 №00АВ-001119 на суму 2827,54 грн., від 10.04.2018 №00АВ-001566 на суму 341,02 грн.

Колегія суддів зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що з метою оплати відповідачем вартості наданих за договором послуг позивачем було виставлено рахунки-фактури №00АВ-001411 від 31.12.2017 на суму 5057,22 грн., №00АВ-001163 від 30.11.2017 на суму 2724,35 грн., №00АВ-000317 від 28.02.2018 на суму 11195,88 грн., №00АВ-000085 від 31.01.2018 на суму 8232,56 грн., №00АВ-000804 від 10.04.2018 на суму 341,02 грн., №00АВ-000579 від 31.03.2018 на суму 14305,28 грн.

Зі змісту вказаних рахунків слідує, що останні були вручені контролером Комунального підприємства теплових мереж "Бриспільтепломережа" Піщаною Г.Н. уповноваженому представнику відповідача та/або відповідачу особисто, що підтверджується підписами контролера та датами про вручення на відповідних рахунках.

Також було виставлено рахунок-фактуру №00АВ-000936 від 31.10.2017 на суму 780,17 грн., який був надісланий на адресу скаржника, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією опису вкладення від 10.11.2017, квитанцією №37 від 10.11.207, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №656.

У зв'язку із несплатою відповідачем вартості наданих послуг позивачем листом від 13.06.2018 №06-21/31 повторно на адресу відповідача надіслано акти здачі-приймання робіт (надання послуг) та рахунки-фактури.

Однак, в порушення своїх договірних зобов'язань, відповідач за отриману теплову енергію за період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року станом на дату подання позову до суду першої інстанції не розрахувався, а тому, за останнім рахується заборгованість у сумі 13 880,13 грн., з вимогою про стягнення якої позивач і звернувся до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що скаржником доказів на спростування вищевикладеного суду не надано, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимога про стягнення з відповідача 13 880,13 грн. заборгованості за надані послуги підлягає задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 1 541,57 грн. пені, нарахованої на заборгованість відповідача за кожним рахунком-фактурою окремо з урахуванням дат виникнення заборгованості за загальний період з 05.12.2017 по 18.06.2018.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 4.1 Договору, споживач несе матеріальну відповідальність перед теплопостачальною організацією у разі не оплати рахунків за використану теплову енергію та ГВП в строк, враховується інфляція і споживач сплачує пеню 0,1% за кожний день відстрочки в оплаті від нарахованої суми, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Колегія суддів перевіривши розрахунок розміру пені, нарахованої позивачем у сумі 1 541,57 грн. за загальний період з 05.12.2017 по 18.06.2018, дійшла висновку, що він є обґрунтованим та підлягає стягненню з відповідача.

Також, до стягнення з відповідача підлягає штраф, що передбачений п. 4.1 Договору за прострочення оплати за використану теплову енергію та ГВП понад тридцять днів у розмірі 7% від вказаної вартості товару у сумі 971,61 грн.

Окрім того, позовна заява містить вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також, перевіривши розмір інфляційних у сумі 518,61 грн. (за період з 05.12.2017 по 18.06.2018) та 3% річних у сумі 140,34 грн. (за період з 05.12.2017 по 18.06.2018) колегія суддів дійшла висновку, що він є обґрунтованим, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Враховуючи викладені обставини у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що скаржник не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість, в свою чергу доводи наведені у апеляційній скарзі спростовуються встановленими обставинами справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду Київської області від 23.08.2018 у справі №911/1359/18 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи до уваги вищенаведені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що при винесенні рішення від 23.08.2018 у справі №911/1359/18 місцевим господарським судом було дотримано норм процесуального права, повно та всебічно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а тому апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Каліна Володимира Миколайовича задоволенню не підлягає.

Також, у зв'язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, колегія суддів вважає за необхідне поновити дію рішення Господарського суду Київської області від 23.08.2018 у справі №911/1359/18, зупинену ухвалою Північного апеляційного господарського суду про відкриття апеляційного провадження у справі №911/1359/18 від 26.11.2018.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати на підставі ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника (Фізична особа-підприємець Калін Володимир Миколайович).

Керуючись ст. ст. 13, 14, 73, 74, 76-79, 269, 272, 275, 276, 281, 282, 287, 288 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Каліна Володимира Миколайовича на рішення Господарського суду Київської області від 23.08.2018 у справі №911/1359/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 23.08.2018 у справі №911/1359/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/1359/18 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді Н.Ф. Калатай

А.І. Мартюк

Повний текст постанови складено 26.12.2018