номер провадження справи 28/77/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10.12.2018 Справа № 908/2017/17

м.Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федорової Олени Владиславівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні при секретарі Рикун А.В. заяву Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області б/н від 23.11.2018 про розяснення та відстрочення виконання судового рішення у справі №908/2017/17

за позовом Комунального підприємства Водоканал (69002, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, 61)

до відповідача: Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області (70100, Запорізька область, Новомиколаївський район, смт. Новомиколаївка, вул.Леніна, 34)

про зобовязання прийняти майно шляхом підписання акту прийому-передачі майна

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 89 від 01.11.2018;

від відповідача: ОСОБА_2, посвідчення №1 від 12.11.2015, селищний голова; ОСОБА_3, довіреність б/н від 07.12.2018;

ВСТАНОВИВ:

27.11.2018 до господарського суду Запорізької області надійшла заява Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області б/н від 23.11.2018 про розяснення рішення господарського суду Запорізької області у справі №908/2017/17 та відстрочення виконання рішення до шести місяців з дати розяснення рішення.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 27.11.2018 заяву про розяснення та відстрочення виконання судового рішення у справі №908/2017/17 передано на розгляд судді Федоровій О.В.

Ухвалою суду від 29.11.2018 прийнято заяву до розгляду та призначено її розгляд в судовому засіданні 10.12.2018.

Позивач надав відзив на заяву відповідача, відповідно до якого просить відмовити відповідачу в задоволенні заяви про розяснення рішення та відстрочення його виконання. Позивач вважає, що спосіб виконання рішення, зазначений в резолютивній частині рішення, є зрозумілим та не передбачає різного тлумачення. Відповідач в заяві про розяснення рішення фактично порушує питання про внесення в судове рішення нових даних, зокрема, щодо стану майна, а також просить розяснити механізм виконання рішення, що не охоплюється поняттям розяснення рішення. Стосовно надання відстрочки виконання рішення позивач зазначає, що відповідач не зазначив у заяві конкретні документально підтверджені обставини, що ускладнюють виконання рішення.

В судовому засіданні 10.12.2018 були присутні представники позивача та відповідача, здійснювалася фіксація судового процесу технічними засобами: програмно-апаратним комплексом «Оберіг».

Представники заявника (відповідача) підтримали вимоги заяви про розяснення та відстрочку виконання рішення.

Представник позивача заперечував проти задоволення цих вимог.

По закінченні судового засідання 10.12.2018 судом прийнято ухвалу про відмову в задоволенні заяви про розяснення та відстрочку виконання рішення. Вступну та резолютивну частину ухвали оголошено представникам сторін.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 245 ГПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд розяснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Подання заяви про розяснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути предявлене до примусового виконання.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 11.12.2017 у справі №908/2017/17, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 16.04.2018 та постановою Верховного Суду від 29.08.2018 в даній справі, позовні вимоги задоволено, зобов'язано Новомиколаївську селищну раду Новомиколаївського району Запорізької області прийняти від КП "Водоканал" майно, що входить до складу внутрішньоміських каналізаційних мереж селища міського типу Новомиколаївка, за договором користування внутрішньоміськими каналізаційними мережами №56 від 23.06.2000, а саме: будівлю КНС-46 (інв. номер 20358) та каналізаційні мережі по вул. Леніна від будинку 56 (інв. номер 35438) шляхом підписання акта прийому-передачі майна.

На виконання рішення господарського суду Запорізької області від 11.12.2017 та постанови Донецького апеляційного господарського суду від 16.04.2018 у справі №908/2017/17, які набрали законної сили 16.04.2018, видано наказ від 07.05.2018. Строк предявлення наказу до виконання встановлено до 16.04.2021.

27.11.2018 до господарського суду Запорізької області надійшла заява Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області б/н від 23.11.2018 про розяснення рішення господарського суду Запорізької області у справі №908/2017/17 та відстрочення виконання рішення до шести місяців з дати розяснення рішення.

В обґрунтування поданої заяви відповідач посилається на те, що фактичне виконання рішення є неможливим, оскільки каналізаційна мережа та КНС самі по собі не існують, а у своїй конструкції передбачають не тільки споруду, а й механізми та приладдя для функціонування за їх призначенням; не визначено процедуру прийняття майна; не визначено, в якому стані має бути передане майно; не зазначено порядок встановлення стану та придатності до експлуатації майна, тобто рішенням суду зобовязано прийняти майно, в якому б стані воно не перебувало, що, на думку відповідача, позбавляє його права вимагати від наймача приведення майна у стан, придатний до експлуатації, в якому воно було передано наймачу. Крім того, відповідач вказує, що на даний час установа, яка б могла прийняти на баланс та забезпечити безперебійне функціонування майна за цільовим призначенням відсутня, а майно, яке тривалий час використовувалось, потребує проведення профілактики та ремонту.

Відповідач вважає, що рішення суду є незрозумілим в його резолютивній частині, та просить розяснити: яким чином та в якому порядку має проходити процедура прийому-передачі майна; чи передбачається створення комісії та проведення інвентаризації; яким чином приймати майно, що знаходиться в аварійному стані чи непридатне до використання.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 3 ст. 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, який є виконавчим документом.

Наказ як виконавчий документ згідно з вимогами п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» містить резолютивну частину рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

Суд зазначає, що розяснення рішення суду спрямоване на усунення неясності судового акту і викладення рішення суду в більш ясній і зрозумілій формі.

В даному випадку відповідно до резолютивної частини рішення господарського суду Запорізької області від 11.12.2017 у справі №908/2017/17, викладеної в наказі від 07.05.2018, зобов'язано Новомиколаївську селищну раду Новомиколаївського району Запорізької області прийняти від КП "Водоканал" майно, що входить до складу внутрішньоміських каналізаційних мереж селища міського типу Новомиколаївка, за договором користування внутрішньоміськими каналізаційними мережами №56 від 23.06.2000, а саме: будівлю КНС-46 (інв. номер 20358) та каналізаційні мережі по вул. Леніна від будинку 56 (інв. номер 35438) шляхом підписання акта прийому-передачі майна.

Таким чином, рішенням чітко та однозначно визначено спосіб виконання відповідачем зобовязання, яке покладається на нього судом, - шляхом підписання акта прийому-передачі майна, яке передавалось за договором користування внутрішньоміськими каналізаційними мережами №56 від 23.06.2000, а саме: майна, яке входить до складу внутрішньоміських каналізаційних мереж селища міського типу Новомиколаївка, - будівлю КНС-46 (інв. номер 20358) та каналізаційні мережі по вул. Леніна від будинку 56 (інв. номер 35438).

Підстав для розяснення рішення судом не встановлено.

В разі невиконання відповідачем рішення добровільно позивач вправі звернути рішення до примусового виконання.

Питання, які відповідач просить суд розяснити, а саме: яким чином та в якому порядку має проходити процедура прийому-передачі майна; чи передбачається створення комісії та проведення інвентаризації; яким чином приймати майно, що знаходиться в аварійному стані чи непридатне до використання, не досліджувалися судом при розгляді справи №908/2017/17, оскільки не були предметом спору між сторонами, та виходять за межі прийнятого судом рішення. При розясненні рішення суд не може досліджувати нові фактичні обставини та визначати в рішенні нові заходи для його виконання.

В разі наявності у відповідача претензій щодо технічного стану переданого в користування майна відповідач не позбавлений права предявити до позивача відповідні вимоги, однак в межах іншого позовного провадження.

За таких обставин суд відмовляє відповідачу в розясненні рішення.

Крім того, з метою виконання рішення та забезпечення його виконання, захисту прав відповідача як власника майна, забезпечення виконання рішення у встановлений строк відповідач просить відстрочити виконання рішення суду до шести місяців після дати його розяснення.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 - 5 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити виконання рішення.

Підставою для відстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення виконання судового рішення, суд також враховує, зокрема, ступінь вини відповідача у виникненні спору; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач не надав жодних доказів на підтвердження існування обставин, які обєктивно перешкоджають виконанню рішення суду на даний час.

Посилання відповідача на відсутність установи, яка б могла прийняти на баланс та забезпечити безперебійне функціонування майна за цільовим призначенням, не є обставиною, що утруднює виконання рішення суду шляхом підписання відповідачем акту приймання-передачі майна. Необхідність проведення профілактики та ремонту майна також не є такою обставиною.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 319, ч. 1 ст. 322 Цивільного кодексу України власність зобовязує, власник майна зобовязаний утримувати своє майно.

Тобто саме відповідач як власник майна повинен організувати його утримання, у тому числі визначити підприємство, яке буде забезпечувати функціонування майна за цільовим призначенням. Саме від відповідача залежить вирішення питання про визначення такого підприємства.

Про відсутність підприємства, яке може прийняти майно на баланс, відповідач зазначав ще під час розгляду справи по суті, проте дане питання ще досі не вирішено відповідачем.

Згідно з ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Враховуючи позицію Європейського суду з прав людини, згідно якої право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено пунктом 1 статті 1 Першого протоколу. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції (справа ОСОБА_4 проти України). Орган виконавчої служби зобов'язаний вжити усіх заходів до виконання виконавчих документів, оскільки протилежний підхід взагалі знівелював би суть виконавчих документів.

Суд зауважує, що рішення суду набрало законної сили 16.04.2018 і з цього часу відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на його виконання в добровільному порядку. Стягувачем наказ до примусового виконання не предявлявся.

Відповідач не був позбавлений права вжити заходів до проведення інвентаризації майна та визначення його технічного стану самостійно в разі, якщо він вважає зазначені заходи необхідними, проте виконання рішення суду не передбачає такої інвентаризації та оцінки, а визначає конкретні обєкти, які слід передати за актом приймання-передачі: будівлю КНС-46 (інв. номер 20358) та каналізаційні мережі по вул. Леніна від будинку 56 (інв. номер 35438).

Підстав для надання відстрочки виконання рішення судом не встановлено.

Враховуючи викладене, заява відповідача про розяснення та відстрочення виконання судового рішення у справі №908/2017/17 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 234, 245, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області б/н від 23.11.2018 про розяснення та відстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 11.12.2017 у справі №908/2017/17 залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 235, п. п. 20, 24 ч. 1 ст. 255 ГПК України ухвала суду набрала законної сили 10.12.2018 та може бути оскаржена.

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХI Перехідних положень ГПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 19.12.2018 в звязку з перебуванням судді з 13.12.2018 по 15.12.2018 включно у відрядженні.

Суддя О.В. Федорова