ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2018 Справа №914/1927/18

Господарський суд Львівської області в складі:

судді Запотічняк О.Д.

за участю секретаря судових засідань Думин В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця Ковалик Галини Романівни, м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агролайф Транссервіс",

с. Давидів, Пустомитівський р-н., Львівська обл.

про стягнення 13602,51 грн.

За участю представників:

від позивача: Білик П.Б. - представник;

від відповідача: Харченюк І.С. - представник;

Обставини справи.

Фізична особа-підприємець Ковалик Галина Романівна звернулася до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агролайф Транссервіс" про стягнення 13 000,00грн основного боргу, 280,30грн пені та 46,00грн 3% річних.

Ухвалою від 17.10.2018р. Господарський суд Львівської області прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/1927/18 за правилами спрощеного позовного провадження та призначив розгляд справи в судовому засіданні на 20.11.2018р.

Подальший хід розгляду справи викладено в ухвалах суду.

19.11.2018р. позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог згідно якої просить суд стягнути з відповідача 13 000,00грн основного боргу, 517,51грн пені, 85,00грн 3% річних та 633,10грн інфляційних втрат.

Відповідач подав письмові заперечення на заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог в якій звернув увагу на те, що договір-заявка між сторонами підписаний не був, а відтак при визначенні строку виконання зобов'язання слід керуватись положеннями ст.530 ЦК України. Відповідач зазначає, що претензія позивача отримана ним тільки 31.08.2018р. а відтак розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат слід здійснювати з 08.09.2018р.

Розглянувши заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог суд прийняв її до розгляду частково з огляду на наступне.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 17.10.2018р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 20.11.2018р.

Заява про збільшення розміру позовних вимог, подана позивачем до суду 19.11.2018р., тобто в межах строків визначених ст. 46 ГПК України.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем було заявлено до стягнення 13 000,00грн боргу, 0 грн інфляційних втрат, 46,00грн 3% річних, та 280,30грн пені. В заяві про збільшення розміру позовних вимог, позивачем заявлено до стягнення 13 000,00грн боргу, 633,10 грн інфляційних втрат, 85,00 грн 3% річних, та 517,51грн пені.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.163 ГПК України, у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення проводиться у безспірному (безакцептному) порядку.

В позовній заяві позивачем було зазначено , що розмір інфляційних втрат дорівнює нулю, тобто інфляційні втрати відсутні.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач не може збільшити розмір інфляційних втрат, оскільки в позовній заяві не було визначено ціну позову в частині таких втрат, а відтак заяву про збільшення розміру позовних вимог слід прийняти до розгляду в частині донарахування 3% річних та пені.

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28 квітня 2017 року між ним, як експедитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агролайф Транссервіс» як замовником, було укладено Договір перевезення за умовами якого експедитор взяв на себе зобов'язання доставити автомобільним транспортом наданий йому Замовником вантаж з місця відправлення до пункту призначення і видати вантаж Вантажоодержувачу. Замовник бере на себе зобов'язання сплатити за перевезення вантажу обумовлену плату.

Тип вантажу, тип рухомого складу, спосіб завантаження, найменування Вантажовідправника і Вантажоодержувача, пункт відправлення (завантаження) та пункт призначення (розвантаження) Вантажу, час відправлення вантажу, обумовлюються Замовником у замовленні та вказуються у транспортній накладній. Замовлення подається Замовником у письмовому вигляді та підлягає погодженню сторонами (п. 1.2 договору).

Сторони визначили, що вартість перевезення Вантажу визначається Експедитором та вказується у рахунках-фактурах або погоджується сторонами у Замовленнях» (п. 4.1 Договору);

Розрахунки між Експедитором і Замовником здійснюються шляхом післяоплати на поточний рахунок Перевізника, якщо інше не погоджено сторонами у замовленні» (п. 4.2 Договору);

Відповідно до п.4.4 договору, сторони визначили, що достатнім та належним доказом виконання послуг з перевезення Перевізником та відповідно їх прийняття Замовником є або підписаний Сторонами акт виконаних робіт (послуг), або товарно-транспортний документ, або інший документ, що може підтвердити факт виконання та прийняття робіт (послуг) за цим Договором.

На виконання Договору перевезення від 28 квітня 2017 року між Фізичною особою-підприємцем Ковалик Галиною Романівною та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агролайф транссервіс» сформовано Договір-заявку № КТ17-00280 від 11.05.2017р. про надання транспортно-експедиційних послуг маршрутом Степанці-Давидів вартістю 13 000,00 грн.

Позивач стверджує, що товар був доставлений відповідачу згідно товарно-транспортної накладної № 0803 від 11 травня 2017 року. Окрім того, як на підтвердження факту доставки товару, позивач посилається на Акт здачі-приймання робіт наданих послуг № 387 від 12 травня 2017 року, підписаний між ТзОВ «Спільне підприємство «Терпак-Транс» та ТзОВ «Кайром-Транс».

20 серпня 2018 року на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролайф транссервіс» цінним листом з описом вкладення направлено для підписання Договір-заявку № КТ17-00280 від 11.05.2017р. про надання транспортно-експедиційних послуг та Акт наданих послуг № 785 від 12 травня 2017 року, а також товарно-транспортну накладну № 0803 від 11 травня 2017 року. Цінний лист з описом вкладеного було вручено Товариству з обмеженою відповідальністю «Агролайф транссервіс» 21 серпня 2018 року за штрихкодовим ідентифікатором 360. Однак піписаного Акту наданих послуг № 785 від 12 травня 2017 року Позивачу не повернуто. Оплати Товариством з обмеженою відповідальністю «Агролайф транссервіс» за надані послуги у розмірі 13 000,00 грн. не здійснено.

28 серпня 2018 року Відповідачу направлено претензію про необхідність сплати суми заборгованості за Договором перевезення від 28 квітня 2017 року у розмірі 13 000,00 грн, однак така залишена без задоволення, відповіді від Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролайф транссервіс» не отримано.

Позивач вважає, що оскільки добровільно Відповідач не виконав свої обов'язки щодо оплати за фактично надані послуги на загальну суму 13 000,00 грн., така сума підлягає стягненню за рішенням суду.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 517,51грн пені та 85,00грн 3% річних.

Заперечення відповідач проти позову.

Відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги заперечив в повному обсязі та просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Відповідач посилається на те, що з укладеного між сторонами договору не вбачається, які саме послуги перевезення були надані Позивачем Відповідачу. Зокрема відповідач зазначає, що долучені до справи позивачем документи не підтверджують факту надання послуг та не стосуються відповідача.

Так, позивачем долучено договір-заявку №КТ17-00280 від 11.05.2017року, стороною якого є відповідач, однак такий не містить жодного підпису уповноваженої особи та відтиску печатки відповідача. Долучена ТТН №0803 від 11.05.2017року не містить жодного позначення де вказується, що відповідач був вантажовідправником чи вантажоодержувачем, а пункт розвантаження вказано м.Львів, хоча позивач зазначає, що розвантаження відбулось у с.Давидів Львівської області. Долученій акт надання послуг №785 від 12.05.2017 року не містить жодного підпису уповноваженої особи та відтиску печатки відповідача. Ще один долучений договір заявка №КТ17-00280 від 11.05.2017 року (з таким самим номером та датою) жодного відношення до відповідача немає та

стосується сторін, які не є стороною по справі. Акт здачі приймання робіт №387 від 12.05.2017 року є між тими самими сторонами та не стосується відповідача.

Також відповідач зазначає, що претензії позивача залишались поза увагою, оскільки з них не вбачалося факту надання послуг Позивачу. Долучений позивачем розрахунок штрафних санкцій є незрозумілим, оскільки позивач сам вказує, що оплата проводиться на підставі договору заявки від 11.05.2017 року, хоча, як зазначає сам позивач, він надсилав на адресу відповідача договір заявку від 12.05.2017 року.

Також відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності до вимог Фізичної особи підприємця Ковалик Галини Романівни щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролайф транссервіс» заборгованості у справі 914/1927/18.

Зокрема відповідач вважає, що Фізичною особою підприємцем Ковалик Галиною Романівною подано позов з пропущенням строку спеціальної позовної давності передбаченого як ст. 315 ГК України так і п.3 ст. 925 ЦК України, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідь на відзив.

Позивачем подано відповідь на відзив відповідача в якому звернено увагу на те, що на виконання Договору перевезення від 28 квітня 2017 року за усним замовленням Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролайф транссервіс» Фізичною особою-підприємцем Ковалик Галиною Романівною, як експедитором було здійснено організацію перевезення товару вагою 22 т. маршутом Степанці-Давидів. В той же день, Фізичною особою-підприємцем Ковалик Галиною Романівною та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агролайф транссервіс» сформовано Договір-заявку № КТ17-00280 від 11.02.2017р. про надання транспортно-експедиційних послуг маршутом Степанці-Давидів вартістю 13 000,00 грн.

При наданні транспортно-експедиційних послуг, 11 травня 2017 року між Фізичною особою-підприємцем Ковалик Галиною Романівною та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кайрос-Транс» (Перевізник) підписано договір-заявку № КТ 17-00280 про надання транспортно-експедиційних послуг на перевезення вантажу вагою 22 т. маршутом Степанці-Давидів.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кайрос-Транс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Терпак-Транс» (Перевізник) підписано договір-заявку № КТ 17-00280 про надання транспортно-експедиційних послуг на перевезення вантажу вагою 22 т. маршрутом Степанці-Давидів.

Товар був доставлений згідно товарно-транспортної накладної № 0803 від 11 травня 2017 року. Підтвердженням доставки товару також є Акт здачі-приймання робіт наданих послуг № 387 від 12 травня 2017 року, підписаний між ТзОВ «Спільне підприємство «Терпак-Транс» та ТзОВ «Кайрос-Транс» та Акт наданих послуг №302 від 12 травня 2017 року, підписаний між ФОП Ковалик Г.Р. та ТзОВ «Кайрос-Транс». Таким чином, Фізичною особою-підприємцем Ковалик Галиною Романівною надано послуги перевезення Товариству з обмеженою відповідальністю «Агролайф транссервіс» у повному обсязі на підставі наявного замовлення.

На виконання п.3.4 Договору, 20 серпня 2018 року на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролайф транссервіс» цінним листом з описом вкладеного направлено для підписання Договір-заявку № КТ17-00280 від 11.05.2017 р. про надання транспортно-експедиційних послуг та Акт наданих послуг № 785 від 12 травня 2017 року, а також товарно-транспортну накладну № 0803 від 11 травня 2017 року. Цінний лист з описом вкладеного було вручено Товариству з обмеженою відповідальністю «Агролайф транссервіс» 21 серпня 2018 року за штрихкодовим ідентифікатором 360. Однак підписаного Акту наданих послуг № 785 від 12 травня 2017 року та інших документів Позивачу не повернуто, оплати Товариством з обмеженою відповідальністю «Агролайф транссервіс» за надані послуги у розмірі 13 000,00 грн. не здійснено.

Таким чином, у Фізичної особи-підприємця Ковалик Галини Романівни відсутні підписаними Договір-заявка № КТ17-00280 від 11.05.2017 р. про надання транспортно-експедиційних послуг та Акт наданих послуг № 785 від 12 травня 2017 року з вини Відповідача, оскільки такий відмовлявся їх підписувати, незважаючи на надання послуг.

Позивач звертає увагу на те, що за умовами договору, достатнім та належним доказом виконання послуг з перевезення Перевізником та відповідно їх прийняття Замовником є або підписаний Сторонами акт виконих робіт (послуг), або товарно-транспортний документ, або інший документ, що може підтвердити факт виконання та прийняття робіт (послуг) за цим Договором.

Факт доставки товару Товариству з обмеженою відповідальністю «Агролайф транссервіс» підтверджується товарно-транспортною накладною № 0803 від 11 травня 2017 року, де у графі «прийняв (відповідальна особа вантажоодержувача)» наявний підпис та відтиск печатки Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролайф транссервіс».

Позивач також заперечив проти заяви відповідача про застосування строку позовної давності.

Зокрема позивач посилається на те, що Фізичною особою-підприємцем Ковалик Галиною Романівною здійснено організацію перевезення вантажу за замовленням Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролайф транссервіс», тобто надано транспортно-експедиційні послуги. Позивач вважає, що договір перевезення від 28 квітня 2017 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агролайф транссервіс» та Фізичною особою-підприємцем Ковалик Галиною Романівною за своєю природою є змішаним договором про надання послуг (транспортно-експедиційних),і відповідно на ці правовідносини поширюються загальні строки позовної давності тривалістю у три роки.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, повно, всебічно і об'єктивно оцінивши докази, суд дійшов висновку, що збільшені позовні вимоги слід задоволити частково з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Частиною 2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, в тому числі, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

28 квітня 2017 року між Фізичною особою-підприємцем Ковалик Галиною Романівною (експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агролайф Транссервіс» (замовник), було укладено Договір перевезення за умовами якого експедитор взяв на себе зобов'язання доставити автомобільним транспортом наданий йому Замовником вантаж з місця відправлення до пункту призначення і видати вантаж Вантажоодержувачу. Замовник взяв на себе зобов'язання сплатити за перевезення вантажу обумовлену плату.

Тип вантажу, тип рухомого складу, спосіб завантаження, найменування Вантажовідправника і Вантажоодержувача, пункт відправлення (завантаження) та пункт призначення (розвантаження) Вантажу, час відправлення вантажу, обумовлюються Замовником у замовленні та вказуються у транспортній накладній. Замовлення подається Замовником у письмовому вигляді та підлягає погодженню сторонами (п. 1.2 договору).

Сторони визначили, що вартість перевезення Вантажу визначається Експедитором та вказується у рахунках-фактурах або погоджується сторонами у Замовленнях» (п. 4.1 Договору);

Розрахунки між Експедитором і Замовником здійснюються шляхом післяоплати на поточний рахунок Перевізника, якщо інше не погоджено сторонами у замовленні» (п. 4.2 Договору).

Відповідно до п.4.4 договору, сторони визначили, що достатнім та належним доказом виконання послуг з перевезення Перевізником та відповідно їх прийняття Замовником є або підписаний Сторонами акт виконаних робіт (послуг), або товарно-транспортний документ, або інший документ, що може підтвердити факт виконання та прийняття робіт (послуг) за цим Договором.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», транспортно-експедиторська діяльність, це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів.

Транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов'язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Експедитор (транспортний експедитор) суб'єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування.

Відповідно до положень ст.929 ЦК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Системний аналіз умов договору та наведених положень законодавства свідчить, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг (транспортно-експедиційних).

Згідно із ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання укладеного з відповідачем Договору перевезення від 28 квітня 2017 року, було сформовано Договір-заявку № КТ17-00280 від 11.05.2017р. з Товариством з обмеженою відповідальністю «Кайрос-Транс» про надання транспортно-експедиційних послуг маршутом Степанці-Давидів вартістю 8 400,00 грн. (а.с. 42).

Факт надання послуг за даним договором - заявкою підтверджується Актом надання послуг від 12.05.2017р. №302 на суму 8 400,00грн (а.с. 41).

Товариством з обмеженою відповідальністю «Кайрос-Транс» в свою чергу було сформовано Договір-заявку № КТ17-00280 від 11.05.2017р. з Товариством з обмеженою відповідальністю «СП Терпак-Транс» про надання транспортно-експедиційних послуг маршутом Степанці-Давидів вартістю 7 800,00 грн. (а.с. 22).

Факт надання послуг за даним договором - заявкою підтверджується Актом надання послуг від 12.05.2017р. №387 на суму 7 800,00грн (а.с. 23).

Товариством з обмеженою відповідальністю «СП Терпак-Транс» в свою чергу з метою надання транспортно-експедиційних послуг обумовлених договором - заявкою із ТзОВ «Кайрос Транс», було досягнуто домовленостей із ТОВ «Сіріус Пром», яке і здійснило перевезення, що підтверджується долученою до матеріалів справи товарно-транспортною накладною від 11.05.2017р. №0803 (а.с. 19-20).

Дана накладна зі сторони вантажоодержувача підписана представником та скріплена печаткою відповідача, а відтак суд приходить до висновку, що товар був отриманий відповідачем.

Згідно долучених до матеріалів справи копії поштового опису вкладення та накладної (а.с.31), 20 серпня 2018 року позивач скерував на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролайф транссервіс» для підписання Договір-заявку № КТ17-00280 від 11.05.2017р. про надання транспортно-експедиційних послуг та Акт наданих послуг № 785 від 12 травня 2017 року, а також товарно-транспортну накладну № 0803 від 11 травня 2017 року. Цінний лист з описом вкладеного було вручено Товариству з обмеженою відповідальністю «Агролайф транссервіс» 21 серпня 2018 року за штрихкодовим ідентифікатором 360. Однак підписаного Акту наданих послуг № 785 від 12 травня 2017 року відповідач позивачу не повернув та не здійснив оплати за надані послуги у розмірі 13 000,00 грн.

Як уже зазначалося судом, сторони у договорі визначили, що розрахунки здійснюються шляхом післяоплати на поточний рахунок Перевізника, якщо інше не погоджено сторонами у замовленні».

В договорі заявці від 11.05.2017р. №КТ17-00280 який позивач скеровував відповідачу для підписання, було визначено, що оплата по даній заявці здійснюється протягом 7 днів після доставки вантажу замовнику. Однак враховуючи, що відповідач не підписав даного договору-заявки та не погодив умови визначені в ньому, відсутні підстави для застосування відповідного строку оплати наданих послуг.

Відповідно до положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

В матеріалах справи наявна претензія від 23.08.2018р. б/н, яку позивач скеровував відповідачу з вимогою щодо погашення заборгованності в сумі 13000,00грн протягом 7 календарних днів з моменту отримання притензії.

Факт направлення претензії підтверджується долученими до справи копією поштового опису вкладення та фіскального чеку(а.с. 30). Трек-номер поштового відправлення- 805

Згідно інформації яка міститься на веб-сторінці Укрпошти в розділі «пошук поштових відправлень», поштове відправлення за трек-номером 805 було отримано відповідачем 31.08.2018р.

Таким чином відповідач повинен був оплатити надані позивачем послуги протягом 7 календарних днів з моменту отримання притензії, а саме не пізніше 07.09.2018р.

Однак відповідач не оплатив надані позивачем послуги і станом на дату ухвалення судом рішення, за відповідачем числиться заборгованість в сумі 13 000,00грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.5.4 договору сторони погодили, що при несвоєчасній оплаті виконаних експедитором робіт (послуг), замовник на вимогу експедитора сплачує пеню у розмірі облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення.

За неналежне виконання договірних зобов'язань, позивач нарахував відповідачу 517,51грн пені та 85,00грн 3% річних.

Здійснивши перевірку правильності здійснених позивачем розрахунків, суд встановив, що такі розрахунки здійснені за період з 28.08.2018р. по 16.11.2018р.

Оскільки суд дійшов висновку, що відповідач повинен був оплатити надані позивачем послуги не пізніше 07.09.2018р., розрахунок пені та 3% річних слід здійснювати з 08.09.2018р.

Провівши перерахунок суд дійшов висновку, що до стягнення підлягають 448,77грн пені та 74,79грн 3% річних.

Щодо заяви відповідача про застосування до вимог позивача строків позовної давності суд зазначає наступне.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 252 ЦК України встановлено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК України).

Як встановлено судом, укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг (транспортно-експедиційних), а відтак до вимог позивача, які виникли на підставі цього договору, застосовується загальний строк позовної давності.

Відповідно до положень ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Оскільки послуги за договором від 28 квітня 2017 року, фактично були надані 11.05.2017р., а позовна заява подана позивачем до суду в жовтні 2018 року, позивачем не пропущено строк позовної давності щодо заявлених ним позовних вимог.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 76 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково в сумі 13 523,56 з яких: 13000,00грн основного боргу, 448,77 грн пені та 74,79 грн. 3% річних.

В задоволення решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю

Судові витрати.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 1 751,77 грн.

Щодо заяви представника позивача про призначення судового засідання для вирішення питання судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п'ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п. 5 ч.6 ст. 238 ГПК України, у разі необхідності у резолютивній частині рішення також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дата, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру, понесених нею судових витрат.

За таких обставин суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання судових витрат .

Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд , -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агролайф Транссервіс",

(81151, Львівська область, Пустомитівський район, село Давидів, вул.Львівська, 2А, ідентифікаційний код 37278500) на користь Фізичної особи-підприємця Ковалик Галини Романівни (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) - 13 000,00грн основного боргу, 448,77грн пені, 74,79грн 3% річних та 1751,77грн судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Призначити судове засідання для вирішення питання судових витрат на

27.12.2018р. на 12год 00хв. Позивачу подати докази понесення судових витрат.

5. Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

6.Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено та підписано 17.12.2018р.

Суддя Запотічняк О.Д.