ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18.12.2018 м. ДніпроСправа № 904/4969/18

за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м. Київ

до ОСОБА_1, м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Пром Метиз", с. Партизанське Дніпровського району Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості у розмірі 376 272,11 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Представники:

Від позивача: Гринь І.В., довіреність №3372-К-О від 07 серпня 2018 року, провідний юрисконсульт департаменту претензійно-позовної роботи

Від відповідача: ОСОБА_3, ордер серія ДП №1916 від 10 грудня 2018 року, адвокат

Від третьої особи: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором від 16.01.2014 за послугою "Гарантований платіж", котра виникла станом на 17.10.2018 у загальному розмірі 376 272,11 грн., що складається із заборгованості за кредитом - 148 784,70 грн., заборгованості за відсотками - 135 746,64 грн. та заборгованості по пені - 91 740,77 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на договір поруки №POR465 від 21.01.2015, відповідно до умов якого ОСОБА_1 прийняв на себе зобов'язання відповідати перед позивачем за виконання зобов'язань відповідно до договору за послугою "Гарантований платіж" від 16.01.2014.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2018 відкрито провадження у справі та за клопотанням позивача ухвалено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження. Призначено перше судове засідання у справі на 18.12.2018.

11.12.2018 від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Клопотання обґрунтоване тим, що розмір позовних вимог перевищує 200 розмірів прожиткового мінімумів для працездатних осіб на дату звернення з позовом до суду, а тому справа не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Клопотання залишено на розгляді суду.

Також від відповідача надійшло клопотання про повернення позовної заяви без розгляду, у зв'язку з тим, що відповідачем у справі є фізична особа, яка не має статусу фізичної особи - підприємця, а відтак не може бути відповідачем у господарському процесі по вказаній категорії справ. Відповідач вважає, що розгляд справ щодо стягнення грошових коштів з боржника, а саме фізичної особи за договором поруки, має здійснюватися у порядку цивільного судочинства судом загальної юрисдикції за місцем реєстрації відповідача, як фізичної особи.

Судом відхиляється вказане клопотання з наступних підстав.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року, яким чинні Господарський процесуальний кодекс України та Цивільний процесуальний кодекс України викладено у новій редакції.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України у редакції вищевказаного Закону (далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України (тут і далі у редакції вищевказаного Закону).

Так, за змістом пункту 1 частини першої цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

З аналізу наведеного вище пункту вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів такі справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

За змістом частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Відповідно до положень статей 553, 554, 626 Цивільного кодексу України за договором поруки, який є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором та поручителем; поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Тобто, договір поруки укладається кредитором і поручителем в забезпечення виконання боржником основного зобов'язання.

Виходячи з аналізу змісту та підстав поданого позову, Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", як кредитор, подало до господарського суду позов до фізичної особи, як поручителя за договором поруки, що укладений на забезпечення зобов'язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи. Тобто, між позивачем та відповідачем наявний спір щодо правочину, укладеного для виконання зобов'язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з наведеними вище приписами ГПК України.

Відповідно до положень частини другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Отже, враховуючи викладене, до юрисдикції господарських судів належать спори щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов'язання, якщо сторонами цього основного зобов'язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб'єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов'язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Положення пункту 1 частини першої статі 20 ГПК України не пов'язують також належність до господарської юрисдикції справ у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов'язання, якщо сторонами цього основного зобов'язання є юридичні особи та (або) фізичні особи -підприємці, з об'єднанням таких позовних вимог із вимогами до особи - боржника за основним зобов'язанням.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2018 №910/1733/18 (провадження №12-170гс18).

Відтак, вказаний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

У судовому засіданні представником відповідача було заявлено усне клопотання про продовження процесуального строку для надання відзиву на позов.

Клопотання залишено на розгляді суду.

Третя особа у судове засідання не з'явилася, явку повноважного представника не забезпечила, відзиву на позов та інших витребуваних господарським судом документів не надала, про день, час, місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Керуючись статями 4, 20, 202, 216, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про повернення позовної заяви без розгляду.

2. Відкласти розгляд справи у судове засідання на 27.12.2018 року о 14:40год., яке відбудеться у приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області в залі судового засідання № 3-208 (11) за адресою: м. Дніпро, вул. Володимира Винниченка (Куйбишева), 1.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення - 18.12.2018 та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Повний текст ухвали складено 19.12.2018

Суддя Н.М. Євстигнеєва