21.12.2018Справа № 910/9770/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи
за заявою Фізичної особи-підприємця Манжос Олени Анатоліївни
про відшкодування судових витрат
у справі № 910/9770/18
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція»
до Фізичної особи-підприємця Манжос Олени Анатоліївни
про стягнення авансового платежу за Договором № 52/08 від 12.08.2015 та пені за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 225 467,68 грн.
Представники сторін:
від позивача: Годованець Л.Ю., довіреність № 129 від 05.03.2018; Декань М.І., довіреність № 157 від 02.08.2018;
від відповідача: не з'явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.12.2018 у задоволенні позову відмовлено повністю.

У судовому засіданні 10.12.2018, до закінчення судових дебатів у справі, представником відповідача було заявлено про те, що докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, будуть надані протягом п'яти днів після ухвалення судового рішення.

17.12.2018 відповідачем подано клопотання з доказами на підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, у якому він просить стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16 720 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2018 розгляд клопотання призначено на 21.12.2018.

21.12.2018 представником позивача подано письмові заперечення, у яких позивач заперечуючи проти стягнення з позивача витрат на послуги адвоката зазначає, що адвокат Малюга О.А. здійснює адвокатську діяльність індивідуально, відповідно до свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 4874/10 виданого Київською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури 23.05.2012 та не входить до адвокатського бюро. Також, позивач зазначає, що пунктом 2.4 Акту № 37 приймання передачі наданих юридичних послуг (надання правничої допомоги) від 10.12.2018 визначено, додаткові витрати на збирання, отримання та засвідчення доказів понесені адвокатом становлять 3 390 грн., однак, відповідні докази, які підтверджують здійснення відповідних витрат не було долучено до клопотання щодо стягнення з позивача витрат на послуги адвоката. Позивач також зазначає, що у адвоката була пасивна позиція захисту, а під час судових засідань та судових дебатів з промовою (заключним словом) виступала безпосередньо відповідач, що підтверджується протоколом судових засідань, при цьому, майже у всіх судових засіданнях оголошувалась перерва або вони переносились за клопотанням адвоката відповідача, а відтак, вартість 2270 грн. за участь у 1 судовому засіданні, визначена в додатку до договору № 36 від 15.08.2018 є неспівмірною та не відповідає обсягу наданих адвокатом послуг.

У судове засідання 21.12.2018 представники позивача з'явились, представник відповідач не з'явився.

Розглянувши у судовому засіданні клопотання відповідача про стягнення з позивача витрат на послуги адвоката в розмірі 16 720 грн., суд дійшов наступного висновку.

Частиною 8 статті 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

В свою чергу, ч. 8 ст. 129 ГПК України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Частини 1 та 2 ст. 126 ГПК України встановлює, що:

- витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави;

- за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Частина 4 ст. 126 ГПК України встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

При цьому, відповідно до приписів ч. 6 ст. 126 ГПК України обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесених витрат, відповідачем до матеріалів справи надано договір про надання правової допомоги № 36 від 15.08.2018, укладений між адвокатським бюро "Титикало та Пртнери" і ФОП Манжос О.А., протокол узгодження гонорару (договірної ціни): гонорар з погодинної ставки в розмірі 250,00 грн. за годину роботи, 1000,00 грн. за підготовку відзиву на позовну заяву, 650,00 грн. за підготовку та отримання відповіді на адвокатський запит, підготовку клопотань, за участь у судовому засіданні у справі - 2270,00 грн. за участь у 1 судовому засіданні; договір про співпрацю між адвокатом та адвокатським бюро від 15.08.2018, укладений між адвокатським бюро "Титикало та Партнери" та адвокатом Малюгою В.В. відповідно до якого сторони домовились об'єднати зусилля для якісного надання правової допомоги юридичним та фізичним особам. На підставі вказаного договору адвокатське бюро доручає адвокату, а адвокат бере на себе зобов'язання за дорученням адвокатського бюро виконувати завдання та надавати юридичні послуги фізичним та юридичним особам, з якими адвокатське бюро уклало договір про надання юридичних послуг в порядку, обсязі та на умовах, визначених адвокатським бюро та цим договором. Адвокатське бюро погоджується оплатити адвокату винагороду за юридичні послуги, надані клієнту та компенсувати витрати, пов'язані з наданням послуг клієнту адвокатського бюро. Факт надання послуг сторони фіксують в акті передачі-прийняття виконаних робіт, який складається адвокатом та подається на підписання адвокатському бюро. ( п. 1.1, 1.2, 3.1, 8.1 договору). Згідно п. 14.1 договору він набирає чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін і є безстроковим.

Також, в матеріалах справи наявна копія ордеру серія КВ № 431676 на представництво інтересів ПП Манжос О.А. адвокатом Малюгою В.В.

В подальшому, після ухвалення судового рішення, до матеріалів справи долучено акт № 37 від 10.12.2018, в якому зазначено про надання та прийняття виконаних робіт у справі № 910/9770/18 на загальну суму 16 720 грн., а саме: 4 судових засідань - 9 080 грн.; 5 адвокатських запитів - 3 250 грн.; підготовка відзиву на позовну заяву - 1000,00 грн. та додаткові витрати на збирання, отримання та засвідчення доказів.

На підтвердження понесення вищезазначених витрат відповідачем подано платіжне доручення № 8111) від 14.12.2018 на суму 16 720 грн., призначення платежу: оплата юридичних послуг за договором № 36 від 15.08.2018 по справі № 910/9770/18.

Однак, будь-яких доказів понесення, як і самого розрахунку заявлених до стягнення витрат - додаткові витрати на збирання, отримання та засвідчення доказів, на суму 3 390 грн. матеріали справи не містять, а відповідачем не подано.

Сама лише сплата замовником адвокату означених витрат, не може бути обґрунтованою та беззаперечною підставою для покладення таких витрат на іншу сторону, без наявності розрахунку таких витрат, їх складу, з яких би можна було встановити фактичне надання таких послуг.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищезазначене відповідачем доведено понесення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13 330,00 грн., яка підлягають покладенню на позивача.

За вказаних обставин, клопотання відповідача про відшкодування судових витрат в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України у справі №910/9770/17 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 221 ГПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п'ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Згідно з приписами ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відтак, з огляду на надані відповідачем докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, враховуючи, що у рішенні Господарського суду міста Києва не вирішено питання про розподіл судових витрат понесених відповідачем на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, про необхідність ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат за правилами, передбаченими ст. 129 ГПК України, шляхом їх покладення на позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (01011, м. Київ, вул. Панаса Мирного, буд. 28, офіс 20; ідентифікаційний код 37739041) на користь Фізичної особи-підприємця Манжос Олени Анатоліївни (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер картки платника податків: НОМЕР_1) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13 330 (тринадцять тисяч триста тридцять) грн. 00 коп.

2. Після набрання додатковим рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне додаткове рішення складено: 21.12.2018.

Суддя О.А. Грєхова