ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2018 р. Справа№ 911/212/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Мартюк А.І.

Зубець Л.П.

при секретарі Рибчич А. В.

За участю представників:

від позивача (за первісним позовом): Тютюнник В.А. - адвокат

від відповідача (за первісним позовом): Марків Н.В. - адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НФМ Агро»

на рішення Господарського суду Київської області, ухваленого 25.06.2018, повний текст якого складений 27.07.2018,

у справі № 911/212/18 (суддя Щоткін О.В.)

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НФМ Агро»

до Фермерського господарства «Ніна»

про стягнення заборгованості за договором поставки

та за зустрічним позовом Фермерського господарства «Ніна»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «НФМ Агро»

про розірвання договору та стягнення збитків

ВСТАНОВИВ:

Первісний позов, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог у справі № 911/212/18 (а.с. 15-17 т. 2), заявлено про стягнення основного боргу в сумі 2 668 625,01 грн. за договором № Н-043 Т-17 поставки сільськогосподарської техніки від 21.06.2017, пені в сумі 221 020,64 грн., 3 % річних в сумі 21 275,89 грн. та інфляційних втрат в сумі 64 407,26 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ТОВ «НФМ Агро» послалось на порушення ФГ «Ніна» умов укладеного між ними договору № Н-043 Т-17 поставки сільськогосподарської техніки від 21.06.2017 в частині повної та своєчасної сплати грошових коштів за поставлений ТОВ «НФМ Агро» товар.

ФГ «Ніна» проти позову заперечило, пославшись на те, що агрегати, які поставило ТОВ «НФМ Агро», не відповідають тій меті, для якої їх було придбано - вони не здатні витримати ті навантаження, які зазвичай зазнає сільськогосподарська техніка при нормальній зернозбиральній роботі, вони є збитковими і неякісними, внаслідок чого ФГ «Ніна» понесло збитки у вигляді втрати великої частини врожаю.

З урахуванням вказаних обставин, ФГ «Ніна» звернулось до суду з зустрічним позовом, у якому, з урахуванням заяви за вих. № 39 від 23.03.2018 про зміну підстави зустрічного позову та збільшення позовних вимог (а.с. 10-11 т. 2), просило суд розірвати договір № Н-043 Т-17 поставки сільськогосподарської техніки від 21.06.2017 на підставі норми пункту 1 частини другої статті 678 ЦК України, якою передбачено право покупця за своїм вибором відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми у разі істотного порушення вимог щодо якості товару, стягнути з ТОВ «НФМ Агро» на свою користь 3 832 050,00 грн., сплачених на виконання договору № Н-043 Т-17 поставки сільськогосподарської техніки від 21.06.2017, та 1 579 830,00 грн. збитків.

Рішенням Господарського суду Київської області від 25.06.2018, повний текст якого складений 27.07.2018, у справі № 911/212/18 в задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічний позов задоволено повністю.

Відмовляючи в задоволенні первісного позову і задовольняючи вимоги зустрічного позову, суд першої інстанції, встановивши, що між ТОВ «НФМ Агро» та ФГ «Ніна» було укладено два господарські договори, які різняться правовою природою, а саме, договір № Н-043 Т-17 поставки сільськогосподарської техніки від 21.06.2017 та договір зберігання № Н-015 ОП-17 від 20.06.2017, взявши до уваги документальні докази щодо неналежної якості поставленої техніки та обізнаність ТОВ «НФМ Агро» про використання ФГ «Ніна» техніки саме в рамках договору № Н-043 Т-17 ТОВ «НФМ Агро» від 21.06.2017, що підтверджується змістом листів ТОВ «НФМ Агро» за вих. № 145 від 31.10.2017 (т. І а.с. 211) та № 168 від 21.12.2017 (т. І а.с. 223), в яких відсутні будь-які посилання на порушення умов договорк зберігання № Н-015 ОП-17 від 20.06.2017, натомість викладені пропозиції щодо зміни умов гарантійного обслуговування та заклик до належної експлуатації техніки, дійшов висновків, що:

- правовідносини, що склались між сторонами, не свідчать про виконання ними умов договору зберігання № Н-015 ОП-17 від 20.06.2017, натомість між сторонами фактично встановились правовідносини щодо поставки товару на підставі договору № Н-043 Т-17 поставки сільськогосподарської техніки від 21.06.2017;

- має місце неможливість усунення недоліків щодо якості придбаної ФГ «Ніна» техніки, оскільки придбання техніки як товару мало на меті задоволення потреб господарства у період, який вже минув;

- недоліки, які не можна усунути, норма ст. 678 ЦК України кваліфікує як істотне порушення щодо якості товару, одним із правових наслідків якого є право покупця відмовитись від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми (п. 1 ч. 2 ст. 678 ЦК України).

Врахувавши вищевикладене та те, що ні закон, ні Договір не покладають на покупця обов'язок оплати неякісного товару, а в разі його оплати, закон надає можливість покупцю вимагати повернення сплаченої суми, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у ФГ «Ніна» обов`язку здійснювати оплату за сільськогосподарську техніку, що є предметом договору № Н-043 Т-17 поставки сільськогосподарської техніки від 21.06.2017, як таку, що не відповідає якості, і що договір № Н-043 Т-17 поставки сільськогосподарської техніки від 21.06.2017 підлягає розірванню відповідно до норм ч. 2 ст. 651 та п. 1 ч. 2 ст. 678 ЦК України, а, кошти сплачені ФГ «Ніна» на виконання цього договору, підлягають поверненню шляхом стягнення їх з ТОВ «НФМ Агро».

Також суд першої інстанції визнав доведеним, що заявлені ФГ «Ніна» збитки у вигляді упущеної вигоди в розмірі 979 830,00 грн. та реально понесених збитків сумі 600 000,00 грн., що разом складає 1 579 830,00 грн., підлягають відшкодуванню за рахунок ТОВ «НФМ Агро».

Водночас суд першої інстанції відмовив ТОВ «НФМ Агро» в задоволенні заяви про застосування строків позовної давності, не погодившись з думкою заявника, що строк позовної давності слід обраховувати з 01.08.2017 - з дати, коли ФГ «Ніна», нібито, виявило недоліки спірної сільськогосподарської техніки, і погодившись, відповідно, з думкою ФГ «Ніна», що, оскільки стосовно наявності недоліків поставленої господарству техніки ФГ «Ніна» в належному порядку встановило з листа ТОВ «НФМ Агро» за вих. № 145 від 31.10.2017 про продовження гарантійних зобов'язань, в якому ТОВ «НФМ Агро» визнало факт того, що комбайн та жниварка мають істотні недоліки, в даному випадку, строк позовної давності слід обраховувати саме з 31.10.2017, а отже, шестимісячний строк, в межах якого ФГ «Ніна» мало право звернутись з даним позовом до суду, сплинув 30.04.2018, в той час як ФГ «Ніна» звернулось з зустрічним позовом до суду 01.03.2018, про що свідчить вхідний штамп канцелярії суду на титульному аркуші зустрічного позову (т. 1 а.с. 83), тобто ФГ «Ніна» строк позовної давності, встановлений ч. 8 ст. 269 ГК України, не пропустило.

Не погоджуючись з рішенням, ТОВ «НФМ Агро» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати повністю рішення Господарського суду Київської області від 25.06.2018 у справі № 911/212/18 та ухвалити нове рішення, яким первісний позов задовольнити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ТОВ «НФМ Агро» зазначило про те, що судом першої інстанції при винесенні рішення порушено норми матеріального та процесуального справа, неправильно встановлені обставини, що мають значення для справи, неправильно, неповно та вибірково досліджені та оцінені докази.

В обґрунтування вказаної позиції апелянт послався на:

- помилковість висновку суду першої інстанції про те, що спірна техніка ФГ «Ніна» використовувалась саме в рамках договору № Н-043 Т-17 поставки сільськогосподарської техніки від 21.06.2017, адже, по-перше, зберігання майже прийнятої сільськогосподарської техніки не заборонена законом господарська діяльність, а у спірних правовідносинах є своєрідною гарантією для самого ж покупця (ФГ «Ніна») надійного виконання продавцем (ТОВ «НФМ Агро») умов відповідного договору поставки, а по-друге, передача техніки на зберігання мала на меті продемонструвати покупцю рівень довіри та цінності партнерських відносин, адже клієнт частково оплатив майно;

- те, що для вчинення удаваного правочину необхідні спільна мета двох сторін приховати інший правочин, який бажають вчинити обидві сторони, та настання відповідних результатів, в той час як у апелянта не було іншої мети, окрім як передати ФГ «Ніна» на зберігання спірну техніку, а не передання її за договором поставки обумовлювалось неповною оплатою її вартості останнім;

- те, що за умовами спірного договору поставки поставка товару можлива лише після повної оплати її вартості ФГ «Ніна», проте, за відсутності цього, у апелянта не виникло обов'язку поставити товар саме за умовами договору поставки, а, відповідно, претензії ФГ «Ніна» щодо його якості його є передчасними;

- те, що умовами п.п. 4.1 та 4.2 спірного договору поставки сторони погодили умови та шляхи реалізації суб'єктивного права покупця пред'явити претензії постачальнику стосовно якості товару, проте ФГ «Ніна» зазначеного порядку дотримано не було, адже матеріали справи не містять доказів складання двостороннього акту про недоліки спірної техніки, а також відсутні результати проведення експертного дослідження цих недоліків, а тому, ФГ «Ніна» не доведено належними та допустимими доказами факту передання йому неякісної техніки та, відповідно, і факту порушення апелянтом своїх зобов'язань;

- те, що проведення апелянтом сервісного обслуговування переданої на зберігання техніки не свідчить про схвалення з боку апелянта її використання ФГ «Ніна», адже в силу норм ст.ст. 95, 951 ЦК України поклажедавець має право притягнути зберігача до відповідальності та відшкодувати збитки за порушення умов договору зберігання, а відтак, посилання суду першої інстанції на лист апелянта про продовження гарантійного зобов'язання зовсім не демонструє факт схвалення апелянтом використання спірної техніки ФГ «Ніна», а є наочною демонстрацією з боку власника виконання свого обов'язку по утриманню власності згідно ст. 322 ЦК України, а також вказує на стійкий рівень довіри клієнту ФГ «Ніна» у належному виконанні з його боку умов договору поставки, що повністю б виключило конфліктну ситуацію з бездозвільного використання цієї техніки;

- те, що при вирішення спору сторін суд першої інстанції не оцінив випадки сервісного обслуговування та характер поломок, не призначив експертизи технічного стану сільськогосподарської техніки та не приділив уваги доведенню факту неякісності техніки, що є ключовим моментом у цій справі;

- те, що всі виконані роботи з сервісного обслуговування ФГ «Ніна» прийнято без зауважень, що свідчить про їх схвалення, а подальше використання техніки свідчить про відсутність істотних недоліків цієї техніки. Жодний випадок сервісного обслуговування не демонструє наявності істотного недоліку спірної техніки, зокрема такого недоліку, який робить неможливим чи недопустимим використання машин;

- те, що після заміни деталей, в період гарантійного строку ФГ «Ніна» продовжувало експлуатацію техніки, тобто замінені деталі не були базовими, а поломки техніки могли бути викликані як несправностями окремих запчастин (які замінювались в період гарантійного строку), так і внаслідок неправильної чи понаднормової експлуатації під час збирання урожаю;

- те, що судом першої інстанції безпідставно прийнято до розгляду заяву ФГ «Ніна» про зміну підстави зустрічного позову та збільшення позовних вимог;

- те, що відсутність істотного порушення вимог щодо якості товару виключає можливість застосування ч. 2 ст. 678 ЦК України;

- те, що ФГ «Ніна» порушено встановлений ч. 8 ст. 269 ЦК України шестимісячний строк для звернення до суду з позовом щодо недоліків поставлених йому товарів;

- те, що при вирішені зустрічного позову в частині стягнення з апелянта збитків судом першої інстанції не прийнято до уваги, що в діях апелянта відсутня протиправна поведінки, не доведено розмір збитків, адже заявлені до стягнення збитки є абсолютно абстрактними та не підтвердженими належними та допустимими доказами, відсутній причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками, тобто відсутні всі елементи складу цивільного правопорушення.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.08.2018 справа № 911/212/18 передана на розгляд колегії суддів у складі: Дикунська С.Я. (головуючий), судді Алданова С.О., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.08.2018 у справі № 911/212/18 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «НФМ Агро» строк для подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «НФМ Агро» на рішення Господарського суду Київської області від 25.06.2018, учасникам справи повідомлено про право подати відзив на апеляційну скаргу, відповіді на відзив, заяви, клопотання, заперечення тощо та строки на їх подання.

05.09.2018 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від ФГ «Ніна» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому ФГ «Ніна» просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ТОВ «НФМ «Агро» та залишити без змін рішення Господарського суду Київської області від 25.06.2018 у справі № 911/212/18, посилаючись на те, що:

- договір зберігання є удаваним і спрямований на отримання відстрочки зі сплати ПДВ у розмірі 403 722,92 грн., а відтак ФГ «Ніна», на законних підставах використовувало техніку для прибирання врожаю на власних полях у 2017 році;

- суд встановив неодноразові поломки неякісної техніки, які апелянт визнав письмово, що, в силу приписів ст. 75 ГПК України, звільняє ФГ «Ніна» від доказування цього факту;

- для проведення зернозбиральної компанії 2018 року ФГ «Ніна» було вирішено заради уникнення збитків найняти комбайни для збирання врожаю 2018 року у сторонніх організацій та проведено порівняння двох комбайнів - придбаного у апелянта (Case IH 6140) та John Deere S770і, за наслідками проведення якого встановлено, що, якби поставлений апелянтом комбайн збирав усі 480 га ранніх зернових, посіяних ФГ «Ніна» у 2018 році, то орієнтовні мінімальні збитки ФГ «Ніна» становили понад 1 252 000,00 грн., що підтверджує доведеність збитків, понесених ФГ «Ніна» у 2017 році.

До відзиву на апеляційну скаргу ФГ «Ніна» надано додаткові докази, а саме копії:

- договору підряду № 12/07-18 на виконання сільськогосподарських робіт від 25.07.2018, укладеного між ФГ «Ніна» та ПП «ВКФ Альянс», та додатків № 1, № 1.1 до нього;

- платіжного доручення № 1079 від 06.08.2018 на суму 285 000,00 грн.;

- рахунку-фактури № СФ-0000116 від 25.07.2018;

- бюлетеню випробування зернозбиральних комбайнів від 14.07.2018.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.09.2018 розгляд апеляційної скарги призначено на 17.09.2018.

Склад колегії суддів змінювався, в судовому засіданні 25.09.2018 оголошено перерву до 16.10.2018.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

25.06.2018 на виконання Указу Президента України № 454/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах», яким ліквідовано Київський апеляційний господарський суд, утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 в газеті «Голос України» № 185 (6940) опубліковано повідомлення голови Північного апеляційного господарського суду про початок роботи новоутвореного суду. Зважаючи на викладене, Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

На виконання п. 4 розділу ІІІ Плану заходів з ліквідації апеляційних судів, затвердженого наказом Державної судової адміністрації від 20.09.2018 № 475, за актом прийняття-передачі судових справ від 01.10.2018 справу № 911/212/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.10.2018 справа № 911/212/18 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Ухвалою від 16.10.2018 колегєю суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.:

- апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НФМ Агро» на рішення Господарського суду Київської області від 25.06.2018 у справі № 911/212/18 прийнято до свого провадження;

- засідання суду призначено на 06.11.2018.

06.11.2018 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «НФМ Агро» надійшли письмові пояснення, в яких апелянт:

- зазначив про хибніть припущень ФГ «Ніна» щодо ймовірної спроби апелянта ухилиться від декларування податкових зобов'язань зі сплати ПДВ адже в період укладення договору поставки (2017 рік) та договору зберігання у апелянта був сформований податковий кредит на суму, що більше, ніж в 20 разів перевищує суму ПДВ, яка мала бути задекларована за наслідками поставки;

- заперечив проти залучення доданого ФГ «Ніна» до відзиву на апеляційну скаргу додаткового доказу, а саме Бюлетеню випробування зернозбиральних комбайнів;

- просив не приймати до уваги надані ФГ «Ніна» договори підряду на виконання сільськогосподарських робіт через те, що ФГ «Ніна» не було надано актів виконаних робіт, які дійсно могли підтвердити факт виконання цих робіт сторонньою компанією.

06.12.2018 до суду від Фермерського господарства «Ніна» надійшли письмові пояснення щодо виконання договору № Н-043 Т-17 поставки сільськогосподарської техніки від 21.06.2017 та укладення договору зберігання № Н-015 ОП-17 від 20.06.2017, який є удаваним.

До вказаних пояснень додано висновок експерта у галузі права № 02/12-18-р від 03.12.2018, в якому експерт дійшов висновку про дійсність договору № Н-043 Т-17 поставки сільськогосподарської техніки від 21.06.2017 та удаваність договору зберігання № Н-015 ОП-17 від 20.06.2017.

Щодо вказаного висновку колегія суддів зазначає таке.

За приписами ч. 1 ст. 108 ГПК України учасники справи мають право подати до суду висновок експерта у галузі права щодо: 1) застосування аналогії закону, аналогії права; 2) змісту норм іноземного права згідно з їх офіційним або загальноприйнятим тлумаченням, практикою застосування, доктриною у відповідній іноземній державі.

Висновок експерта у галузі права не може містити оцінки доказів, вказівок про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яке рішення має бути прийнято за результатами розгляду справи (ч. 2 ст. 108 ГПК України).

Враховуючи, що поданий ФГ «Ніна» висновок експерта у галузі права № 02/12-18-р від 03.12.2018 стосується інших, ніж визначено ст. 108 ГПК України питань, колегія суддів не приймає такий висновок до уваги.

10.12.2018 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «НФМ Агро» надійшли письмові пояснення.

Станом на 11.12.2018 до Київського апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.

Під час розгляду справи представники ТОВ «НФМ Агро» апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити, представники ФГ «Ніна» проти задоволення апеляційної скарги заперечили, просили залишити її без задоволення, а оспорюване рішення суду першої інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

21.06.2017 ТОВ «НФМ Агро» як постачальник та ФГ «Ніна» як покупець уклали договір № Н-043 Т-17 поставки сільськогосподарської техніки (далі - Договір поставки) (а.с.17-25 т.1), згідно з п. 1.1 якого ТОВ «НФМ Агро» зобов'язався передати у власність ФГ «Ніна» сільськогосподарську техніку (далі - Товар) згідно з умовами оплати, які викладені в п. 2.3 та Графіку внесення платежів, зазначеному в Додатку № 2.

У п. 1.2 Договору поставки сторони домовились, що найменування Товару, його кількість, базова ціна Товару в гривнях та її еквівалент в іноземній валюті, строк передачі Товару покупцю та базис поставки, Графік внесення платежів визначені в Додатку № 1 та Додатку № 2, які є невід'ємними частинами Договору поставки.

Згідно з п. 2.2. Договору поставки, на момент підписання цього договору вартість Товару становить 6 254 387,50 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 1 042 397,92 грн.; Грошовий еквівалент в іноземній валюті становить 238 169,39 доларів США.

У п. 2.3 Договору поставки сторони встановили, що протягом дії Договору поставки, грошові зобов'язання покупця існують і підлягають сплаті в гривнях, згідно Графіку внесення платежів, зазначеному в Додатку № 2, що є невід'ємною частиною даного договору:

- перший платіж у розмірі 25,47% від загальної вартості Товару здійснюється покупцем в строк до 06 липня 2017 року (п. 2.3.1);

- другий платіж у розмірі 35,69% від загальної вартості Товару здійснюється покупцем в строк до 24 липня 2017 року (п. 2.3.2);

- третій платіж у розмірі у розмірі 38,84% від загальної вартості товару здійснюється покупцем в строк до 15 грудня 2017 року (п. 2.3.3).

Вказаний Графік внесення покупцем платежів за Товар встановлений сторонами в Додатку № 2 до Договору поставки (а.с. 22 т. 1).

Згідно з п. 2.4 Договору поставки покупець здійснює оплати за цим договором на підставі рахунків постачальника, які ним виписані з урахуванням вищенаведених умов (п.п.2.3.1-2.3.3) в національній валюті України - гривні. Сторони даного договору домовились, що сума другого та третього платежу відповідно до п.п.2.3.1-2.3.3 підлягає індексації (коригуванню) на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення курсу на момент закриття торгів, колонка продажу долару США на міжбанківському валютному ринку в день, що передує дню платежу, на курс на момент закриття торгів, колонка продажу долару США на міжбанківському валютному ринку в день, який передує дню підписання цього договору, що становить 26,0450 гривень за один долар США. Сторони погодили визначати курс на момент закриття торгів колонка продажу долару США на міжбанківському валютному у ринку на підставі даних порталу «Мніфін» (https://minfin.com.ua).

Платіжним дорученням № 802 від 06.07.2017 ФГ «Ніна» сплатило на рахунок ТОВ «НМФ Агро» перший платіж у сумі 1 631 400,00 грн. (а.с. 26 т.1).

Платіжним дорученням № 891 від 24.07.2017 ФГ «Ніна» сплатило на рахунок ТОВ «НМФ Агро» другий платіж у сумі 2 200 650,00 грн. (а.с.27 т.1).

15.12.2017 листом від 15.12.2017 вих. №164 ТОВ «НМФ Агро» направило ФГ «Ніна» рахунок-фактуру № СФ-51489 від 15 грудня 2017 на суму 2 540 050,00 грн. для кінцевого розрахунку за Товар за Договором поставки (а.с.28-29 т.1).

Факт направлення вказаних листа та рахунку та вручення їх одержувачу 20.12.2017 підтверджується належними копіями фіскального чеку від 15.12.2017 та опису вкладення до цінного листа з повідомленням про вручення з трек-кодом Укрпошти № 787 і роздруківкою з сайту UACARGO.COM.UA Кур'єрські служби, вантажоперевезення по Україні (а.с. 30-31 т.1).

ФГ «Ніна» відповіді на вказаний лист не надало, рахунок не оплатило.

26.12.2017 листом від 21.12.2017 вих. №167 ТОВ «НМФ Агро» направило ФГ «Ніна» вимогу про негайну сплату заборгованості за Договором поставки в загальній сумі 2 540 050,00 грн. за вказаними в листі реквізитами (а.с.32-33 т.1).

Факт направлення вказаного листа та вручення його одержувачу 29.12.2017 підтверджується належними копіями фіскального чеку від 26.12.2017 та опису вкладення до цінного листа з повідомленням про вручення з трек-кодом Укрпошти № 772 і роздруківкою з сайту UACARGO.COM.UA Кур'єрські служби, вантажоперевезення по Україні (а.с. 34-35 т.1).

ФГ «Ніна» відповіді на вказаний лист не надало, заборгованість не погасило.

25.01.2018 листом від 24.01.2018 вих. № 04 ТОВ «НМФ Агро» направило ФГ «Ніна» вимогу про негайну сплату заборгованості за Договором поставки в загальній сумі 2 753 246,95 грн. за вказаними в листі реквізитами, додавши до листа рахунок СФ-0001822 від 24.01.2018 та розрахунок індексу інфляції та 3% річних (а.с. 36-38 т.1).

Факт направлення листа з додатками підтверджується належними копіями фіскального чеку від 25.01.2018 та опису вкладення до цінного листа з повідомленням про вручення з трек-кодом Укрпошти № 478 (а.с.39 т.1).

ФГ «Ніна» відповіді на вказаний лист не надало, заборгованість не погасило.

Отже, третій платіж у розмірі у розмірі 38,84% від загальної вартості Товару в обумовлений сторонами строк - до 15 грудня 2017 року ФГ «Ніна» не здійснило, що останнім не заперечується.

Таким чином, всього ФГ «Ніна» сплатило ТОВ «НМФ Агро» за Товар, що є предметом Договору поставки, 3 832 050,00 грн., тобто 61,16% від вартості Товару.

За обставин, що склалися, ТОВ «НМФ Агро» звернулося до суду з первісними позовом, в якому просило стягнути з ФГ «Ніна» основний борг в сумі 2 668 625,01 грн., пеню в сумі 221 020,64 грн., 3 % річних в сумі 21 275,89 грн. та інфляційні втрати в сумі 64 407,26 грн.

ФГ «Ніна» проти задоволення первісного позову заперечило, пославшись на те, що агрегати, які поставило ТОВ «НФМ Агро», не відповідають тій меті, для якої їх було придбано, - вони не здатні витримати ті навантаження, які зазвичай зазнає сільськогосподарська техніка при нормальній зернозбиральній роботі, вони є збитковими і неякісними, внаслідок чого ФГ «Ніна» понесло збитки у вигляді втрати великої частини врожаю, та звернулось до суду з зустрічним позовом, у якому просило суд розірвати Договір поставки на підставі норми пункту 1 частини другої статті 678 ЦК України, якою передбачено право покупця за своїм вибором відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми у разі істотного порушення вимог щодо якості товару, а також стягнути з ТОВ «НФМ Агро» на свою користь 3 832 050,00 грн., сплачених на виконання Договору поставки, та 1 579 830,00 грн. збитків.

Суд першої інстанції в задоволенні первісного позову відмовив, а зустрічний позов задовольнив у повному обсязі, з чим колегія суддів погодитись не може з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову та задовольняючи зустрічний, суд першої інстанції, встановивши, що між ТОВ «НФМ Агро» та ФГ «Ніна» було укладено два господарські договори, які різняться правовою природою, а саме, Договір поставки та договір зберігання № Н-015 ОП-17 від 20.06.2017, дійшов висновків, що правовідносини, що склались між сторонами, не свідчать про виконання ними умов договору зберігання, натомість між сторонами фактично встановились правовідносини щодо поставки товару, який ТОВ «НФМ Агро» був поставлений ФГ «Ніна».

Колегія суддів не може погодитись із зазначеною позицію з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч.2 ст.11 ЦК України).

Згідно з п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки, до яких відноситься спірний Договір, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За приписами ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до п. 1.5 Договору поставки характеристика на Товар вказана в Додатку № 3 та Додатку № 4 до Договору поставки.

Відповідно до Додатку № 3 та Додатку № 4 до Договору поставки Товар складається з Комбайну Case IH 6140 (2014 р.в.) та Жниварки зернової Case IH, flex, 25 ft.

Водночас, окрім Договору поставки, 20.06.2017 щодо Комбайну Case IH 6140 та Жниварки зернової Case IH, flex, 25 ft загальною оціночною вартістю 6 200 740,07 грн. з ПДВ (238 169,39 доларів США) ФГ «Ніна» як зберігач та ТОВ «НМФ Агро» як поклажодавець уклали договір зберігання № Н-015 ОП-17 (далі - Договір зберігання) (а.с. 29-30 т. 2), за умовами якого ТОВ «НМФ Агро» передало, а ФГ «Ніна» прийняло вказане майно на відповідальне зберігання.

Передача майна відбулася за Актами приймання-передачі майна на відповідальне зберігання від 20.06.2017 № 1 та № 2, які підписані з боку обох сторін та завірені їхніми печатками (а.с. 31, 32 т.2).

Сторонами не заперечується, що майно, передане за Договором зберігання, і Товар, який є предметом Договору поставки, є одним й тим самим майном.

Відповідно до п. 9.1 Договору зберігання, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 15.12.2017, що співпадає з датою сплати останнього платежу за Договором поставки.

Відповідно до п. 1.3 Договору поставки Товар постачається на умовах, вказаних в графі «Базис поставки» Додатку № 1.

ТОВ «НМФ Агро» зобов'язане повідомити (в будь-якій формі) ФГ «Ніна» про дату отримання ним Товару (п. 3.1 Договору поставки) та передати Товар в термін, який вказано в Додатку № 1, та в місці, визначеному в графі «Базис поставки» цього ж Додатку (п. 3.2 Договору поставки).

ФГ «Ніна» зобов'язано отримати Товар в місці, вказаному в графі «Базис поставки» Додатку № 1, та в термін, вказаний в цьому ж Додатку, але не пізніше 10 календарних днів з дня отримання повідомлення від ТОВ «НМФ Агро» (п. 3.3 Договору поставки).

Як слідує з Додатку № 1 до Договору поставки (а.с. 22 т. 1), отримати Товар загальною базовою вартістю з ПДВ 6 254 387,50 грн. ФГ «Ніна» мало в с. Верем'я Обухівського району Київської області протягом 5-ти робочих днів при умові надходження 100% від вартості за Товар на розрахунковий рахунок ТОВ «НМФ Агро».

Згідно з п. 4.4 Договору поставки, при передачі Товару обов'язково складається Акт приймання-передачі, в якому вказується стан Товару на момент передачі.

У п. 8.2 Договору поставки сторони встановили, що право власності на Товар переходить від постачальника до покупця в момент зарахування 100% вартості Товару на поточний рахунок постачальника та підписання Акту приймання-передачі.

Отже, право власності на Товар ФГ «Ніна» могло набути за умови його 100% оплати у термін, встановлений Договором поставки, після отримання відповідного повідомлення ТОВ «НМФ Агро» та підписання Акту приймання-передачі чого у спірному випадку не сталося.

Враховуючи, що, як слідує з матеріалів справи, третій платіж у розмірі 38,84% від загальної вартості Товару в обумовлений сторонами строк - до 15 грудня 2017 року ФГ «Ніна» не здійснило, у ТОВ «НМФ Агро» не виникло обов'язку передати у порядку, встановленому Договором поставки, Товар ФГ «Ніна», а у останнього, відповідно, не виникло права власності на нього.

Колегія суддів зазначає й про те, що умовами Договору поставки встановлений певний порядок приймання Товару по кількості та якості, який сторонами при передачі Товару дотримано не було, що також свідчить про передачу Товару саме за Договором зберігання.

Слід зазначити і про те, що ТОВ «НМФ Агро» 06.02.2018 було проведено оплату за зберігання Товару (платіжне доручення № 218 від 06.02.2018 на суму 75,34 грн. (а.с. 151 т. 2)), а отже, вказана особа підтвердила виконання ним саме Договору зберігання.

Той факт, що ФГ «Ніна» повернуло зазначені кошти ТОВ «НМФ Агро» (а.с. 163 т. 2), вказаних обставин не спростовує.

Водночас, як факт використання ФГ «Ніна» Товару, який був переданий йому на відповідальне зберігання, у своїй господарській діяльності, так і факт гарантійного обслуговування ТОВ «НМФ Агро» вказаного Товару та, відповідно, обізнаність останнього з фактом використання ФГ «Ніна» Товару та пропозиції ТОВ «НФМ Агро» про продовження гарантії на придбану техніку, не може свідчити про набуття ФГ «Ніна» права власності на цей Товар.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що щодо спірного майна між сторонами на дату звернення ТОВ «НМФ Агро» з первісним позовом до суду існували правовідносини відповідального зберігання.

За таких обставин, всі посилання ФГ «Ніна» на те, що йому було поставлено за Договором поставки Товар неналежної якості спростовуються викладеним вище, а саме тим, що спірний Товар за вказаним договором йому фактично поставлено не було.

З огляду на викладене вище, відсутні правові підстави для задоволення зустрічного позову у повному обсязі, адже всі заявлені за зустрічним позовом вимоги ґрунтуються саме на тому, що ТОВ «НМФ Агро» вже поставив Товар ФГ «Ніна», чого в даному випадку не сталося.

Також колегія суддів вважає за необхідне окремо зауважити на такому.

За приписами ч. 2 ст. 678 ЦК України, яка встановлює правові наслідки передання товару неналежної якості та на яку посилається ФГ «Ніна» як на підставу для задоволення зустрічного позову, у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором:

1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару.

Отже, виходячи зі змісту вказаної статті, для виникнення у покупця права на відмову від договору та повернення сплаченої за товар суми, вимоги щодо якості товару мають бути істотно порушені.

На підтвердження факту таких порушень ФГ «Ніна» додано до матеріалів справи копії звітів роботи сервісних інженерів від 01.08.2017, 02.08.2017, 11.09.2017, 03.10.2017, 12.10.2017, 02.11.2017 та 02.11.2017 (а.с. 125-131 т. 1), проте вказані звіти можуть свідчити лише про те, що спірний Товар виходив з ладу, проте сам лише факт його поломок не може бути належним доказом того, що вимоги щодо якості товару були істотно порушені, адже вихід з ладу техніки, серед іншого, може бути наслідком її неналежної експлуатації, впливу сторонніх осіб або інших обставин.

Водночас доказів того, що вищевказані поломки техніки є саме наслідком того, що вимоги щодо її якості є істотно порушеними, матеріали справи не містять.

При цьому, колегія суддів зазначає про те, що:

- правовим наслідком виходу з ладу техніки у випадку її поставки покупцю, на що посилається ФГ «Ніна», є обов'язок ТОВ «НМФ Агро» здійснити її гарантійне обслуговування;

- ТОВ «НМФ Агро» проводило ремонт спірної техніки, після виконання якого вона продовжувала використовуватись, що свідчить про відсутність істотного порушення вимог щодо якості товару в розумінні ч. 2 ст. 678 ЦК України.

Отже ,ФГ «Ніна» належними та допустимим доказами не доведено й те, що недоліки Товару, які були виявлені в процесі його експлуатації, є істотними.

Щодо правових підстав для стягнення збитків колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають наслідки, передбачені договором або законом зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є,

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

З огляду на зазначені норми законодавства, для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків, необхідною є наявність чотирьох умов: протиправної поведінки боржника, яка проявляється у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання; наявності збитків; причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою та завданими збитками, що означає, що збитки мають бути наслідком саме даного порушення зобов'язання боржником, а не якихось інших обставин, зокрема, дій самого кредитора або третіх осіб; вини боржника.

Відсутність будь-якої з зазначених умов виключає настання цивільно-правової відповідальності ТОВ «НМФ Агро» у вигляді покладення на нього обов'язку з відшкодування збитків.

Отже, для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків, в даному випадку ФГ «Ніна» має довести, серед іншого, і протиправність поведінки ТОВ «НМФ Агро» та його вину, тобто факт поставки ТОВ «НМФ Агро» Товару неналежної якості, проте, як було встановлено вище, поставка Товару ще не відбулась, а докази того, що спірна техніка неналежної якості, матеріали справи також не містять.

Звертаючись з зустрічним позовом, ФГ «Ніна» до збитків відносить:

- витрати на придбання соломи, яку, за твердженням позивача за зустрічним позовом, він мав придбати через те, що при збиранні соломи січкарня подрібнювала її настільки, що подальше збирання соломи пресом-подрібнювачем дуже ускладнилось та яка (солома) була йому потрібна для годування рогатої худоби та коней (600 000 грн.);

- втрати частини зерна при збиранні (979 830 грн.).

Водночас, доказів того, що при збиранні соломи січкарня подрібнювала її настільки, що подальше збирання соломи пресом-подрібнювачем дуже ускладнилось, матеріли справи не містять взагалі, в той час як сам лише факт придбання ФГ «Ніна» соломи (а.с. 170-172 т. 1) таким доказом бути не може.

Докази того, що Товар мав забезпечити інше подрібнення соломи, в матеріалах справи також відсутні.

На підтвердження втрати частини зерна при збиранні ФГ «Ніна» надано Акт про визначення збитків від 06.10.2017 (а.с. 157 т. 1), яким встановлено, що при огляді комісією ділянки полів загальною площею 380 га після збирання ранніх зернових культур комбайном Case ІН 6140, встановлений факт повсемісних повторних густих сходів вівса, ячменю та пшениці, які були наслідком висипання зерна з-під комбайна під час збирання врожаю, а втрати зерна склали в середньому 6,73 ц/га на площі 380 га при допустимих втратах 0,9-1,0 ц/га.

Водночас вказаний акт не встановлює, чиї саме поля були оглянуті комісією.

При цьому, колегія суддів критично відноситься до встановлених у вказаному акті відомостей про те, що ранні зернові культури на тих полях, які оглядались, збирались саме спірним комбайном Case ІН 6140, адже очевидно, що комісія при огляді полів в жовтні не могла встановити, який саме комбайн збирав врожай в період, який передував огляду цих полів.

Отже, ФГ «Ніна» не надано доказів наявності всіх необхідних умов для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом про розірвання договору № Н-043 Т-17 поставки сільськогосподарської техніки від 21.06.2017 та стягнення з ТОВ «НФМ Агро» на свою користь 3 832 050,00 грн., сплачених на виконання договору № Н-043 Т-17 поставки сільськогосподарської техніки від 21.06.2017, та 1 579 830,00 грн. збитків, колегією суддів відмовляється. Рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.

Щодо вимог за первісним позовом колегія суддів зазначає таке.

Як було встановлено судом, третій платіж у розмірі у розмірі 38,84% від загальної вартості Товару (2 668 625,01 грн.) в обумовлений сторонами строк - до 15 грудня 2017 року ФГ «Ніна» не здійснило, що останнім не заперечується.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали справи не містять доказів виконання ФГ «Ніна» зобов'язання з оплати третього платежу за Договором поставки в сумі 2 668 625,01 грн., а відтак, задоволенню підлягають позовні вимоги за первісним позовом про стягнення з ФГ «Ніна» на користь ТОВ «НФМ Агро» основного боргу в сумі 2 668 625,01 грн. Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні цих позовних вимог підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог за первісним позовом про стягнення пені в сумі 221 020,64 грн. слід зазначити таке.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

В силу ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт прострочення ФГ «Ніна» обов'язку оплатити поставлений за Договором поставки товар, є підстави для застосування встановленої вказаним договором та законодавством відповідальності.

За умовами п. 7.2 Договору поставки, у випадку прострочення терміну оплати, встановленого умовами цього договору, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення з моменту виникнення заборгованості за весь строк прострочення платежів та суму боргу із урахуванням встановленого індексу інфляції.

Позовні вимоги за первісним позовом про стягнення з ФГ «Ніна» на користь ТОВ «НФМ Агро» пені в сумі 221 020,64 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі за розрахунком ТОВ «НФМ Агро». Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні цих позовних вимог підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про стягнення 3 % річних в сумі 21 275,89 грн. та інфляційних втрат в сумі 64 407,26 грн. слід зазначити таке.

Частина 2 ст. 625 ЦК України встановлює, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позовні вимоги за первісним позовом про стягнення з ФГ «Ніна» на користь ТОВ «НФМ Агро» 3 % річних в сумі 21 275,89 грн. та інфляційних втрат в сумі 64 407,26 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі за розрахунком ТОВ «НФМ Агро». Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні цих позовних вимог підлягає скасуванню.

Щодо посилань ТОВ «НФМ Агро» на пропуск ФГ «Ніна» строків позовної давності для звернення до суду з позовом, що випливає з поставки товарів неналежної якості, колегія судів зазначає таке.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позови, що випливають з поставки товарів неналежної якості, можуть бути пред'явлені протягом шести місяців з дня встановлення покупцем у належному порядку недоліків поставлених йому товарів (ч. 8 ст. 269 ГК України).

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частиною 3 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Враховуючи те, що у спірному випадку визначені цивільним законодавством підстави для задоволення вимог за зустрічним позовом відсутні, тобто, фактично, не встановлено порушення прав та інтересів ФГ «Ніна», позовна давність в цьому випадку не застосовується, оскільки в заявлених позовних вимогах за зустрічним позовом, колегією суддів відмовляється по суті, і сплив позовної давності (за вказаних обставин) не впливає на суть винесеного рішення.

Частиною 1 статті 277 ГПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (ч. 2 ст. 277 ГПК України).

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оспореного рішення судом першої інстанції мали місце неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального права, тому рішення Господарського суду Київської області від 25.06.2018 у справі № 911/212/18 підлягає скасуванню, первісний позов задовольняється повністю, з ФГ «Ніна» на користь ТОВ «НФМ Агро» стягується основний борг в сумі 2 668 625,01 грн., пеня в сумі 221 020,64 грн., 3 % річних в сумі 21 275,89 грн. та інфляційні втрати в сумі 64 407,26 грн.

Враховуючи вимоги, викладені в апеляційній скарзі, а також підстави скасування судового рішення, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «НФМ Агро» задовольняється повністю.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України всі судові витрати по справі, а саме, витрати ТОВ «НФМ Агро» за подачу первісного позову та апеляційної скарги, а також витрати ФГ «Ніна» за подачу зустрічного позову покладаються на ФГ «Ніна».

Керуючись ст. 267-270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НФМ Агро» на рішення Господарського суду Київської області від 25.06.2018 у справі № 911/212/18 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 25.06.2018 у справі № 911/212/18 скасувати.

3. Первісний позов задовольнити повністю.

4. Стягнути з Фермерського господарства «Ніна» (08742, Київська обл., Обухівський р-н, с. Жуківці, вул. Київська, будинок 2, ідентифікаційний код 20573873) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НФМ Агро» (51200, Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Зіни Бєлої, буд. 156, кв. 8, кімната 5, ідентифікаційний код 39206071) основний борг в сумі 2 668 625 (два мільйони шістсот шістдесят вісім тисяч шістсот двадцять п'ять) грн. 01 коп., пеню в сумі 221 020 (двісті двадцять одна тисяча двадцять) грн. 64 коп, 3 % річних в сумі 21 275 (двадцять одна тисяча двісті сімдесят п'ять) грн. 89 коп., інфляційні втрати в сумі 64 407 (шістдесят чотири тисячі чотириста сім) грн. 26 коп., витрати по сплаті судового збору за подачу позову в сумі 44 629 (сорок чотири тисячі шістсот двадцять дев'ять) грн. 93 коп. та витрати за подачу апеляційної скарги в сумі 191 355 (сто дев'яносто одна тисяча триста п'ятдесят п'ять) грн. 20 коп.

5. У задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

6. Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Київської області.

7. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

8. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

9. Повернути до Господарського суду Київської області матеріали справи № 911/212/18.

Повний текст постанови складено: 14.12.2018

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді А.І. Мартюк

Л.П. Зубець