ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"18" грудня 2018 р.м. Одеса справа № 916/2285/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д.,

за участю секретаря судового засідання Бачур А.В.,

розглянувши справу № 916/2285/18

за позовом: публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" /, адреса - 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, e-mail: /

до відповідача: комунального підприємства "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго" /, адреса - 68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Клушина, 5-а/

про стягнення заборгованості у розмірі 1 500,80 грн.

за участю представників:

від позивача: Пронюк В.Я., довіреність в матеріалах справи;

від відповідача: Прокопишин Н.Ю., довіреність в матеріалах справи.

ВСТАНОВИВ:

17.10.2018 року публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. № 2469/18) до комунального підприємства "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго" про стягнення заборгованості у розмірі 1 500,80 грн., з яких: 1268,72 грн. - пеня; 232,08 грн. - три проценти річних.

Ухвалою суду від 05.11.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/2285/18; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання для розгляду справи по суті з повідомленням сторін призначено на 05.12.2018 року.

16.11.2018 року через канцелярію до суду надійшла заява відповідача комунального підприємства "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції /вх. № 2-5741/18 від 16.11.2018 року/ у справі № 916/2285/18, в якій відповідач просить доручити проведення відеоконференції Ізмаїльському міськрайонному суді Одеської області, оскільки вказаний суд найближче територіально розташований до відповідача.

Ухвалами суду задоволено клопотання відповідача комунального підприємства "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції /вх. № 2-5741/18 від 16.11.2018 року/ у справі № 916/2285/18 та доручено Ізмаїльському міськрайонному суді Одеської області забезпечити проведення відеоконференції у судовому засіданні для розгляду по суті.

У судовому засіданні 05.12.2018 року судом за участі представників учасників справи оголошено перерву до 18.12.2018 року о 15:00 год.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20.10.2017 року між сторонами укладено договір № 8019/1718-БО-23 постачання природного газу, на виконання якого позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 15 099 946,52 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу.

Позивач зазначає, що оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов'язання у строк, визначений договором. Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань, позивачем нараховано пеню та 3% річних. Вказані обставини зумовити звернення позивача до суду із позовом на підставі ст.ст. 11, 509, 526, 530, 549, 610-612, 625,3 655 ЦК України, ст.ст. 173, 174, 193, 216, 230, 231, 232 ГК України.

29.11.2018 року через канцелярію до суду надійшов відзив відповідача /вх. № 24775/18/ на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У випадку визнання доводів відповідача недостатніми для відмови у задоволенні позову, відповідач просить задовольнити клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

В обґрунтування заперечень відповідач посилається на те, що позивачем при нарахуванні 3 % річних безпідставно віднесено до днів прострочки заборгованості дні, в які здійснювалася її часткова сплата, що не узгоджується із положеннями п.п. 1.4, 1.9 постанови Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року. Відповідач надав контр розрахунок пені та 3 % річних. /а.с. 63/.

Крім того 29.11.2018 року через канцелярію до суду надійшло клопотання відповідача про зменшення пені /вх. № 24778/18/, в якому відповідач просить зменшити розмір нарахованої пені з урахуванням контр розрахунку на 95 %.

11.12.2018 року через канцелярію до суду надійшла відповідь на відзив /вх. № 25639/18/, в якій позивач наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі та просить відмовити у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру пені, так як зменшення пені спричинить позивачу додаткові втрати.

У судовому засіданні представник позивача публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - Пронюк В.Я. позовні вимоги підтримав та просить позов задовольнити.

Представник відповідача комунального підприємства "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго" - Прокопишина Н.Ю. у судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві. При цьому представник наполягала на зменшенні судом пені на 95 % від заявленого позивачем розміру, вказуючи лише на один день порушення договірних зобов'язань.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Як встановлено у судовому засіданні при безпосередньому дослідженні доказів, 20.10.2017 року між публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» /постачальник/ та комунальним підприємством "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго" /споживач/ укладено договір № 8019/1718-БО-23 постачання природного газу /а.с. 17-26/.

Відповідними розділами договору сторони погодили предмет договору, кількість та фізико-хімічні показники газу, порядок та умови передачі газу, порядок обліку газу, ціну газу, порядок та умови проведення розрахунків, права та обов'язки сторін, відповідальність сторін, форс-мажор, порядок вирішення спорів, інші умови, строк дії договору.

Згідно п. 1.1 договору позичальник зобовязується передати у власність споживачу у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього договору.

З наданих позивачем та досліджених судом актів приймання-передачі природного газу /а.с. 27-31/, судом встановлено, що на виконання умов договору постачання природного газу № 8019/1718-БО-23 від 20.10.2017 року позивачем передано у власність відповідача природний газ на загальну суму 15 099 946,5 грн.

Відповідно до пункту 6.1 договору, оплата за газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Суд зазначає, що спірні правовідносини регламентуються положеннями Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 175 Господарського Кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до частини першої статті 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст. 193 ГК України).

Згідно з п. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно наданої позивачем довідки по операціях із комунальним підприємством "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго", позивачем за період з 01.10.2017 року по 30.06.2018 року відповідачем сплачено за отриманий природний газ кошти, у розмірі 15 099 946,53 грн. /а.с. 32-33/.

Таким чином судом встановлено, що у відповідача станом на день пред'явлення позову відсутня заборгованість перед позивачем за поставлений природний газ за договором постачання природного газу № 8019/1718-БО-23 від 20.10.2017 року.

Разом із тим із дослідженої судом довідки по операціях із комунальним підприємством "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго" вбачається, що відповідачем було в порушення умов договору було здійсненого оплату поставленого природного газу із простроченням 28.02.2018 року та 26.04.2018 року.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 193 ГК України, порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з приписами ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктом 8.2 договору визначено, що у разі невиконання споживачем п. 6.1 договору, споживач сплачує постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу.

Судом проаналізовано розрахунок пені, складений позивачем /а.с. 13-15/, згідно якого позивачем нараховано пеню у розмірі 1 268,72 грн.

За правилами ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На виконання положень ч. 1 ст. 74 ГПК України відповідачем надано контр розрахунок пені /а.с. 63/, згідно якого відповідачем нараховано пеню у розмірі 859,02 грн.

Перевіривши надані сторонами розрахунки, суд погоджується із доводами відповідача, що розмір пені за прострочення виконання зобов'язання за договором постачання природного газу № 8019/1718-БО-23 від 20.10.2017 року становить 859,02 грн., так як розрахунок пені здійснено у відповідності до вимог статті 232 ГК України, та з наступного дня від дня прострочення основного зобов'язання.

Стосовно клопотання відповідача про зменшення пені, суд зазначає наступне.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України, положення якої кореспондуються із положеннями ст. 233 ГПК України, передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зазначена стаття кореспондується зі ст. 233 ГК України, яка визначає, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У відповідності до приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

На виконання положень ч. 1 ст. 74 ГПК України судом досліджено надані відповідачем інформацію про фінансові результати і дебіторську та кредиторську заборгованість, звіти про фінансові результати за 2017 рік /а.с. 71-72/.

З урахуванням вказаного, проаналізувавши встановлені обставини в їх сукупності, приймаючи до уваги незначне прострочення відповідачем зобов'язань за договором № 8019/1718-БО-23 від 20.10.2017 року, а також надання відповідачем доказів майнового стану, суд вбачає підстави у розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України для зменшення розміру неустойки на 50 %, а тому з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі 429,51 грн. / 50 % від 859,02 грн./.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані сторонами розрахунки трьох відсотків річних у порядку ст. 625 ЦК України, суд зазначає, що три відсотки річних становлять 157,14 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 14 ГПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками

Проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" підлягають часткомоу задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при пред'явленні позову сплатив судовий збір у розмірі 1762,00 грн., що вбачається із платіжного доручення № 6008636 від 27.09.2018 року (а.с. 12).

Таким чином, враховуючи висновок суду про часткове задоволення позовних вимог ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у повному обсязі, судовий збір у розмірі 1762,00 грн. /мінімальна ставка судового збору/ підлягає стягненню з відповідача комунального підприємства "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго".

Керуючись ст. ст. 4, 5, 74-75, 129, 237-241, 248-252 Господарського процесуального кодексу України суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - задовольнити частково.

2. Стягнути з комунального підприємства "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго" /, адреса - 68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Клушина, 5-а/ на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" /, адреса - 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, e-mail: / заборгованість за договором № 8019/1718-БО-23 постачання природного газу від 20.10.2017 року у розмірі 586,65 грн. /п'ятсот вісімдесят шість гривень 65 копійок/, з яких: 429,51 грн. - пеня; 157,14 грн. - три проценти річних.

3. Стягнути з комунального підприємства "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго" /, адреса - 68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Клушина, 5-а/ на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" /, адреса - 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, e-mail: / судовий збір у розмірі 1762,00 грн. /одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок/.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 22 грудня 2018 р.

Суддя Н.Д. Петренко