ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2018 р. Справа№ 910/9379/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Скрипки І.М.

Тищенко А.І.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд»

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2018 (повний текст складено 20.09.2018)

у справі №910/9379/18 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд»

до Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про стягнення 40 787,01 грн.

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Київміськбуд» (далі, позивач або ПрАТ «ХК «Київміськбуд») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі, відповідач або Департамент) про стягнення 40 787,01 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що всупереч умовам укладеного між сторонами Інвестиційного договору на фінансування та завершення виконання робіт з будівництва житлового будинку №2 між ПТУ №28, дитячим будинком «Малятко» та провулком Рожевим у Подільському районі м. Києва №176/1-11 від 01.04.2011 відповідач не в повному обсязі виконав свої зобов'язання щодо фінансування виконання робіт з будівництва, а саме в частині сплати грошових коштів у розмірі 40 787,01 грн., що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду про стягнення вказаної суми.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.09.2018 у справі №910/9379/18 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що вимога позивача про стягнення з відповідача 40 787,01 грн. заборгованості за Інвестиційним договором №176/1-11 від 01.04.2011 є доведеною та обґрунтованою, однак, у позові відмовлено з огляду на сплив трирічного строку позовної давності, в межах якого позивач мав право звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або інтересу, та про застосування наслідків якого заявлено відповідачем у справі.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ПрАТ «ХК «Київміськбуд» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2018 у справі №910/9379/18 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначив, що станом на 12.07.2018 за Департаментом рахується заборгованість за Інвестиційним договором №176/1-11 від 01.04.2011 у сумі 40 787,01 грн., а даний договір діє до виконання сторонами власних зобов'язань.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.11.2018 апеляційну скаргу справу Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» у справі №910/9379/18 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Скрипки І.М., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПрАТ «ХК «Київміськбуд» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2018 у справі №910/9379/18, розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), встановлено сторонам строк для надання можливості скористатися наданими статтями 166, 167, 263, 267 Господарського процесуального кодексу України правами - до 22.11.2018.

26.11.2018 Департамент подав через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просив суд апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду залишити без змін. У відзиві відповідач наголосив на тому, що позивач, звернувшись до суду із позовом в липні 2018 року, пропустив трьохрічний строк позовної давності, заяву про що було зроблено відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Враховуючи наявність у матеріалах справи відзиву на апеляційну скаргу та з огляду на закінчення встановленого ухвалою суду від 06.11.2018 строку для подачі сторонами документів, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як підтверджується матеріалами справи, 01.04.2011 між Акціонерним товариством «Холдингова компанія «Київміськбуд» (надалі - Замовник, позивач) та Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) (надалі - Департамент, відповідач) було укладено Інвестиційний договір на фінансування та завершення виконання робіт з будівництва житлового будинку №2 між ПТУ №28, дитячим будинком «Малятко» та провулком Рожевим у Подільському районі м. Києва №176/1-11 (надалі - договір), за умовами якого Замовник зобов'язується забезпечити відповідно до проектно-кошторисної документації фінансування та завершення виконання робіт згідно з результатами проведеного тендеру від 16.02.2011 з будівництва вищезазначеного житлового будинку та введення його в експлуатацію у встановлений договором строк.

06 вересня 2013 року сторони уклали Додаткову угоду №2, якою внесли зміни до Інвестиційного договору №176/1-11 від 01.04.2011 в частині проведення остаточних розрахунків за збудоване житло.

За умовами пункту 1.3. Договору (в редакції додаткової угоди №2) сторони домовились, що Департамент здійснює фінансування будівництва житлових приміщень, зокрема, 24 квартир площею 2 091, 08 кв.м., перелік яких зазначається у відповідному протоколі, що підписується сторонами та є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до пункту 2.1. Договору (в редакції додаткової угоди №2) житлові приміщення: 24 квартири з оздобленням, площею 2 110,1 кв.м за програмою 70х30 фінансуються Департаментом в сумі 12 561 900,07 грн., крім того ПДВ - 2 512 380,02 грн., разом 15 074 280,09 грн. (із них 237306,0 грн. - вартість долі службової квартири №119, яка буде перерахована за рахунок коштів населення у житловому будинку №6 у 2-му мікрорайоні житлового масиву Позняки).

Розрахунки за виконані роботи здійснюються у порядку, передбаченому бюджетним законодавством України.

Департамент здійснює фінансування будівництва об'єкта за рахунок коштів спеціального фонду міського бюджету в обсягах, які визначені в програмах економічного та соціального розвитку м. Києва на 2011, 2012 та 2013 роки та коштів населення у сумі 12 561 900,07 грн. (пункт 2.3. Договору в редакції додаткової угоди № 2).

Пунктом 4.1. Договору визначено, що Департамент зобов'язаний забезпечити своєчасне фінансування виконання робіт з будівництва об'єкта за рахунок коштів міського бюджету та коштів населення по Програмі 70х30. Обсяг і терміни фінансування можуть уточнюватись згідно з доведеним фінансуванням.

У підпункті 4.1.2. Договору (в редакції додаткової угоди №2) сторони передбачили, що Департамент зобов'язаний перерахувати Замовнику на фінансування будівництва об'єкта кошти у сумі 12 561 900,07 грн., крім того ПДВ - 2 512 380,02 грн., разом 15 074 280,09 грн. (із них 237 306,0 грн. - вартість долі службової квартири №119, яка буде перерахована за рахунок коштів населення у житловому будинку №6 у 2-му мікрорайоні житлового масиву Позняки), у тому числі:

- за рахунок коштів цільового фонду (КФК 240900) - 3 768 583,33 грн., крім того ПДВ 753 716,67 грн., разом 4 522 300,00 гривень, із них у 2013 році - 40 779,00 грн. (після внесення відповідних змін до Програми економічного та соціального розвитку м. Києва на 2013 рік);

- за рахунок коштів населення за програмою 70х30 - 8 793 316,74 грн., крім того ПДВ 1 758 663,35 грн., разом 10 551 980,09 грн. (із них 237 306,00 грн. - вартість долі службової квартири №119, яка буде перерахована за рахунок коштів населення у житловому будинку №6 у 2-му мікрорайоні житлового масиву Позняки), із них у 2013 році - 1 397 937,09 грн.

Відповідно до пункту 8.1. Договору цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до виконання сторонами власних зобов'язань за ним.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач взяті на себе зобов'язання за Договором виконав у повному обсязі, що підтверджується Сертифікатом відповідності закінченого будівництвом об'єкта: будівництво житлових будинків з об'єктами соціальної сфери та підземним паркінгом між ПТУ № 28, дитячим будинком «Малятко» та пров. Рожевим у Подільському районі м. Києва (житловий будинок № 2) серія КВ № 1 від 11.10.2012.

16.05.2018 ПрАТ «ХК «Київміськбуд» звернулось до відповідача з листом-вимогою №01816/0/2-18, в якому просило погасити існуючу заборгованість за Договором №176/1-11 від 01.04.2011 у розмірі 41 000,00 грн.

Листом №056/95-3047 від 07.06.2018 відповідач повідомив, що оскільки позивач після укладення додаткової угоди № 2 до договору не звертався до Департаменту з відповідною вимогою, то з урахуванням статті 257 Цивільного кодексу України остання не підлягає задоволенню.

26.06.2018, з метою досудового врегулювання спору, позивач звернувся до відповідача з претензією №02845/0/2-18 від 26.06.2018, в якій вимагав протягом двадцяти днів з дня отримання даної претензії погасити існуючу заборгованість.

Оскільки станом на момент звернення позивача з позовом до суду відповідь на вищевказану претензію від відповідача не надходила, заборгованість не сплачена, позивач просить суд стягнути з останнього існуючий борг за договором у розмірі 40 787,01 грн.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов'язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що за умовами Договору відповідач зобов'язався перерахувати позивачу на фінансування будівництва об'єкта кошти у загальному розмірі 15 074 280,09 грн., у тому числі: за рахунок коштів цільового фонду (КФК 240900) - 3 768 583,33 грн., крім того ПДВ 753 716,67 грн., разом 4 522 300,00 гривень, із них у 2013 році - 40 779,00 грн. (після внесення відповідних змін до Програми економічного та соціального розвитку м. Києва на 2013 рік); за рахунок коштів населення за програмою 70х30 - 8 793 316,74 грн., крім того ПДВ 1 758 663,35 грн., разом 10 551 980,09 грн. (із них 237306,00 грн. - вартість долі службової квартири №119, яка буде перерахована за рахунок коштів населення у житловому будинку №6 у 2-му мікрорайоні житлового масиву Позняки), із них у 2013 році - 1 397 937,09 грн.

Із наявної у матеріалах справи відомості щодо розрахунків (рах. 3611 розрахунки з вітчизняним покупцем нерухомості) за січень 2013 - червень 2018 років вбачається, що відповідачем на виконання зобов'язань за договором було перераховано грошові кошти у розмірі 15 033 493,08 грн., інша частина у розмірі 40 787,01 грн. залишена без оплати.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно, відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Всупереч згаданих приписів закону, положень укладеного між сторонами Договору, відповідач не виконав своїх зобов'язань щодо здійснення повного фінансування виконаних робіт з будівництва об'єкта, у зв'язку з чим за ним на час розгляду справи рахується заборгованість у розмірі 40 787,01 грн.

Сплату вказаної суми заборгованості відповідачем не здійснено, доказів перерахування коштів на користь позивача, як і документів, які б підтверджували безпідставність нарахування заборгованості, суду також не надано.

Із урахуванням вищезазначеного, вимога позивача про стягнення з відповідача 40 787,01 грн. заборгованості за інвестиційним договором № 176/1-11 від 01.04.2011 є доведеною та обґрунтованою.

Водночас, як вбачається із матеріалів справи, відповідачем у відзиві на позовну заяву заявлено про застосування до вимог ПрАТ «ХК «Київміськбуд» наслідків спливу строку позовної давності.

Із приводу вказаної заяви суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Положеннями частини 1 статті 253 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Отже, враховуючи зазначені норми Цивільного кодексу України та положення пункту 4.1.2. Договору в редакції додаткової угоди №2, згідно якого повна оплата за договором повинна була бути здійснена відповідачем протягом 2013 року, прострочення виконання останнім зобов'язання щодо здійснення розрахунку виникло з 1 січня 2014 року.

Стаття 256 Цивільного кодексу України визначає, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Положеннями статті 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з вказаним позовом 14.07.2018, про що свідчить відбиток поштового штемпелю на конверті, тобто, поза межами строку позовної давності, який сплив 01.01.2017. Доказів щодо переривання строку позовної давності чи поважності причин його пропуску позивач суду не надав.

Відповідно до частини 4 статті 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача 40 787,01 грн. з огляду на сплив трирічного строку позовної давності, в межах якого позивач мав право звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або інтересу, та про застосування наслідків якого заявлено відповідачем у справі.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, є ідентичними викладеним позивачем у позовній заяві. При цьому, позивач в апеляційній скарзі жодним чином не спростовує висновків суду щодо застосування наслідків спливу строків позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2018 у справі №910/9379/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2018 у справі №910/9379/18 залишити без змін.

Матеріали справи №910/9379/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 286 Господарського процесуального кодексу України та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Ю.Б.Михальська

Судді І.М. Скрипка

А.І. Тищенко