ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/19560/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Дроботової Т.Б. - головуючого, Пількова К.М., Чумака Ю.Я.,

секретар судового засідання - Підгірська Г.О.,

за участю представників:

позивача - Колесника О.І., Коноплі А. М.,

відповідача - Попова В.О., Костюченко І.В.,

третіх осіб - не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.07.2018 (судді: Тарасенко К.В., Тищенко О.В., Іоннікова І.А.) у справі № 910/19560/16

за позовом Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат"

до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача (Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит") - Громадського об'єднання "Національне благо України",

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Товариства з обмеженою відповідальністю "Восток-Руда", Приватного акціонерного товариства "Укренергозбут", Публічного акціонерного товариства "Полтавський Автоагрегатний Завод", Публічного акціонерного товариства "Стаханівський завод технічного вуглецю", Товариства з обмеженою відповідальністю "Промінек", Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Атол", Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцький шкірзавод", Публічного акціонерного товариства "Херсонський завод карданних валів", Публічного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ", Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Вагонзавод", Публічного акціонерного товариства "Стаханівський Вагонзавод", Товариства з обмеженою відповідальністю "Етьєн-Вест",

про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

1. Короткий зміст позовних вимог і заперечень

1.1. У жовтні 2016 року Приватне акціонерне товариство "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (далі - Фонд, уповноважена особа Фонду, ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит") та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) про зобов'язання вчинити дії, а саме щодо зобов'язання Уповноваженої особи Фонду акцептувати та внести зміни до Переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" щодо розміру вимог позивача шляхом викладення їх в сумі 3 918 184 763, 06 грн, акцептувати та внести зміни до Переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" щодо включення вимог ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" до вимог кредиторів сьомої черги, затвердити зміни до Переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ "Банк "Фінанси та кредит", пов'язані із включенням до Переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" вимоги ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" на суму 3 918 184 763,06 грн, віднесені до вимог кредиторів сьомої черги.

1.2. Позовні вимоги із посиланням на положення Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обґрунтовано тим, що позивач категорично не погоджується із віднесенням у Переліку (реєстрі) вимог кредиторів банку кредиторських вимог позивача до дев'ятої черги вимог кредиторів, а також із розміром суми вимог позивача, яку було включено до Переліку (реєстру) вимог кредиторів банку.

Позивач наголошує, що загальна сума кредиторських вимог ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" у сумі 3 918 184 763,06 грн належним чином документально обґрунтована, водночас безпідставно не включена до Переліку (реєстру) вимог кредиторів, а посилання на пов'язаність ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" відповідно до положень статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність" не відповідають дійсності.

1.3. У відзиві на позовну заяву уповноважена особа Фонду просила відмовити у її задоволенні вказуючи на формування реєстру кредиторів виключно на підставі даних балансу банку і підтвердження вимог фактичними даним, а позивачем вимогу у розмірі 3 433 143 434,76 не підтверджено, у зв'язку з чим відхилено. Крім того, позивач є пов'язаною з банком особою, а тому його вимоги віднесено до дев'ятої черги.

На думку уповноваженої особи Фонду позивачем неправильно обрано спосіб захисту, оскільки відповідно до частини 8 статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів задоволенню не підлягають і вважаються погашеними. Позивач не звертався до суду з вимогами про визнання кредитором (визнання права) на спірну суму, стягнення суми заборгованості, а тому спірну суму не включено до балансу на підставі рішення та акцептовано виключно на підтверджену даними банку суму.

1.4. Фонд у відзиві на позовну заяву також просив відмовити у її задоволенні з підстав передчасності та недоведеності позовних вимог.

1.5. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2016 провадження у справі було зупинено у зв'язку із призначенням експертизи та поновлено згідно з ухвалою від 21.09.2017.

2. Короткий зміст судових рішень у справі

2.1. Рішенням Господарського суду м. Києва 25.10.2017 у задоволенні позовних вимог ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" відмовлено у повному обсязі.

Суд першої інстанції дійшов висновку щодо недоведеності та необґрунтованості позовних вимог.

2.2. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.07.2018 рішення Господарського суду м. Києва 25.10.2017 скасовано, прийнято нове рішення, яким позов задоволено повністю, а саме:

- зобов'язано уповноважену особу Фонду акцептувати та внести зміни до Переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" щодо розміру вимог позивача шляхом визначення їх у сумі 3 918 184 763, 06 грн та подати акцептовані і внесені до Переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" зміни, пов'язані із викладенням розміру вимог ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" у сумі 3 918 184 763,06 грн на затвердження до виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" акцептувати та внести зміни до Переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" щодо включення вимог ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" до вимог кредиторів сьомої черги та подати акцептовані і внесені до Переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" зміни, пов'язані із включенням вимог ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" до вимог кредиторів сьомої черги, на затвердження до виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

- зобов'язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до Переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ "Банк "Фінанси та кредит", пов'язані із включенням до Переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" вимоги ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" на суму 3 918 184 763,06 грн, які віднесені до вимог кредиторів сьомої черги.

3. Короткий зміст касаційних скарг і заперечень на них

3.1. Не погоджуючись із постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.07.2018 ПАТ "Банк Фінанси і кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Фінанси і кредит", у касаційній сказі просить її скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, наголошуючи на ухваленні судом оскаржуваної постанови без дослідження всіх доказів та ненаданні оцінки наданим відповідачем доказам, зокрема, засвідченим копіям договорів поруки, на підставі яких відбулося списання грошових коштів позивача.

На думку скаржника, суд апеляційної інстанції не взяв до уваги, що позивач - ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат", ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" і всі залучені до участі у справі треті особи є пов'язаними (спорідненими) особами, а тому пред'явлення цього позову спрямовано не на захист порушеного права, а на ухилення від виконання зобов'язань за укладеними договорами поруки.

Скаржник зауважує, що задовольняючи позовні вимоги про включення кредиторських вимог позивача до сьомої черги, суд апеляційної інстанції неправильно застосував пункт 7 статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та не застосував до спірних правовідносин пункт 9 частини 1 статті 52 цього Закону, а також не звернув уваги, що вимоги кредиторів банку юридичних осіб, які є пов'язаними особами банку незалежно від того, до якого типу пов'язаності така особа відноситься, включаються до дев'ятої, а не до сьомої черги кредиторів.

Отже, на думку заявника касаційної скарги, висновки суду не ґрунтуються на повному і всебічному розгляді всіх обставин справи, встановлення яких є необхідним для правильного вирішення спору.

3.2. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб також подав касаційну скаргу, в якій просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.07.2018 у справі скасувати, а рішення Господарського суду м. Києва 25.10.2017 - залишити в силі, вважаючи рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову правильним, законним і обґрунтованим, прийнятим із правильним застосуванням норм матеріального права у відповідності до норм процесуального права. При цьому, висновки суду апеляційної інстанції щодо неукладеності договорів поруки у зв'язку із неприйняттям пояснень відповідача щодо неможливості надання оригіналів та належним чином засвідчених копій цих договорів, скаржник вважає такими, що суперечать обставинам справи та нормам процесуального законодавства.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб також не погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про включення кредиторських вимог позивача до сьомої черги з підстав неправильного застосування статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Крім того, рішення Правління АТ "Банк "Фінанси та Кредит" від 01.09.2015 оформлене протоколом, яким затверджено перелік пов'язаних із банком осіб, позивачем не оскаржено, а висновок суду щодо недоведеності пов'язаності між позивачем і банком є необгрунтованим.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб також наголосив, що позивачем не доведено, а судом апеляційної інстанції, з посиланням на відповідні норми права, не зазначено, які саме права та інтереси позивача порушено Фондом.

3.3. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у відзиві на касаційну скаргу ПАТ "Банк Фінанси та Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Фінанси і кредит" просить її задовольнити, постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а рішення Господарського суду м. Києва від 25.10.2017 - залишити без змін, посилаючись на прийняття Київським апеляційним господарським судом постанови від 18.07.2018 із неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням процесуального права, що призвело до помилкового скасування законного рішення місцевого суду.

3.4. У відзиві на касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" просить залишити її без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.07.2018 -без змін, наголошуючи на правомірності висновків суду апеляційної інстанції щодо задоволення позовних вимог та безпідставності доводів скаржника.

4. Розгляд касаційної скарги

4.1. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх представників учасників справи, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга уповноваженої особи Фонду підлягає задоволенню, а касаційна скарга Фонду - частковому задоволенню з таких підстав.

4.2. Суди попередніх інстанцій установили, що між ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" і ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" укладено такі угоди:

- договір від 13.03.2001 № 036-01/Н, відповідно до умов якого, з урахуванням Додаткових угод від 06.01.2004, 14.01.2004, 05.02.2004, 21.04.2008, банк відкриває клієнту поточний рахунок в національній валюті №0980, проводить розрахунки та касові операції за цим рахунком за дорученням клієнта;

- договір від 01.12.2004 № 211/04-01 за умовами якого, банк відкриває клієнту картковий рахунок № 1980 (у подальшому з 19.08.2013 змінений на № 8001/980, у зв'язку з реорганізацією відділення банку);

- договір від 02.04.2007 № 211-07 на розрахунково-касове обслуговування, відповідно до умов якого, з урахуванням додаткових угод, банк відкриває клієнту поточний (поточні) рахунок (и) № 1980 у гривні;

- договір від 22.12.2011 № 101 банківського вкладу "Класичний" за умовами якого, з урахуванням додаткових угод та додатків, у відповідності до умов договору про співробітництво від 23.06.2011 як забезпечення зобов'язань співробітників клієнта за кредитними договорами клієнт надає банку суму грошових коштів у тимчасове користування на умовах терміновості, платності та зворотності, а банк виплачує клієнту таку суму та проценти, нараховані на неї;

- договори від 07.08.2015 про банківський строковий вклад № 7 і № 8, згідно з якими (з урахуванням додаткових угод до цих договорів) клієнт надає банку грошові кошти, (вклад) у тимчасове користування на умовах терміновості, платності та зворотності, а банк виплачує проценти і повертає вклад та нараховані на нього проценти згідно з умовами цього договору.

4.3. Суди також установили, що на підставі постанови правління Національного банку України від 17.09.2015 № 612 "Про віднесення ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 17.09.2015 № 171 "Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" і делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Згідно із цим рішенням у ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18.09.2015 по 17.12.2015 включно, призначено уповноважену особу Фонду і делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ "Банк "Фінанси та кредит".

У подальшому згідно з постановою правління Національного банку України від 17.12.2015 № 898 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18.12.2015 № 230 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" та делегування повноважень ліквідатора банку". Розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-51 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" на два роки з 18.12.2015 до 17.12.2017 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 01.09.2016 № 1703 було змінено уповноважену особу Фонду, якій делеговано повноваження ліквідатора ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит".

5. Позиція Верховного Суду

5.1. Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулювання відносин між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків установлено Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 46 цього Закону з дня початку процедури ліквідації банку строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав.

Пунктом 3 частини 1 статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

За змістом статті 45 цього Закону Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет. Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Відомості про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду повинні містити: 1) найменування та інші реквізити банку, що ліквідується; 2) дату та номер рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) дату та номер рішення виконавчої дирекції Фонду про призначення уповноваженої особи Фонду; 4) прізвище, ім'я та по батькові уповноваженої особи Фонду; 5) інформацію про місце та строк приймання вимог кредиторів. Уповноважена особа Фонду в семиденний строк з дати прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини 3 цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Згідно зі статтею 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини 2 статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини 2 статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури. Протягом 20 днів з дня затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів уповноважена особа Фонду сповіщає кредиторів про акцептування їх вимог шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Фонду, неплатоспроможного банку, а також у приміщеннях такого банку в доступному для відвідувачів місці. Уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури. Уповноважена особа Фонду зобов'язана у 60-денний строк з дня його призначення надіслати повідомлення всім клієнтам, які користуються послугами відповідального зберігання, про необхідність вилучити свої цінності протягом одного місяця з дня повідомлення. Матеріальні цінності, що перебували на відповідальному зберіганні банку і не були вилучені власниками в зазначений у повідомленні строк, вважаються фондами, на які не можуть претендувати кредитори банку. Такі цінності переходять у розпорядження Фонду для повернення законним власникам. Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

5.2. Суди попередніх інстанцій установили, що ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" заявив кредиторські вимоги, загальний розмір яких становить 3 918 184 763,06 грн (за договорами про банківські вклади від 07.08.2015 № 7, № 8, за договором банківського вкладу "Класичний" від 22.12.2011 № 101, за договором від 01.12.2004 №211/04-1, договором на розрахункове-касове обслуговування від 02.04.2007 № 211-07, кредиторську вимогу щодо коштів на рахунку № 2604,6,000078002, за договором від 13.03.2001 №036-01-Н).

Згідно з довідкою уповноваженої особи Фонду від 22.04.2016 № 9-071352/5518 до Переліку (реєстру) вимог кредиторів Банку кредиторські вимоги позивача включено до дев'ятої черги вимог кредиторів з сумою кредиторських вимог у розмірі 485 041 328,30 грн.

5.3. ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат", звертаючись до суду, не погодилося, зокрема, із включенням кредиторських вимог позивача до дев'ятої черги вимог кредиторів.

Так, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову щодо віднесення вимог позивача до дев'ятої черги дійшов висновку, що позивач є пов'язаною/спорідненою особою з ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит".

За змістом статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність" для цілей цього Закону пов'язаними з банком особами є, зокрема, споріднені та афілійовані особи банку, у тому числі учасники банківської групи (пункт 4 частини 1 цієї норми). Національний банк України при здійсненні банківського нагляду має право визначати пов'язаними з банком особами фізичних та юридичних осіб, зазначених у пунктах 1 - 9 частини 1 цієї статті, за наявності ознак, визначених у нормативно-правових актах Національного банку України, з урахуванням характеру взаємовідносин, операцій та наявності інших зв'язків із банком. Про таке рішення Національний банк України не пізніше наступного робочого дня повідомляє відповідний банк. У такому разі особа вважається пов'язаною з банком, якщо банк протягом 15 робочих днів із дня отримання повідомлення Національного банку України про визначення особи пов'язаною з банком не доведе протилежного (частина 3 статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність").

Згідно з частиною 4 цієї норми особа, визначена рішенням Національного банку України пов'язаною з банком особою, чи такий банк можуть оскаржити в установленому законом порядку рішення Національного банку України про визначення особи пов'язаною з банком особою, а в разі притягнення такої особи до передбаченої законом відповідальності - оспорити підстави рішення Національного банку України про її визначення пов'язаною з банком особою.

Положення про визначення пов'язаних із банком осіб затверджено постановою правління Національного банку України від 12.05.2015 № 315 за змістом глави 2 якою Національний банк України може визначати пов'язаною із банком особу відповідно до вимог статті 52 Закону із застосуванням зокрема ознак, зазначених у главі 3 цього розділу. Національний банк України може визначати пов'язаною з банком особу, використовуючи одну або декілька ознак одночасно. Рішення про визначення юридичних або фізичних осіб пов'язаними з банком особами приймає Комісія з питань визначення пов'язаних із банком осіб і перевірки операцій банків із такими особами (далі - Комісія). Особа вважається пов'язаною з банком, якщо банк протягом 15 робочих днів із дня отримання такого повідомлення Національного банку України про визначення пов'язаною з банком особи не доведе протилежного. Якщо банк доведе, що особа не є пов'язаною з банком, то відповідне рішення Комісії скасовує/змінює Комітет з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем. Якщо банк не доведе, що особа не є пов'язаною з банком, то Комітет залишає рішення Комісії без змін.

5.4. Суд апеляційної інстанції задовольняючи позовні вимоги, наголосив, що стверджуючи, що позивач є пов'язаною/спорідненою з ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" особою, уповноважена особа Фонду мала зазначити, до якого типу, визначеного статтею 52 Закону України "Про банку і банківську діяльність" і постановою Національного банку України від 12.05.2015 № 315, належить ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат".

Рішення, оформлене протоколом засідання правління ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" від 01.09.2015 суд апеляційної інстанції не прийняв як належний доказ пов'язаності/спорідненості позивача із банком, з посиланням на відсутність у тексті цього рішення інформації, що ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" є пов'язаною із банком особою.

5.5. Проте колегія суддів вважає такий висновок суду апеляційної інстанції передчасним виходячи з положень статті 52 Закону України "Про банку і банківську діяльність" та Постанови Національного банку України від 12.05.2015 № 315, оскільки обмежившись посиланням на відсутність у тексті протоколу засідання правління ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" від 01.09.2015 та не наведення типу спорідненості особи з банком, суд апеляційної інстанції не установив обставин щодо прийняття Національним банком України відповідного рішення щодо віднесення позивача до переліку осіб, пов'язаних із банком, а також обставин щодо доведення банком протилежного відповідно до частини 3 статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність".

5.6. ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" у позовній заяві також не погодилося із сумою його кредиторських вимог, яку було внесено до переліку (реєстру) вимог кредиторів банку.

Так, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача підлягали акцептуванню у сумі 3 918 184 763,06 грн, які мали бути на рахунках ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" станом на момент звернення з відповідною вимогою.

Проте суд апеляційної інстанції задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі щодо акцептування кредиторських вимог ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" у заявленій ним сумі 3 918 184 763,06 грн, не взяв до уваги включення до переліку (реєстру) вимог кредиторів банку кредиторських вимог позивача у сумі 485 041 328,30 грн, а отже дійшов передчасного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" у повному обсязі.

За змістом частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 цього Кодексу).

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 104 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки, у сукупності з іншими доказами на підтвердження чи спростування позовних вимог, висновку судово-економічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 07.09.2017 № 5127/5128/17-45, наданого згідно з ухвалою суду від 26.12.2016, за змістом якого на питання, чи підтверджується документально заявлений у позовних вимогах ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" розмір кредиторських вимог експертами, надано відповідь, що розмір кредиторських вимог відповідно до наявних у матеріалах справи документів документально обґрунтовано на суму 484 444 001,25 грн. Розмір кредиторських вимог за договорами від 07.08.2015 № 7 і № 8 на загальну суму 3 433 740 761,81 грн не відповідає даним банківських виписок. Документально підтвердити чи спростувати заявлений у позовних вимогах ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" розмір кредиторських вимог за цими договорами не вбачається за можливим.

6. Висновки Верховного Суду

6.1. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

6.2. За змістом пункту 2 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Згідно з частиною 3 статті 310 цього Кодексу підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

6.3. За наведених обставин колегія суддів вважає висновок суду апеляційної інстанцій передчасним і таким, що зроблено без дослідження всіх зібраних у справі доказів, тому постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.07.2018 необхідно скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду суду слід урахувати викладене, оцінити правомірність вимог позивача, надати належну оцінку всім доводам учасників справи із належним обґрунтуванням прийняття або неприйняття відповідних доводів і доказів, а отже і встановити обставини щодо наявності або, навпаки, відсутності підстав для задоволення позову.

7. Розподіл судових витрат

7.1. Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 2 частини 1 статті 308, статтями 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу ПАТ "Банк Фінанси і кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Фінанси і кредит" задовольнити.

2. Касаційну скаргу Фонд гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити частково.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.07.2018 у справі № 910/19560/16 скасувати, справу передати на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Дроботова

Судді К.М. Пільков

Ю.Я. Чумак