ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

17 грудня 2018 року

м. Одеса

Справа № 916/2201/18

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: М.А. Мишкіної, С.В. Таран,

розглянувши апеляційну скаргу Центрального об’єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.11.2018 (суддя Смелянець Г.Є., м. Одеса) №916/2201/18 про повернення

позовної заяви Центрального об’єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі

до відповідача Державного підприємства “Одеський морський торговельний порт

про стягнення 79,22 грн.,

ВСТАНОВИВ:

01.12.2018 Центральне об’єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі звернулось з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.11.2018 №916/2201/18.

Одночасно скаржник заявив клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Ознайомившись з одержаними матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без руху, виходячи з наступного.

Пунктом 3 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Статтею 259 ГПК України передбачено, що особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Однак, до матеріалів апеляційної скарги позивачем додано лише копію фіскального чека на підтвердження надсилання копії апеляційної скарги «Державному підприємству» без зазначення назви цього підприємства та без опису вкладення, як того вимагають приписи статті 259 ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З вищевикладеного слідує, що скаржником не додано допустимих в розумінні ст. 77 ГПК України доказів надсилання копії скарги відповідачу - Державному підприємству “Одеський морський торговельний порт.

Крім того, колегія судді зауважує наступне.

Відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Частиною 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Ухвалу Господарського суду Одеської області постановлено 13.11.2018, отже, останній день на апеляційне оскарження даної ухвали припав на 23.11.2018, однак, Центральне об’єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі звернулось з апеляційною скаргою на дану ухвалу лише 01.12.2018, що підтверджується відбитком поштового штемпеля на конверті, в якому скарга надійшла до суду апеляційної інстанції.

Відтак, названим державним органом було пропущено строк на апеляційне оскарження даної ухвали суду, проте, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 13.11.2018 – не заявлялось.

Також судова колегія вказує, що згідно з п. 2 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Відповідно до ч.2 ст.123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Порядок і розмір сплати судового збору в Україні встановлено Законом України «Про судовий збір».

Згідно із приписами п.п.7 п. 2 ч. 2 ст. 4 та абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду апеляційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01.01.2018 становить 1762,00 грн.

Отже, за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.11.2018 №916/2201/18 позивач повинен був сплатити судовий збір у сумі 1762,00 грн.

Однак, звертаючись з апеляційною скаргою, скаржник не надав доказів сплати судового збору. Натомість скаржник заявив клопотання про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на ст. 8 Закону України «Про судовий збір», та зазначив, що Пенсійний фонд України та його органи зобов’язані виконувати покладені на них повноваження, у тому числі щодо захисту інтересів держави в сфері пенсійного забезпечення, частиною 2 ст. 73 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» забороняється використання коштів Пенсійного фонду України на цілі, не передбачені цим Законом. Як зазначив скаржник, судові витрати не повинні бути перешкодою для доступу для суду всіх осіб незалежно від їх майнового стану, що відповідає гарантуванню принципу рівності.

Розглядаючи вказане клопотання скаржника, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на час подання вказаної апеляційної скарги), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Частиною 2 ст. 8 цього Закону передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Судова колегія зазначає, що зі змісту ст. 8 Закону України «Про судовий збір» слідує, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати саме фізичну особу, у той час як позивач - Центральне об’єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі є державним органом. При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України “Про судовий збір” Пенсійний фонд та його органи не звільнено від сплати судового збору,

Пункт 18 ч.1 ст.5 вказаного Закону, згідно з яким Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України входять до переліку осіб, звільнених від сплати судового збору, було виключено на підставі Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу скаржника на те, що "право на суд" не є абсолютним. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду. Вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

Відповідно до положень ст.129 Конституції України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі й органів державної влади, визначено як одну із засад судочинства, тому самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України, не можуть вважатися безумовною підставою для звільнення від сплати судового збору.

Відтак, враховуючи вищевикладене, підстави для звільнення Пенсійного фонду та його органів від сплати судового збору на даний час відсутні, а тому клопотання Центрального об’єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.11.2018 №916/2201/18 не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

За змістом ч.ч.1, 2 ст. 174 Господарського процесуального України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що скаржником не виконані вимоги статті 258 Господарського процесуального кодексу України, що відповідно до вимог статті 260 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст. ст. 174, 234, 258, 260 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання Центрального об’єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.11.2018 №916/2201/18 відмовити.

2. Апеляційну скаргу Центрального об’єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.11.2018 №916/2201/18 залишити без руху.

3. Встановити Центральному об’єднаному управлінню Пенсійного фонду України в м. Одесі строк для усунення недоліків, встановлених при поданні апеляційної скарги, протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

4. Роз’яснити Центральному об’єднаному управлінню Пенсійного фонду України в м. Одесі, що якщо не будуть усунуті недоліки у строк, встановлений судом, апеляційна скарга вважається неподаною і повертається скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                Л.В. Поліщук

Суддя           М.А. Мишкіна

Суддя С.В. Таран