ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року

м. Київ

Справа № 916/479/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткаченко Н.Г. (головуючого), Білоуса В.В., Погребняка В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Гаращенко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 27.09.2018

та рішення Господарського суду Одеської області від 19.06.2018

у справі № 916/479/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕРА"

до Одеської міської ради,

Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

про зобов'язання укласти договір на новий термін

та за зустрічним позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕРА"

про виселення,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2018 року ТОВ «ЕРА» звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Одеської міської ради та Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про зобов'язання на підставі п.7.7. договору, ч. 1 ст. 777 ЦК України, ч. 1 ст. 285 ГК України та ч. 3 ст. 17 закону України "Про оренду державного та комунального майна" укласти на новий термін договір оренди нежитлового приміщення першого поверху № 501, загальною площею 162,9 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога ( Чорноморська дорога), 56.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ "ЕРА" неодноразово зверталось до Одеської міської ради та Департаменту із заявами про продовження терміну дії договору та метою скористатися переважним правом на укладання договору оренди на новий термін , однак всі звернення відповідачем залишені без задоволення.

16.04.2018 Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до господарського суду Одеської області із зустрічною позовною заявою до ТОВ "ЕРА" про виселення Орендаря з нежитлового приміщення першого поверху № 501, загальною площею 162,9 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 56.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що Департамент, керуючись ч. 2 ст. 17 Закону України Про оренду державного та комунального майна, ст. 764 ЦК України, надіслав на адресу ТОВ "ЕРА" повідомлення від 23.01.2018 № 01- 13/304, яким повідомив Орендаря, що договір оренди № 3018 від 1996 (у новій редакції від 22.12.2006) закінчує свою дію 20.02.2018 та на новий строк продовжуватися не буде, а також запропонував у добровільному порядку повернути орендоване майно співробітникам Департаменту. Зазначене повідомлення було отримане ТОВ "ЕРА". Однак, на момент подання зустрічного позову, ТОВ "ЕРА" у добровільному порядку нежитлове приміщення першого поверху № 501, загальною площею 162,9 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 56 не передав.

Рішенням господарського суду Одеської області від 19.06.2018 у справі № 916/479/18 /суддя Цісельський О.В./ у задоволенні як первісного, так і зустрічного позову відмовлено повністю.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.09.2018 /колегія суддів: Будішевська Л.О., Таран С.В., Мишкіна М.А./ рішення господарського суду Одеської області від 19.06.2018 у справі № 916/479/18 залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову ТОВ "ЕРА", суди виходили з того, що у зв'язку із неукладенням додаткового договору № 7 від 20.02.2017 та відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору, ТОВ "ЕРА" користується орендованими нежитловими приміщеннями на підставі договору оренди, в редакції договору про внесення змін № 1 від 19.09.2011, тобто до 18.10.2016.

Оскільки матеріали справи не містять заяв сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну його дії, суди дійшли висновку, що договір діє до 19.09.2021, тому правові підстави для задоволення позову ТОВ "ЕРА" відсутні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Департаменту про виселення ТОВ "ЕРА" з нежитлового приміщення, суд першої інстанції зазначив, що Орендар користується орендованими нежитловим приміщенням на підставі договору оренди № 3009 від 03.04.1996, в редакції договору про внесення змін № 1 від 19.09.2011. Строк дії договору спливає 18.09.2021.

В касаційній скарзі Департамент комунальної власності Одеської міської ради просить постанову Одеського апеляційного господарського суду від 27.09.2018 та рішення Господарського суду Одеської області від 19.06.2018 у справі № 916/479/18 в частині відмови у задоволенні зустрічного позову скасувати. Ухвали в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ТОВ "ЕРА" про виселення задовольнити в повному обсязі.

Підставами для скасування оскаржуваних постанови та рішення в означеній частині заявник касаційної скарги зазначає неправильне застосування норм матеріального права, а саме ст.ст. 220, 639, 764 ЦК України, ст. 17, 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", та порушення норм процесуального права, що призвело до неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи.

На думку заявника касаційної скарги, судами не досліджувався факт ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення додаткових погоджень до договору оренди, оскільки укладення додаткових погоджень (хоч і не посвідчено нотаріально) та договору в новій редакції, свідчить про реальне настання встановлених законом наслідків їх укладення.

У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "ЕРА" просить відмовити повністю у задоволенні касаційної скарги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради та залишити рішення Господарського суду Одеської області від 19.06.2018 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 27.09.2018 у справі № 916/479/18 без змін. Крім того, зазначає якщо під час розгляду справи буду встановлено неправильне застосування норм матеріального права при відмові в задоволенні позовних вимог ТОВ "ЕРА" , то просить Касаційний господарський суд скасувати судові рішення попередніх інстанцій частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині - зобов'язати Одеську міську раду та Департамент комунальної власності укласти договір оренди на новий термін; в частині зустрічної позовної заяви залишити оскаржувані рішення та постанову без змін.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями Касаційного господарського суду від 01.11.2018 для розгляду вказаної касаційної скарги визначено колегію суддів у складі : Ткаченко Н.Г. - головуючого (доповідача), Жуков С.В., Білоус. В.В.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.11.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 27.09.2018 та рішення Господарського суду Одеської області від 19.06.2018 у справі № 916/479/18, справу призначено до розгляду на 05.12.2018.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями Касаційного господарського суду від 03.12.2018 у зв'язку перебування судді Жукова С.В. на лікарняному для розгляду вказаної касаційної скарги визначено колегію суддів у складі: Ткаченко Н.Г. - головуючого (доповідача), Білоус. В.В., Погребняк В.Я.

Представники учасників даної справи в судове засідання Касаційного господарського суду 05.12.2018 не з'явилися, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г., перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги та доводи відзиву на касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 03.04.1996 між Представництвом по управлінню комунальною власність Одеської міської ради (правонаступником якого є Департамент комунальної власності Одеської міської ради) (плаї Орендодавець) та Організацією орендарів "Ера" (в подальшому перереєстроване на Товариство з обмеженою відповідальністю) (далі Орендар) укладено договір № 3009 оренди нежитлового приміщення першого поверху № 501, загальною площею 162,9 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 56.

Додатковим погодженням від 22.05.2006, строк дії договору продовжено до 22.10.2006.

22.12.2006 договір оренди було укладено у новій редакції та встановлено строк дії договору оренди до 22.12.2011. Нова редакція договору посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим № 4325.

Відповідно до п. 1.3. нової редакції договору оренди, термін його дії становить 5 (п'ять) років.

Відповідно до п. 4.7. договору оренди у новій редакції, після закінчення строку його дії чи у випадку його дострокового розірвання, Орендар зобов'язаний у 15-денний термін передати Орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об'єкту оренди.

Договором про внесення змін № 1 від 19.09.2011 до договору оренди, строк дії договору було продовжено до 19.09.2016. Зазначений договір про внесення змін № 1 від 19.09.2011 до договору оренди посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим № 3067.

Додатковим договором № 7 від 20.02.2017 до договору оренди, строк дії договору було продовжено до 20.02.2018. Вказаний додатковий договір № 7 від 20.02.2017 нотаріально не посвідчений.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін (ч. 1 ст. 209 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Частиною 3 ст. 640 ЦК України встановлено, що договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Відповідно до частини 1 ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Згідно з частиною 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Частиною 1 ст. 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Суд звертає увагу на те, що норма частини 1 ст. 654 ЦК України пов'язує форму, у якій повинна вчинятись зміна чи розірвання договору, не з формою, яка є обов'язковою для відповідного договору на час вчинення зміни чи розірвання, а з формою, у якій договір вчинено.

Встановивши, що нову редакцію договору оренди було посвідчено нотаріально, місцевий та апеляційний господарські суди вірно зазначити, що додаткові угоди, якими вносились зміни до договору, також мали бути посвідчені нотаріально.

Додатковий договір № 7 від 20.02.2017 до договору оренди, яким було продовжено строк дії договору до 20.02.2018, нотаріально не посвідчений, а тому місцевий та апеляційний суди правильно виходили з умов посвідченого нотаріально договору про внесення змін № 1 від 19.09.2011 до договору оренди нежитлового приміщення (тобто вчиненого у тій самій формі що й договір оренди), яким строк дії договору оренди було продовжено до 19.09.2016.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Встановивши обставини щодо відсутності в матеріалах справи заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну його дії (з 19.09.2016 по 18.10.2016), суди дійшли висновку про продовження строку дії договору у відповідності до вимог ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором, тобто до 19.09.2021.

Враховуючи встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставин та наведені ними мотиви, колегія суддів погоджується з їх висновком про відсутність підстав для задоволення вимоги як про виселення ТОВ "ЕРА", так і про зобов'язання Департамент укласти на новий термін договір оренди, оскільки такі вимоги обґрунтовані саме закінченням терміну дії цього договору.

Натомість про існування інших обставин, з якими закон пов'язує припинення або продовження строку дії договору оренди державного або комунального майна, зокрема обставин, визначених у ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", сторони у справі не заявляли.

Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Посилання заявника касаційної скарги на порушення судами попередніх інстанцій процесуальних норм в частині повноти оцінки доказів, зокрема щодо існування факту ухилення відповідача від нотаріального погодження додаткових угод до договору оренди, судова колегія вважає безпідставними, враховуючи позицію Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994. Жодна із сторін у цій справі про ухилення іншої сторони від нотаріального посвідчення додаткового договору № 7 не стверджувала, доказів на підтвердження цього до суду не надавала.

У рішенні у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації" ЄСПЛ дійшов висновку, що принцип правової визначеності вимагає, серед іншого, щоб якщо суди ухвалили остаточне рішення в питанні, то їх рішення не піддавалося би сумніву. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень. Такі рішення можуть бути скасовані лише у виняткових обставинах, а не тільки з метою одержання іншого рішення у справі.

Відтак, наведені Департаментом комунальної власності Одеської міської ради у касаційній скарзі доводи не можуть бути підставами для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки вони не доводять порушення або неправильного застосування місцевим та апеляційним судами норм матеріального та процесуального права, а колегія суддів не встановила фундаментальних порушень судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді спору у даній справі.

Таким чином, з урахуванням вище викладеного, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що постанова Одеського апеляційного господарського суду від 27.09.2018 та рішення Господарського суду Одеської області від 19.06.2018 у справі № 916/479/18 прийняті у відповідності до фактичних обставин, з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх зміни чи скасування не вбачається.

З огляду на те, що Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов'язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, відповідно до ст.129 ГПК України, покладаються на заявника касаційної скарги.

Керуючись ст.ст. 240, 300, 301, 314, 315, 317 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 27.09.2018 та рішення Господарського суду Одеської області від 19.06.2018 у справі № 916/479/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ткаченко Н.Г.

Судді Білоус В.В.

Погребняк В.Я.