номер провадження справи 28/74/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

17.12.2018 Справа № 908/1761/18

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федорової Олени Владиславівни при секретарі Рикун А.В. розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом концерну "Міські теплові мережі" (69091, місто Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137)

до відповідача комунального підприємства "Наше місто" (69095, м. Запоріжжя, вул.Українська, буд. 29-а)

про стягнення коштів

за участю представників сторін:

від позивача: Свинухов В.В., довіреність №219/20-19 від 21.01.2018; Рак Д.А., довіреність №360/20-19 від 03.09.2018; Труфанова Т.О., довіреність №262/20-19 від 02.05.2018;

від відповідача: Лупанова Н.В., довіреність №18-15 від 17.08.2018.

ВСТАНОВИВ:

Концерн "Міські теплові мережі" звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом до комунального підприємства "Наше місто" про стягнення 4.217.054,61 грн., які складаються з 4.024.354,15 грн. основного боргу, 356.048,30 грн. пені, 140.859,97 грн. інфляційних втрат та 51.840,49 грн. 3% річних.

Підставою для звернення з позовом зазначено неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №210708/1066/2017/08/пто від 17.03.2017, внаслідок чого заборгованість за надані послуги з березня 2017 по березень 2018 склала 4.024.354,15 грн. Приймаючи до уваги умови договору та приписи діючого законодавства, позивач нарахував та просить стягнути штрафні та компенсаційні санкції.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2018 позовну заяву передано на розгляд судді Федоровій О.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 06.09.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Присвоєно справі номер провадження 28/74/18. Ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 26.09.2018.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 26.09.2018 відкладено підготовче засідання. Судове засідання призначено на 18.10.2018.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 18.10.2018 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, відкладено підготовче засідання, судове засідання призначено на 14.11.2018.

Судове засідання 14.11.2018 не відбулося у зв'язку з перебуванням судді Федорової О.В на лікарняному з 14.11.2018 по 23.11.2018. Наступне судове засідання призначено на 27.11.2018 о 10-00 год., про що сторін повідомлено під розписку (а. с. 51, Т. 3).

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 27.11.2018 відкладено підготовче засідання, судове засідання призначено на 04.12.2018.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 04.12.2018 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 13.12.2018.

У зв'язку з відрядженням судді Федорової О.В. з 12.12.2018 по 14.12.2018 ухвалою Господарського суду Запорізької області від 06.12.2018 судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 17.12.2018.

12.12.2018 від позивача надійшли документи для долучення до матеріалів справи.

17.12.2018 від відповідача надійшли пояснення щодо обставин справи.

В судовому засіданні представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги, просили суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні підтвердив доводи, викладені у поясненнях, та зазначив, що відповідач визнає заборгованість за договором №210708 на загальну суму 3.682.459,71 грн.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про залишення позову без розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з'явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

В судових засіданнях судом неодноразово наголошувалось позивачу про неможливість визначення (підтвердження) суми основного боргу у зв'язку із здійсненими позивачем перерахунками, а також у зв'язку із заявленими вимогами про стягнення суми заборгованості за приміщеннями, які не увійшли до предмету договору №210708/1066/2017/08/пто купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 17.03.2017.

На підставі викладеного судом було зобов'язано позивача надати детальний обґрунтований розрахунок заявлених до стягнення сум.

На виконання зазначених вимог позивачем виокремлено в різні таблиці приміщення, які увійшли до договору, та приміщення, які не увійшли до договору. Також у даних таблицях наведені приміщення, в які надавалися послуги за договором, суми, нараховані до сплати за отримані послуги, за кожний місяць заявленого до стягнення періоду. Крім того позивачем також надано суду таблиці, в яких відображені перерахування з посиланням на підставу такого перерахування (службові записки).

Однак, розглянувши матеріали справи та надані документи, суд зазначає, що встановити та підтвердити заявлену до стягнення суму основної заборгованості у суду не має можливості, оскільки,

по-перше: позивачем заявлено до стягнення основний борг за договором №210708/1066/2017/08/пто купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 17.03.2017. Сума, заявлена до стягнення, складається з сум боргу за надані послуги у понад 150 приміщень, з яких, як встановлено судом та підтверджено позивачем і відповідачем у судових засіданнях, деякі приміщення не увійшли до договору. Отже, сума основного боргу, яку позивач просить стягнути складається з сум заборгованості за надані послуги в приміщення, які включені до договору, та з сум заборгованості за надані послуги в приміщення, які не включені до договору;

по-друге: позивачем заявлений період стягнення з березня 2017 по квітень 2018. Як встановлено судом, позивачем кожного місяця виставлялися загальні рахунки по всім приміщенням, як по приміщенням, які включені до договору, так і по приміщенням, які не включено до договору. Також цими ж рахунками позивачем було здійснено перерахування сум заборгованості із зазначенням "разом до виплат з урахуванням перерахунків та субсидій". Однак виокремити приміщення, за якими саме було здійснено перерахунки, неможливо. З наданої позивачем таблиці, в якій відображені перерахунки з посиланнями на службові записки, суми заборгованості, які заявлені до стягнення, та суми заборгованості, які визначені у таблиці, не співпадають;

по-третє: позивачем надано суду таблицю з перерахуваннями за вересень 2016 - лютий 2017, відповідно до якої станом на початок березня 2017 у відповідача існувала переплата у розмірі 755.946,67 грн., яку позивач зарахував у погашення заборгованості за березень 2017. Відтак станом на початок спірного періоду (березень 2017) у відповідача відсутня заборгованість за попередні періоди. Відповідно до наданих позивачем таблиць з перерахуваннями та службових записок, позивачем здійснювались перерахування в тому числі і за період, за який у відповідача не існувало заборгованості. Жодних пояснень щодо віднесення таких перерахувань за період відсутньої заборгованості позивачем суду не надано.

Додаткових обґрунтованих розрахунків із письмовими пояснення щодо заявлених до стягнення сум позивач суду не надав, що стало підставою для залишення позову без розгляду.

Крім того позивач заявив до стягнення пеню, інфляційні втрати та 3% річних, однак оскільки судом неможливо встановити ані суму основної заборгованості, ані період, заявлений до стягнення, у зв'язку зі здійсненими перерахунками позивача, суд не може підтвердити період заявлених до стягнення сум пені, інфляційних втрат та 3% річних та встановити їх розмір.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи, що протягом усього строку розгляду справи позивачем не надано суду жодних письмових пояснень щодо методики встановлення сум основного боргу, пені, інфляційних втрат та 3% річних, а також позивачем не надано пояснень щодо періоду прострочення, позов підлягає залишенню без розгляду.

Щодо визнання відповідачем суми боргу у розмірі 3.682.459,71 грн. суд зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Однак, прийняти часткове визнання відповідачем суми заборгованості в даному випадку суд не може, оскільки відповідачем не надано суду ані доказів, ані будь-яких пояснень, за які об'єкти та за який період відповідач визнає суму заборгованості (чи входить до визнаної суми сума заборгованості, виставлена позивачем за надані послуги в приміщення, які не увійшли до договору ). В судовому засіданні 04.12.2018 представник відповідача надав суду пояснення, що визнана сума заборгованості за надані послуги складає загальну суму заборгованості по приміщенням, які охоплюються договором, так і по приміщенням, постачання послуг в які здійснювалося без відповідних правових підстав. В судовому засіданні 17.12.2018 представник відповідача надав пояснення, що сума визнана підприємством (3.682.459,71 грн.) ймовірно є сумою заборгованості за договором, однак надати точні відомості суду не може.

Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що самостійно визначити правову природу заборгованості в сумі 3.682.459,71 грн. суд не має можливості. Так само суд не може і самостійно визначити загальну суму заборгованості відповідача за договором перед позивачем.

Як було зазначено вище, рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, має бути викладено чітко та зрозуміло, суми визначені судом до стягнення, мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Враховуючи викладене, суд не приймає часткове визнання позову відповідачем.

Про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету (ч. 2 ст. 226 ГПК України).

У зв'язку з неналежним виконанням позивачем вимог ухвал суду, витрати зі сплати судового збору залишаються за позивачем.

Також суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 226 ГПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

У зв'язку із залишенням позовної заяви без розгляду, клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій судом не розглядалося.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 226, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов концерну "Міські теплові мережі" до комунального підприємства "Наше місто" про стягнення 4.217.054,61 грн., які складаються з 4.024.354,15 грн. основного боргу, 356.048,30 грн. пені, 140.859,97 грн. інфляційних втрат та 51.840,49 грн. 3% річних залишити без розгляду.

Відповідно до ст. 235, п. 14 ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 256 ухвала суду набрала законної сили 17.12.2018 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя О.В. Федорова