ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2018 Справа №914/1318/18

Господарський суд Львівської області у складі судді Іванчук С.В., секретар Дубенюк Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, за позовом: Приватного акціонерного товариства Львівобленерго, м.Львів

до відповідача: Львівського міського комунального підприємства Львівводоканал, м.Львів

про стягнення заборгованості.

Ціна позову 329264,87грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: ОСОБА_2

Заяв про відвід не поступало, та в судових засіданнях присутніми представниками сторін не заявлено.

Розгляд справи судом.

На розгляд господарського суду Львівської області поступив позов Приватного акціонерного товариства Львівобленерго до Львівського міського комунального підприємства Львівводоканал про стягнення заборгованості в розмірі 329264,87грн., з якої 134187,36грн. пеня, 39361,72грн. 3% річних та 155715,79грн. інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 03.09.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та підготовче засідання призначено на 25.09.2018 року. Ухвалою суду від 25.09.2018 року продовжено строк розгляду підготовчого провадження у справі та відкладено підготовче засідання на 06.11.2018 року. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 06.11.2018 року відкладено підготовче засідання на 20.11.2018 року.

19.11.2018р. від відповідача подано клопотання за вх.№3062/18 про залучення до участі у справі в якості співвідповідачів Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області та Департамент фінансів Львівської облдержадміністрації, яке судом в судовому засіданні 20.11.2018р. розглянуто та відхилено у звязку з безпідставністю та необґрунтованістю.

В судовому засіданні 20.11.2018 року оголошено перерву до 03.12.2018 року. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 03.12.2018р. підготовче провадження у справі №914/1318/18 закрито, призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні 03.12.2018р. та ухвалою суду від 03.12.2018р. відкладено розгляд справи по суті на 12.12.2018р.

В судове засідання 12.12.2018р. позивач явку повноважного представника забезпечив, який позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просить позов задоволити. Представником позивача подано пояснення за вх.№41727/18 від 01.11.2018р., відповідь на відзив за вх.№44158/18 від 16.11.2018р. та додаткові пояснення за вх.№45546/18 від 28.11.2018р.

В судове засідання 12.12.2018р. представник відповідача явку забезпечив, який позовні вимоги заперечив з підстав викладених у відзиві за вх.№41888/18 від 02.11.2018р. на позовну заяву. Представником відповідача подано пояснення за вх.№44480/18 від 20.11.2018р. та письмові дебати за вх.№47478/18 від 12.12.20018р.

Позиції учасників справи.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідач у порушення умов договору №90035 від 14.11.2006р. про постачання електричної енергії не здійснював вчасно оплати за поставлену електричну енергію, внаслідок чого за прострочення оплати позивач нарахував відповідачу інфляційні втрати в розмірі 155715,79грн., 3% річних в розмірі 39361,72грн., а також на підставі п.4.2.1. договору 134187,36грн. пені.

В поясненнях за вх.№41727/18 від 01.11.2018р. позивач зазначає, що у справі № 914/1318/18 позивачем здійснено розрахунок пені за прострочення саме грошового зобовязання поза межами строків та порядку, встановленими спільними протокольними рішеннями, підписаними відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 року (із змінами). вбачається з матеріалів справи, з моменту підписання кожного СПР штрафні санкції позивачем не нараховувались, а тому розрахунок пені (трьох відсотків та інфляційних нарахувань) є вірним. Позивач зазначає, що деталізований розрахунок пені з зазначенням усіх оплат (в тому числі по спільних протокольних рішеннях, які віднімалися під час розрахунку штрафних санкцій) вказаний в таблиці (розрахунок пені наведений у таблиці в поясненнях за вх.№41727/18 від 01.11.2018р.).

Позивач зазначає, що нарахування пені відбулось за межами та строками підписання спільних протокольних рішень, які повністю не покривали заборгованість, що виставляв позивач відповідачу та в періоди проходження спільних протокольних рішень за наявності додатково банківських оплат, - штрафні санкції не нараховувались. Також позивач зазначає, що з січня 2018 року по квітень 2018 року жодних спільних протокольних рішень відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 року (із змінами) не підписувалось, розрахунки між ОСОБА_3 «Львівобленерго» та ЛМКП «Львівводоканал» йшли лише банківськими коштами з рахунку відповідача на рахунок позивача.

Відповідач позовні вимоги заперечив з огляду на наступне. Відповідач у відзиві на позов зазначає, що добросовісно виконує умови договору, та вчасно розраховується за спожиту електроренергію, це видно з акту звірки взаєморозрахунків за спірний період. Відповідачем як споживачем електричної енергії за серпень 2017 року - квітень 2018 року здійснено часткову оплату основного боргу, відповідно до спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, що передбачено постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 на загальну суму 49 099 900,00 грн.( в акті звірки взаєморозрахунків, як зазначає відповідач, ці суми відображені як взаємозалік). Відповідач стверджує, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за електроенергію за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України мали наслідком зміну порядку та строків проведення розрахунків за електроенергію, яка постачалась позивачем за договором №90035 від 14.11.2006. Відповідач зазначає, що з моменту підписання позивачем відповідних спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за електроенергію за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України на спірні правовідносини поширено адміністративний порядок розрахунків відповідачем за спожиту електроенергію із застосуванням пільг та субсидій з Державного бюджету України, відтак, на думку відповідача, змінено встановлений договором порядок і строк проведення розрахунків між позивачем та відповідачем, тому застосування до відповідача відповідальності за невиконання грошового зобов'язання у вигляді інфляційних втрат та 3% річних, а також пені як санкції, передбаченої умовами договору поставки електроенергії, є безпідставним.

Дослідивши подані суду документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд Львівської області, в с т а н о в и в:

Як вбачається із пункту 1.1. Статуту ОСОБА_3 Львівобленерго, затвердженого Протоколом Загальних зборів акціонерів ПАТ Львівобленерго від 19.04.2017 року №15, Приватне акціонерне товариство Львівобленерго перейменоване з Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго», яке було перейменоване з відкритого акціонерного товариства Львівобленерго відповідно до вимог Закону України Про акціонерні товариства, є правонаступником Державної акціонерної енергопостачальної компанії Львівобленерго, заснованої відповідно до наказу Міністерства енергетики та електрифікації України від 17.08.1995 року №156 шляхом перетворення Виробничого енергетичного об'єднання Львівобленерго у Державну акціонерну енергопостачальну компанію Львівобленерго, згідно з Указом Президента України від 04.04.1995 року №282/95 Про структурну перебудову в електроенергетичному комплексі України (належним чином завірена копія витягу із Статуту ПАТ Львівобленерго долучена до матеріалів справи).

14.11.2006р. між Відкритим акціонерним товариством Львівобленерго (постачальник) та Львівським міським комунальним підприємством Львівводоканал (споживач) укладено договір №90035 про постачання електричної енергії, згідно до умов (п.1 даного договору) якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю зазначеною в додатку №9 Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Точка продажу електричної енергії: зазначена в додатку №6 Однолінійна схема.

Відповідно до п.1 та п.2 додатку №2 до договору №90035 від 14.11.2006р. Порядок розрахунків розрахунок споживача з постачальником електричної енергії за регульованим тарифом здійснюється за чинними тарифами, які встановлюються відповідно до положень нормативно-правових документів НКРЕ, згідно з договором про постачання електричної енергії. Розрахунковим періодом вважається період з 27 числа попереднього місяця до 26 числа поточного місяця та прирівнюється до календарного. Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на зазначений у договорі поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії.

За умовами п. п. 5-7 додатку №2 до договору №90035 від 14.11.2006р. остаточний розрахунок споживача за електричну енергію спожиту протягом розрахункового періоду здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених ПКЕЕ. Під час визначення суми платежу остаточного розрахунку за поточний розрахунковий період враховуються суми проведеної в попередніх та поточному розрахункових періодах оплати споживання електричної енергії за поточний розрахунковий період. Плата за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності проводяться споживачем на зазначений у договорі поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії. Плата за перетікання реактивної електричної енергії, за передачу (транспортування) електричної енергії, яка постачається постачальниками електричної енергії за нерегульованим тарифом, плата за надання споживачу додаткових послуг, плата у рахунок відшкодування завданих збитків, сума пені, сума боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних сплачуються на поточний рахунок постачальника електричної енергії, який зазначається у договорі. Рахунки на оплату платежів, передбачених даним договором, виписуються постачальником електричної енергії та надаються споживачу. Тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку. Дата оплати рахунка (здійснення розрахунку) визначається датою, на яку були зараховані кошти на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії за регульованим тарифом.

За умовами п.4.2.1 договору №90035 від 14.11.2006р. сторони встановили, що за внесення платежів, передбачених цим договором, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Згідно із п.8 додатку №2 до договору №90035 від 14.11.2006р., у разі несвоєчасної оплати платежів, обумовлених даним договором, постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені, суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми.

Як зазначає позивач у позовній заяві та вбачається із матеріалів справи, відповідач у період з липня 2017р. по квітень 2018р. в порушення умов договору, здійснював оплату за поставлену йому електричну енергію несвоєчасно, що підтверджується долученими до матеріалів справи звітами про використану електроенергію у спірному періоді, платіжними дорученнями долученими до пояснень (вх.№41727/18 від 01.11.2018р.), довідкою №142-4606 від 08.08.2018р., рахунками виставленими відповідачу на оплату наданих послуг, документально обгрунтованим розрахунком проведених нарахувань пені, 3% річних, інфляційних втрат.

Покликання відповідача, на підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за електроенергію за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, що мали наслідком зміну порядку та строків проведення розрахунків за електроенергію, яка постачалась позивачем за договором №90035 від 14.11.2006р. не приймаються судом до уваги. Оскільки, як вбачається із матеріалів справи, поданих розрахунків, та наданих пояснень представником позивача, позивачем здійснено розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення грошового зобовязання поза межами сум врегульованих спільними протокольними рішеннями, підписаними відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005р. (із змінами). Та з моменту підписання кожного спільного протокольного рішення, як зазначає позивач, штрафні санкції позивачем не нараховувались. Крім цього , як вбачається з матеріалів справи та зазначено позивачем, з січня 2018 року по квітень 2018 року жодних спільних протокольних рішень відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005року (із змінами), не підписувалось, розрахунки між ОСОБА_3 «Львівобленерго» та ЛМКП «Львівводоканал» проводились коштами з рахунку відповідача на рахунок позивача, що підтверджується платіжними дорученнями та довідкою №142-4606 від 08.08.2018р. про надходження коштів. Доказів протилежного не представлено. Позивачем долучено у поясненнях (вх.№41727/18 від 01.11.2018р.) деталізований розрахунок пені, яку нараховано на проведені відповідачем платежі із простроченням строків оплати, які визначені сторонами у договорі із врахуванням усіх проведених відповідачем оплат та без врахування оплат, що врегульовані спільними протокольними рішеннями.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (ст.610 ЦК України).

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частина 2 ст.218 ГК України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобовязання контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

В силу ст.216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач, на підставі ст.625 ЦК України нарахував відповідачу інфляційні втрати за період з 06.11.2017р. по 26.04.2018р. з простроченої суми за активну електроенергію у розмірі 155715,79грн.; 3% річних за період з 06.11.2017р. по 26.04.2018р. з простроченої суми за активну електроенергію в розмірі 39361грн. 71коп.; а також згідно п.4.2.1 договору №90035 від 14.11.2006р. нараховано відповідачу пеню за період з 04.08.2017р. по 30.01.2018р. з простроченої суми за активну електроенергію у розмірі 27806грн. 79коп. Деталізовані розрахунки проведених нарахувань долучені до матеріалів справи. Проведені розрахунки та нарахування відповідач не оспорив та не заперечив.

Позивач в позовній заяві просить відшкодувати судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 4938,97грн., а також в заяві за вх.№4423/18 від 19.11.2018р. позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу за послуги адвоката в розмірі 4500,00грн.

Позивач в заяві за вх.№4423/18 від 19.11.2018р. зазначає, що відповідно до ордеру серія ЛВ № 131804 від 01.11.2018 року про надання правової допомоги на підставі договору про надання правової допомоги № 03/09 від 21.09.2018р. в господарському суді Львівської області у справі № 914/1318/18 надається правова допомога позивачу - Приватному акціонерному товариству «Львівобленерго» - Адвокатським обєднанням «Юріс Консультус» в особі адвоката ОСОБА_1 Позивач зазначає, що 01.11.2018 року виданий рахунок на оплату № 002 послуг адвоката на суму 4500,00грн. та 06.11.2018 року платіжним дорученням № 55706 позивач ОСОБА_3 «Львівобленерго» оплатив вищевказаний рахунок. З огляду на вказане представник позивача просить стягнути 4500,00грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 126 ГПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. (дана позиція суду узгоджується із позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 05.06.18р. у справі № 904/8308/17).

Згідно з практикою Європейського суду заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Представником позивача в судовому засіданні 25.09.2018р. та до заяви про усунення недоліків за вх.№29969/18 від 13.08.2018р. долучено довіреності №119-4349/2 від 27.12.2017р. на представника юридичної особи ОСОБА_3 «Львівобленерго»; на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката додатково долучено копію довіреності №119-3069 від 03.09.2018р. якою дану особу уповноважено, як адвоката представляти інтереси позивача, також долучено копію свідоцтва Серія ЛВ №000777 від 30.10.2017р. про право на заняття адвокатською діяльністю, копію посвідчення №000777 від 30.10.2017р. адвоката України, копію ордера серія ЛВ №131804 від 01.11.2018р. на надання правової допомоги, копію рахунку на оплату №002 від 01.11.2018р. на суму 4500,00грн. та копію платіжного доручення №55706 від 06.11.2018р. про оплату 4500,00грн. згідно рахунку №002 від 01.11.18р.

Представником позивача в судовому засіданні 12.12.2018р. зазначено, що відповідно до рішення Ради адвокатів України Про затвердження розяснення щодо можливості представництва юридичної особи адвокатом, який працює в ній за трудовим договором, вправі представляти інтереси позивача як адвокат, перебуваючи у трудових відносинах із позивачем. Згідно із додатком 1 до рішення Ради адвокатів України від « 16» листопада 2017 року № 254 щодо можливості представництва юридичної особи адвокатом, який працює в ній за трудовим договором зазначено, що адвокат може представляти юридичну особу, з якою він перебуває у трудових відносинах, за умови укладення з такою юридичною особою договору про правову допомогу з дотриманням усіх вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», в тому числі й щодо конфлікту інтересів.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження складу та розміру витрат, повязаних з оплатою правової допомоги суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Дана позиція суду узгоджується із позицією викладеною у постанові Великої палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16.

Позивачем не представлено суду договору про надання правової допомоги. Як вбачається із долученого рахунку №002 від 01.11.2018р., визначено такі роботи та їх вартість: вивчення та аналіз матеріалів справи 1000,00грн., аналіз законодавства та судової практики по справі 1000,00грн., складання позовної заяви 1000,00грн., участь в судовому засіданні (3) 1500,00грн. У долученому до заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу платіжному доручені №55706 від 06.11.2018р. про оплату 4500,00грн. призначенням платежу визначено, згідно рахунку №002 від 01.11.18р. Наданий рахунок №002 від 01.11.2018р. та платіжне доручення №55706 від 06.11.2018р. не містять покликань ні на номер справи, ні на реквізити позовної заяви у даній справі. Окрім цього, відповідно дати вхідної кореспонденції, позовна заява подана до суду 20.07.2018р., однак ордер серії ЛВ №131804 про надання правової допомоги, яким уповноважено, адвоката на надання правової допомоги у справі №914/1318/18, видано лише 01.11.2018р., тому послуги визначені у рахунку № 002 від 01.11.2018р., такі як вивчення та аналіз матеріалів справи, складання позовної заяви, спростовує надання таких послуг адвокатом до 01.11.2017р., а відтак і підставність проведених нарахувань витрат наданої правової допомоги, саме адвокатом. Окрім цього, суду не представлено документів, що підтверджують фактичне виконання робіт надання послуг, зокрема, суду не надано акта виконаних робіт.

Як вбачається із матеріалів наданих позивачем суду, не представлено ні договору про надання правової допомоги, ні доказів фактичного виконання робіт та надання послуг, ні належних доказів в підтвердження обсягу та вартості наданих послуг адвокатом та належних доказів оплати наданої правничої допомоги, саме у даній справі. З огляду на вищенаведене позивачем не доведено належними та допустимими доказами понесених позивачем витрат пов'язаних з правничою допомогою адвоката, відтак у суду відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 4500,00грн. витрат за послуги адвоката.

Згідно із ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Статтею 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

З огляду на вищевикладене, подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до відповідача є обґрунтованими, не спростованими, підтвердженими належними доказами та підлягають задоволенню.

На підставі положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір необхідно віднести на відповідача пропорційно задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Стягнути з Львівського міського комунального підприємства Львівводоканал (79017, м.Львів, вул.Зелена, буд.64, ідентифікаційний код 03348471) на користь Приватного акціонерного товариства Львівобленерго (79026, м.Львів, вул.Козельницька, буд.3, ідентифікаційний код 00131587) 134187грн. 36коп. пені, 155715грн. 79коп. інфляційних втрат, 39361грн. 72коп. 3% річних та 4938грн. 97коп. судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Повне рішення складено 21.12.2018р.

Суддя Іванчук С.В.