ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.12.2018 Справа № 917/1576/18

Суддя Тимощенко О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі №917/1576/18

за позовною заявою ОСОБА_1 АДРЕСА_2

до відповідачів: 1) Приватного підприємства Агрофірма "Славутич", с. Горби, Глобинський район, Полтавська область, 39024;

2) ОСОБА_2, АДРЕСА_1, 25009

3) Комунального підприємства "Центр реєстрації" Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області вул. Миру, 14, с. Містки, Сватівський район, Луганська область, 92654

про 1) визнання недійсним рішення зборів засновників №3 Приватного підприємства Агрофірма "Славутич" від 19.05.2018 року;

2) скасування державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, номер реєстраційної дії 0000555 від 06 червня 2018 року щодо Приватного підприємства Агрофірма "Славутич", проведену державним реєстратором Комунального підприємства "Центр реєстрації" Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області Мурзенко Андрієм Володимировичем;

3) скасування державної реєстрації внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані із змінами до установчих документів, номер реєстраційної дії 1000555 від 06 червня 2018 року щодо Приватного підприємства Агрофірма "Славутич", проведену державним реєстратором Комунального підприємства "Центр реєстрації" Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області Мурзенко Андрієм Володимировичем

ВСТАНОВИВ:

14.12.2018 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідачів: 1) Приватного підприємства Агрофірма "Славутич"; 2) ОСОБА_2; 3) Комунального підприємства "Центр реєстрації" Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області про: 1) визнання недійсним рішення зборів засновників №3 Приватного підприємства Агрофірма "Славутич" від 19.05.2018 року; 2) скасування державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, номер реєстраційної дії 0000555 від 06 червня 2018 року щодо Приватного підприємства Агрофірма "Славутич", проведену державним реєстратором Комунального підприємства "Центр реєстрації" Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області Мурзенко Андрієм Володимировичем; 3) скасування державної реєстрації внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані із змінами до установчих документів, номер реєстраційної дії 1000555 від 06 червня 2018 року щодо Приватного підприємства Агрофірма "Славутич", проведену державним реєстратором Комунального підприємства "Центр реєстрації" Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області Мурзенко Андрієм Володимировичем. Разом з позовною заявою ОСОБА_1 надав заяву про забезпечення позову шляхом заборони всім суб'єктам реєстраційних дій проводити будь-які реєстраційні дії щодо Приватного підприємства Агрофірма "Славутич" спрямовані на внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо реєстрації директором Приватного підприємства Агрофірма "Славутич" ОСОБА_2 або іншими уповноваженими особами від імені підприємства.

Заява обґрунтована тим, що на думку заявника на підставі оспорюваного рішення зборів засновників державним реєстратором проведено незаконну державну реєстрацію змін до установчих документів Приватного підприємства Агрофірма "Славутич", зокрема проведена зміна складу або інформації про засновників та зміна керівника юридичної особи. Незаконно змінений засновник та призначений директор Приватного підприємства Агрофірма "Славутич" на даний час має повний контроль над підприємством і своїми діями може неминуче заподіяти невиправну шкоду майну, репутації підприємства. У зв'язку з чим заявник просить суд забезпечити позов шляхом заборони всім суб'єктам реєстраційних дій проводити будь-які реєстраційні дії щодо Приватного підприємства Агрофірма "Славутич" спрямовані на внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо реєстрації директором Приватного підприємства Агрофірма "Славутич" ОСОБА_2 або іншими уповноваженими особами від імені підприємства.

При розгляді заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову суд керувався наступним.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до частини першої ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Таким чином, суд зазначає, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Однак, заявником не надано суду жодних доказів в підтвердження наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а також того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Саме лише посилання заявника на можливе вчинення директором чи засновником дій, що неминуче заподіють невиправну шкоду майну та репутації підприємства не створює підстав для задоволення відповідної заяви та є припущенням заявника, не підтверджене жодними доказами.

Крім того, у поданій заяві про забезпечення позову заявником не вказується, які саме реєстраційні дії він просить суд заборонити вчиняти, в той час як у відповідності до п.4 ч. 5 ст. 137 ГПК України, встановлено заборону на забезпечення позову шляхом заборони здійснювати органами державної влади та органами місцевого самоврядування покладені на них владних повноважень; виключення становить заборона приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з вимог процесуального закону, який регулює підстави забезпечення позову та заходи забезпечення позову, зокрема з вимог статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої позивачем заяви про забезпечення позову з огляду на відсутність доказів та обґрунтованих мотивів, які б могли свідчити, що невжиття заходів до забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

На підставі ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника.

Керуючись ст.ст. 136,140,234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала підписана 17.12.2018 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у апеляційному порядку протягом 10 днів з дня підписання (ст.ст.235, 255-256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.М. Тимощенко