ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року м. ОдесаСправа № 916/1275/18

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Ярош А.І., Савицького Я.Ф.

секретарі судового засідання: Полінецька В.С.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від Куяльницької сільської ради: не з'явився

від СТОВ агрофірми "Нива+": Шестакова Ю.Д. (ордер серія ОД № 267663 від 26.12.2018; Свідоцтво № 2006 від 01.03.2011)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми "Нива+"

на рішення Господарського суду Одеської області від 24.09.2018 року, повний текст складено 04.10.2018 року

у справі № 916/1275/18

за позовом: Фізичної особи - підприємця Мойсеєнко Ігора Васильовича

до відповідачів:

- Куяльницької сільської ради;

- Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми "Нива+";

про визнання недійсною та скасування угоди

головуючий суддя - суддя Цісельський О.В.

місце прийняття рішення: Господарський суд Одеської області

В С Т А Н О В И В :

25.06.2018 року Фізична особа - підприємець Мойсеєнко Ігор Васильович звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Куяльницької сільської ради; Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми "Нива+" про визнання недійсним та скасування угоди № 406 від 20.03.2018 року «Про відшкодування коштів за фактичне користування земельною ділянкою на території Куяльніцької сільської ради Подільського району Одеської області» площею 10,99 га. Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що земельна ділянка площею 10,99 га передано у користування Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю агрофірми "Нива+" та Куяльницькій сільській раді, яка оформила з СТОВ «Нива+» письмову угоду № 406 «Про відшкодування коштів за фактичне користування земельною ділянкою на території Куяльніцької сільської ради Подільського району Одеської області», у зв'язку з чим порушені вимоги ч.1 ст.33 ЗУ «Про оренди землі».

Рішенням господарського суду Одеської області від 24.09.2018 року (суддя Цісельський О.В.) у справі № 916/1275/18 позовні вимоги були задоволені частково. Визнано недійсною угоду №406 від 23.03.2018р. про відшкодування коштів за фактичне користування земельною ділянкою на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області площею 10,99 га, що укладена між Куяльницькою сільською радою Подільського району (вул. Куяльницька, буд. №26 А, с. Куяльник, Подільський район, Одеська обл., 66350, код 04379835) та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Нива+" (вул. Одеська, буд. №67-Д1, с. Липецьке, Подільський район, Одеська обл., 66352, код 38443027). Стягнуто з Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (вул. Куяльницька, буд. №26 А, с. Куяльник, Подільський район, Одеська обл., 66350, код 04379835) на користь фізичної особи-підприємця Мойсеєнко Ігора Васильовича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 881 (вісімсот вісімдесят одна) грн. 00 коп. Стягнуто з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Нива+" (вул. Одеська, буд. №67-Д1, с. Липецьке, Подільський район, Одеська обл., 66352, код 38443027) на користь фізичної особи-підприємця Мойсеєнко Ігора Васильовича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 881 (вісімсот вісімдесят одна) грн. 00 коп. В іншій частині позову - відмовлено.

Висновок суду мотивований, тим що з належних в матеріалах справи доказів вбачається, що оспорювана угода про відшкодування коштів за фактичне користування земельною ділянкою на території Куяльніцької сільської ради Подільського району Одеської області № 406 від 20.03.2018 порушує права позивача, оскільки 14.02.2017 між Мойсеєнко І.В. та Подільською районною державною адміністрацією було укладено договір про відшкодування втрат бюджету Липецької сільської ради від недоотримання коштів за користування земельною ділянкою.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю агрофірми "Нива+" звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просило оскаржуване рішення від 24.09.2018 скасувати у повному обсязі та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю агрофірми "Нива+" в обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що місцевим господарським судом невірно застосовані норми матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення.

Крім того скаржник посилається на наступні обставини:

- на підготовчому засіданні при розгляді справи по суті та ухваленні рішення, місцевий суд повинен був встановити порушене право позивача при укладанні угоди «Про відшкодування коштів за фактичне користування земельною ділянкою Куяльніцької сільської ради Подільського району Одеської області» № 406 від 20.03.2018 року;

- з 01.01.2018 року у позивача не виникло зобов'язань щодо відшкодування втрат бюджету за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, у зв'язку з чим у позивача не виникло і належним чином оформленого права користування ділянкою, що підтверджує факт відсутності його порушеного права.

Представники Фізичної особи - підприємця Мойсеєнко Ігора Васильовича та Куяльницької сільської ради в судове засідання 26.12.2018 року не з'явились, про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за його відсутністю.

Розглянувши та перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми "Нива+", проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017р. N2147-VIII (який набрав чинності 15.12.2017) Господарський процесуальний кодекс України викладено у новій редакції.

Пунктом 9 частини 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147- VIII від 03.10.2017р. установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст.269 ГПК України (в редакції Закону України №2147- VIII від 03.10.2017) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в ході апеляційного провадження, у 2017 році земельними ділянками колективної власності та сумісного користування розпоряджалась Подільська районна рада, відповідно до рішення Подільської районної ради від 23.12.2016 року № 167-VII «Про плату за користування земельними ділянками до укладання договорів оренди на території Подільського району», яким встановлено річну суму платежу у розмірі 4,5 відсотка від нормативно-грошової оцінки за 1 га. Також зобов'язали голову Подільської районної державної адміністрації укласти договори про відшкодування втрат до бюджету від недоотримання коштів за фактичне землекористування.

21.11.2017 року на сесії Куяльніцької сільської ради було прийнято рішення «Про початок реорганізації Борщівської, Бочманівської, ВеликофоетансьткоїЮ Гоноратської, Кучуріквської, Климентівської, Косівської, Липецької, Любомирської, Мардрівської, Нестоїтської, Новоселівської, Олексіївської, Петрівської, Станіславської, Старокуяльніцької, Ставківської сільських рад шляхом приєднання до Куяльніцької сільської ради». Рішенням розпочата процедура реорганізації сільських рад в об'єднану територіальну громаду в особі Куяльніцької сільської ради.

01.10.2015 року між власником: Державою в особі Котовської районної державної адміністрації та землекористувачем: Мойсеєнко І.В., було укладено Договір про відшкодування втрат бюджету Липецької сільської ради від недоотримання коштів за фактичне землекористування, відповідно до якого Землекористувач, що фактично користується земельною ділянкою сільськогосподарського призначення рілля площею 15,00 га, розташовану на території Липецької сільської ради.

16.03.2016 між власником: Державі в особі Котовської районної державної адміністрації та землекористувачем: Мойсеєнко І.В., було укладено Договір про відшкодування втрат бюджету Липецької сільської ради від недоотримання коштів за фактичне землекористування № 436.

14.02.2017 року між власником: Державі в особі Подільської районної державної адміністрації та землекористувачем: Мойсеєнко І.В., було укладено Договір про відшкодування втрат бюджету Липецької сільської ради від недоотримання коштів за фактичне землекористування № 429. Договір діє з дати укладання до дати виставлення земельної ділянки окремим лотом на земельні торги.

20.03.2018 між землевласником: Куяльніцька сільська рада та землекористувачем: СТОВ «Агрофірма Нива+» було укладено угоду № 406 про відшкодування за фактичне користування земельною ділянкою на території Куяльніцької сільської ради Подільського району Одеської області.

Пунктом 1 зазначеної угоди № 406 сторони погодили, що СТОВ «Агрофірма Нива+» фактично користується земельною ділянкою сільськогосподарського призначення рілля площею 10,99 га розташованою на території Куяльницькій об'єднаної територіальної громади без правовстановлюючих документів за період від 01.01.2018 до 31.12.2018 року та зобов'язується сплачувати оренду плату.

Як стверджує позивач, спірна земельна ділянка під час укладання Угоди № 406 від 20.03.2018 знаходилась у користуванні Фізичної особи - підприємця Мойсеєнко Ігора Васильовича, у зв'язку з чим зазначена угода є недійсною, оскільки фактично Куяльницька сільська рада в односторонньому порядку розірвала договір з фізичною особою про використання земельної ділянки.

Вказані обставини стали підставою звернення Фізичної особи - підприємця Мойсеєнко Ігора Васильовича з відповідним позовом до господарського суду.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 цього Кодексу передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (аналогічну норму права наведено у статті 20 Господарського кодексу України).

За змістом зазначених норм права суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права та охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Згідно зі статтею 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також застосування інших, передбачених законом, способів, у тому числі шляхом поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають у результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, в судовому порядку.

За змістом частини 1 статті 155 цього Кодексу у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Статтею 21 Цивільного кодексу України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Для застосування цієї норми необхідно встановити не тільки факт порушення актів цивільного законодавства, але й те, чи призвело це до порушення цивільних прав та інтересів особи.

За змістом ч. 2 ст. 792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Законом України "Про оренду землі" визначено умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі, а статтею 13 передбачено, що договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договором № 429 від 14.02.2017 року між Подільською РДА та ФОП Мойсеєнко І.В. передбачено відшкодування втрат бюджету за фактичне землекористування позивачем земельною ділянкою рілля площею 76,00 га на території Липецької міської ради без правовстановлюючих документів за період з 01.01.2017-31.12.21017 року. Пунктом 3 договору передбачено, що він діє з дати укладання до виставлення зазначеної ділянки окремим лотом на земельні торги.

Як свідчать матеріали справи, на підставі укладеної угоди № 406 сторони погодили, що СТОВ «Агрофірма Нива+» фактично користується земельною ділянкою сільськогосподарського призначення рілля площею 10,99 га розташованою на території Куяльницькій об'єднаної територіальної громади

Судова колегія зазначає, що зазначеною угодою вирішено передати в оренду СТОВ АФ "Нива+" у тому числі земельні частки (паї), які за умовами договору оренди від 14.02.2017р. №429 укладеного між ФОП Мойсеєнко І.В., були надані у користування позивачу.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що між Куяльницькою сільською радою з СТОВ АФ "Нива+" укладена спірна угода про передачу останньому в оренду земельних часток (паїв) за наявності чинного договору оренди з ФОП Мойсеєнко І.В на дані земельні ділянки

Згідно з ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

За положеннями ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За положеннями ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду землі" орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що оскаржувана угода № 406 від 20.03.2018 року про відшкодування за фактичне користування земельною ділянкою на території Куяльніцької сільської ради Подільського району Одеської області прийнята з порушення вищезазначених норм чинного законодавства та порушує права позивача як належного орендаря за договором оренди .

З огляду на викладене позовні вимоги про визнання недійсною укладену 20.03.2018 між землевласником: Куяльніцька сільська рада та землекористувачем: СТОВ «Агрофірма Нива+» угоду № 406 про відшкодування за фактичне користування земельною ділянкою на території Куяльніцької сільської ради Подільського району Одеської області - підлягають задоволенню, як вірно було встановлено місцевим господарським судом.

Статтею 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Так, підставою недійсності правочину, відповідно до ст.215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою ст.203 ЦК України. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За таких обставин, вказана вимога позивача є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, апеляційна скарга Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми "Нива+" підлягає залишенню без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 24.09.2018 у справі № 916/1275/18- залишенню без змін.

Керуючись статтями 269, 270, 275,276, 282

Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1.Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми "Нива+" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Одеської області від „24" вересня 2018 року у справі № 916/1275/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної з дня її прийняття та підлягає оскарженню в порядку та строки передбачені ст.ст.287-288 ГПК України.

Повний текст постанови

складено „28" грудня 2018 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя А.І. Ярош

Суддя Я.Ф. Савицький