ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"19" грудня 2018 р. Cправа № 5/198-06

Суддя Господарського суду Вінницької області Тісецький С.С., розглянувши матеріали клопотання ліквідатора Закритого акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Медінжсервіс" арбітражного керуючого ОСОБА_1 №02-03/115 від 14.12.2018 року про забезпечення позову

в межах справи № 5/198-06

за заявою: Приватного підприємства "Ферокс ТМ", м. Київ

до: Закритого акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Медінжсервіс", м. Бершадь, Вінницька область

про банкрутство

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа № 5/198-06 за заявою ПП "Ферокс ТМ" про банкрутство ЗАТ "Науково-виробниче підприємство "Медінжсервіс".

Провадження у справі перебуває на стадії ліквідаційної процедури боржника.

Ухвалою суду від 19.06.2018 року, зокрема, припинено повноваження ліквідатора ЗАТ "Науково - виробниче підприємство "Медінжсервіс" - арбітражного керуючого ОСОБА_2

В подальшому, ухвалою суду від 14.08.2018 року ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого ОСОБА_1

03.12.2018 року до суду від ліквідатора ЗАТ "Науково-виробниче підприємство "Медінжсервіс" арбітражного керуючого ОСОБА_1 надійшла заява № 02-03/109 від 03.12.2018 року про забезпечення доказів (справа № 902/777/18).

Ухвалою суду від 05.12.2018 року задоволено вказану заяву про забезпечення доказів. Забезпечено докази до подання позовної заяви ліквідатором ЗАТ "Науково-виробниче підприємство "Медінжсервіс" ОСОБА_1 до КП "Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради", ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Мечнікова, 6 (реєстраційний номер: 14285161), шляхом витребування документів від КП "Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради".

18.12.2018 року до суду від ліквідатора ЗАТ "Науково-виробниче підприємство "Медінжсервіс" арбітражного керуючого ОСОБА_1 надійшла позовна заява № 02-03/114 від 14.12.2018 року (здана на відправку до органу поштового зв'язку 14.12.2018 року) до КП "Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради", ОСОБА_3, ОСОБА_4 про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та витребування нерухомого майна.

Також, 18.12.2018 року від ліквідатора ЗАТ "Науково-виробниче підприємство "Медінжсервіс" арбітражного керуючого ОСОБА_1 надійшло клопотання № 02-03/115 від 14.12.2018 року про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, розташоване за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул.Мечнікова, 6 (реєстраційний номер: 14285161).

Дане клопотання мотивовано наступним.

Ліквідатором ЗАТ "Науково-виробниче підприємство "Медінжсервіс" подано позов до ОСОБА_4, ОСОБА_3 та КП "Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради" про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації права власності.

Позов обґрунтовано незаконністю проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_3, оскільки ліквідатором встановлено, що рішення Комсомольського районного суду міста Херсона від 14.04.2006 року, справа № 2-2741/06, на підставі якого була проведена державна реєстрація права власності на нерухоме майно розташоване за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Мечнікова, 6 - відсутнє.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо майна, розташованого за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Мечнікова, 6 з реєстраційним номером: 14285161, титульним володільцем майна виступає ОСОБА_4

Таким чином, на даний час нерухоме майно, розташоване за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Мечнікова, 6 з реєстраційним номером: 14285161 перебуває в незаконному володінні ОСОБА_4

При цьому, існують підстави вважати, що в майбутньому виконання рішення Господарського суду Вінницької області про витребування майна з незаконного володіння може бути утруднено, якщо до його винесення не вжити заходів забезпечення його виконання, шляхом накладення арешту на згадане нерухоме майно.

Також, у клопотанні заявник просить відстрочити ліквідатору ЗАТ "Науково-виробниче підприємство "Медінжсервіс" арбітражному керуючому ОСОБА_1 сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову. Вказане клопотання мотивовано, зокрема, відсутністю грошових коштів на рахунках позивача ЗАТ "Науково-виробниче підприємство "Медінжсервіс", що перебуває у процедурі банкрутства.

Суд, розглянувши вказане клопотання, проаналізувавши норми діючого законодавства України, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 8 ЗУ "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Разом з тим, обставини щодо перебування позивача у процедурі банкрутства та відсутності коштів, свідчать про утруднення в здійсненні оплати позивачем судового збору при зверненні до суду, зокрема, з даним клопотанням про забезпечення позову.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч.ч 1-4 ст. 11 ГПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Держава різними правовими засобами забезпечує захист прав і свобод людини і громадянина в особі органів законодавчої, виконавчої і судової влади та інших державних органів, які здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України. Положення ч. 2 ст. 8 Конституції України визначають, що її норми є нормами прямої дії.

Положення ч. 2 ст. 64 Конституції України не допускають обмеження права на судовий захист навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану. Це узгоджується з положеннями зазначеними в Загальній декларації прав людини, за якою кожен, у разі порушення його основних прав, наданих конституцією і законом, має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами (стаття 8).

Згідно ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Згідно із ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.7, ч.1 ст.8 "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4.ХІ.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81) 7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Також, Європейський суд з прав людини виходить з того, що судовий збір має бути "розумним", тобто таким, що з урахуванням фінансового положення заявника, може бути ним сплачений. Адже невиправдано великий їх розмір, який не враховує фінансове положення заявників, а розраховується на основі певного відсотка від суми, що є предметом розгляду справи, може бути розцінений як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя. Зокрема, така позиція викладена у справі "ОСОБА_5 і ОСОБА_5 проти Румунії".

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Так, у справі Delcourt v. Belgium суд зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet v. France суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відтак, враховуючи наведені вище положення закону та беручи до уваги обставини, викладені позивачем у клопотанні, суд з метою недопущення обмеження позивача у здійсненні прав, передбачених статтею 129 Конституції України, дійшов висновку про можливість задоволення клопотання та відстрочення останньому сплати судового збору за подання клопотання про забезпечення позову до ухвалення рішення у справі.

Також суд, розглянувши клопотання про забезпечення позову, дослідивши наявні письмові докази, проаналізувавши норми діючого законодавства України, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання.

Відповідно до ч. 8 ст. 140 ГПК України, ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, як зазначено раніше, позовні вимоги обґрунтовано незаконністю проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_3, оскільки ліквідатором встановлено, що рішення суду, на підставі якого була проведена державна реєстрація права власності на спірне нерухоме майно - відсутнє.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо спірного майна титульним володільцем майна виступає ОСОБА_4

Таким чином, на даний час спірне нерухоме майно перебуває в незаконному володінні ОСОБА_4

При цьому, на думку заявника, в майбутньому виконання рішення Господарського суду Вінницької області про витребування майна з незаконного володіння може бути утруднено, в зв'язку з чим заявник просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на згадане нерухоме майно.

Відтак, враховуючи наведені вище положення закону та вказані обставини справи, зважаючи на реальну можливість подальшого відчуження спірного нерухомого майна на користь третіх осіб до завершення розгляду спору про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та витребування майна, з метою недопущення істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду з розгляду згаданої вище позовної заяви, суд дійшов висновку про задоволення клопотання ліквідатора ЗАТ "Науково-виробниче підприємство "Медінжсервіс" арбітражного керуючого ОСОБА_1 № 02-03/115 від 14.12.2018 року про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, розташоване за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Мечнікова, 6 (реєстраційний номер: 14285161).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 18, 136, 137, 140, 234, 235, 326 Господарського процесуального кодексу України суд, -

У Х В А Л И В :

1. Задоволити клопотання ліквідатора ЗАТ "Науково-виробниче підприємство "Медінжсервіс" арбітражного керуючого ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору за подання клопотання про забезпечення позову.

2. Відстрочити ліквідатору ЗАТ "Науково-виробниче підприємство "Медінжсервіс" арбітражному керуючому ОСОБА_1 сплату судового збору за подання клопотання про забезпечення позову до винесення судового рішення у справі за позовом ліквідатора ЗАТ "Науково-виробниче підприємство "Медінжсервіс" арбітражного керуючого ОСОБА_1 до КП "Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради", ОСОБА_3, ОСОБА_4 про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та витребування майна.

3. Задоволити клопотання ліквідатора ЗАТ "Науково-виробниче підприємство "Медінжсервіс" арбітражного керуючого ОСОБА_1 № 02-03/115 від 14.12.2018 року про забезпечення позову, повністю.

4. Вжити заходів забезпечення позову ліквідатора ЗАТ "Науково-виробниче підприємство "Медінжсервіс" арбітражного керуючого ОСОБА_1 № 02-03/1114 від 14.12.2018 року до КП "Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради", ОСОБА_3, ОСОБА_4 про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та витребування майна - шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що розташоване за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Мечнікова, 6 (реєстраційний номер: 14285161).

5. Ухвалу засвідчену підписом судді та гербовою печаткою суду надіслати заявнику, для пред'явлення до виконання; копію ухвали надіслати іншим учасникам згідно переліку.

Згідно ч. 2 ст. 235 ГПК України, ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені ст.ст. 254-256, пп. 17.5 п. 17 ч. 1 перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала підписана суддею та набирає законної сили - 19.12.2018 року.

Згідно ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження", ухвала може бути пред'явлена до виконання протягом трьох років.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - ПП "Ферокс ТМ" - проспект Перемоги, буд. 68/1, офіс 62, м. Київ, 03113;

3 - ЗАТ "НВП "Медінжсервіс" - вул. Радянська, 20, м. Бершадь, Вінницька обл., 24400;

4 - Арбітражному керуючому ОСОБА_1 - вул. Р. Скалецького, 7, офіс 403, м. Вінниця;

5 - КП "Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради" - вул. Троїцька, 25, м. Одеса, 65012;

6- ОСОБА_3 - вул. Бреуса, 25а, м. Одеса, 65017);

7 - ОСОБА_4 - вул. Мечнікова, 6, м. Одеса, 65029