ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2018 року м.Дніпро Справа № 904/1454/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Антоніка С.Г.

суддів: Орєшкіна Е.В., Кузнецова І.Л.

секретар судового засідання: Пінчук Є.С.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарська фірма "Агростар" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.09.2018р. ( суддя Петренко Н.Е.) повний текст рішення складено 10.09.2018р.) у справі № 904/1454/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарська фірма "Агростар", м.Дніпро

про стягнення 419 858, 37 грн.

та

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарська фірма "Агростар", м.Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро", м. Київ

про визнання недійсним Договору поставки

ВСТАНОВИВ:

Рішеннями господарського суду Дніпропетровської області первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕКТР-АГРО" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарська фірма "АГРОСТАР" про стягнення заборгованості за договором № 22/03/2017-СА/АС с від 22.03.2007 у загальному розмірі 419 858,37 грн. - задовольнити у повному обсязі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарська фірма "АГРОСТАР" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕКТР-АГРО" 350 570,30 грн. - заборгованості, 11 919,39 грн. - інфляційних втрат, 36276,83 грн. - пені, 21091,85 грн. - 18 % річних, 6297,88 грн. - судового збору.

В задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарська фірма "АГРОСТАР" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕКТР-АГРО" про визнання недійним договору поставки №22/03/2017-СА/АС від 22.03.2017 року - відмовлено.

В обгрунтування прийнятого рішення господарський суд зазначив, що факт поставки підтверджується матеріалами справи, тоді як відповідачем допущено порушення строків оплати товару.

Не погодившись із зазначеним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду від 04.09.2018 року по справі №908/1454/18 скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні первісного позову у звязку з неправильним застосуванням норм матеріального права та задовольнити зустрічний позов.

Апеляційна скарга обгрунтована наступним:

- ТОВ «Спектр-Агро» не доведено факт поставки товару за договором, оскільки в підтвердження поставки товару позивачем було надано лише видаткові накладні, інші, передбачені договором документи, надано не було;

- у ТОВ «Сільскогосподарська фірма «Агростар», всупереч вимогам Статуту, було відсутнє рішення Загальних зборів учасників про укладення спірного договору, а тому цей договір підлягає визнанню недійсним.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просив рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.10.2018 року (колегія суддів у складі головуючого судді (доповідача) ОСОБА_1, суддів Орєшкіна Е.В., Кузнецова І.Л.) було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарська фірма "Агростар" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.09.2018р.

Під час розгляду справи 26.12.2018р. відповідачем подано клопотання про зупинення провадження до перегляду в касаційному порядку ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 05.11.2018р., якою було повернуто апеляційну скаргу без розгляду, у зв?язку з підписанням скарги невідомою особою.

Колегія суддів відмовляє в задоволенні клопотання у зв?язку з прийняттям та розглядом апеляційної скарги відповідача.

Згідно ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 22.03.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "СПЕКТР-АГРО" (постачальник, позивач за первісним позовом) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарська фірма "АГРОСТАР" (покупець, відповідач за первісним позовом) укладено Договір поставки № 22/03/2017-СА/АС.

Відповідно до п. 1.1 договору, постачальник зобов'язується передати у власність покупця продукцію для сільгоспвиробництва (надалі товар або товари) відповідно до умов договору, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його на встановлених даним договором умовах.

Пунктом 1.2 Договору встановлено, що найменування, асортимент (номенклатура) товару його кількість, ціна (вартість) рік виробництва та код товару згідно УКТ ЗЕД визначаються у специфікаціях до договору, кожна з яких складається на окрему партію товару, що поставляється заданим договором і є невід'ємною частиною договору.

Загальний обсяг та асортимент (номенклатура) товару, що поставляється за цим договором, визначається кількістю та асортиментом (номенклатурою) товару, поставленого окремими партіями за всіма специфікаціями відповідно до умов договору на протязі його дії (п. 1.3. Договору).

Згідно п. 4.1. Договору загальна вартість/ціна/товару за цим договором (ціна) договору складає суму вартості/ціни товару за всіма специфікаціями до цього договору.

У відповідності п. 6.2.2 покупець зобов'язаний прийняти товар та здійснити відповідні розрахунки згідно з умовами даного Договору.

Сторонами у Специфікації, оплата Товару за Специфікацією здійснюється Покупцем в наступному порядку: - оплата у розмірі 30% ціни (вартості) Товару, передбаченої у відповідній Специфікації, здійснюється на умовах попередньої оплати (авансу) шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 3 (трьох) банківських днів з дати отримання Покупцем наданого Постачальником рахунку на оплату. Постачальник зобов'язаний виставити та надати Покупцю рахунок в день підписання Сторонами відповідної Специфікації. Ціна, зазначена у рахунку, дійсна протягом трьох банківських днів з дати отримання такого рахунку Покупцем, не залежно від зміни офіційного курсу продажу іноземної валюти до гривні, встановленого Національним Банком України. Рахунок дійсний протягом 3 (трьох) банківських днів з дати отримання такого рахунку Покупцем, не залежно від строку, зазначеному у такому рахунку. Покупець вважається таким, що виконав грошові зобов'язання по оплаті Товару (дата оплати), з дати зарахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника.

Оплата решти 70% ціни (вартості) Товару, передбаченої у відповідній Специфікації (з урахуванням п.4.2.1.1.Договору), здійснюється на умовах відстрочення шляхом перерахування грошових коштів з поточного рахунку Покупця на поточний рахунок Постачальника у строк/термін, визначений Сторонами у відповідній Специфікації.

Відповідно до підпунктів 4.4.1., 4.4.2. п. 4.4. договору у разі, коли ціна (вартість) Товару не має еквівалента у іноземній валюті за відповідною Специфікацією, то, якщо інше не визначено Сторонами у Специфікації, оплата Товару за Специфікацією здійснюється Покупцем в наступному порядку: - оплата у розмірі 30% ціни (вартості) Товару, передбаченої у відповідній Специфікації, здійснюється на умовах попередньої оплати (авансу) шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 3 (трьох) банківських днів банківських днів з дати отримання Покупцем наданого Постачальником рахунку на оплату.

Постачальник зобов'язаний виставити та надати покупцю рахунок в день підписання сторонами відповідної Специфікації. Рахунок дійсний протягом 3 (трьох) банківських днів з дати отримання такого рахунку покупцем, не залежно від строку, зазначеному у такому рахунку.

Покупець вважається таким, що виконав грошові зобов'язання по оплаті товару (дата оплати), з дати зарахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника.

Оплата решти 70% ціни (вартості) Товару, передбаченої у відповідній Специфікації, ("надається на умовах відстрочення шляхом перерахування грошових Коштів з поточного пункту Покупця на поточний

рахунок Постачальника у строк/термін, визначений сторонами у відповідній Специфікації.

Покупець вважається таким, що виконав грошові зобов'язання по оплаті Товару (дата оплати), з дати зарахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника.

Пунктом 9.4. договору сторони погодили, що у разі прострочення терміну (строку) оплати Товару згідно п.4.3.2. або п. 4.4.2. Договору, Покупець сплачує на користь Постачальника:

- пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період порушення, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення терміну (строку) оплати Товару;

- 18 (вісімнадцять) відсотків річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України).

Згідно п. 10.2. договору, специфікації, за якими поставляється Товар за цим Договором, додаткові угоди та інші документи на виконання даного Договору, що підписані уповноваженими представниками Сторін, вважаються невід'ємною частиною цього Договору.

Також між сторонами, укладено додатки №1, а саме Специфікації: СА000005000 від 29.03.2017, СА00005001 від 21.03.2017, №1/СА000013624 від 19.06.2017, №1/СА000017361 від 18.08.2017, якими узгоджено найменування товару, його кількість, ціну за одиницю, термін та ; поставки, порядок та термін оплати товару (а.с.31-34).

Зокрема зазначеними додатками, сторони погодили, що поставці підлягає товар на загальну суму 8 949 691,51 грн., а кінцевою датою його оплати є 01 грудня 2017 року.

На виконання умов Договору позивачем за первісним позовом поставлено відповідачу товар на загальну суму 8 949 691,51 грн., що підтверджується відповідними видатковими накладними (а.с. 33, 34, 36, 38)

Відповідач за поставлений товар розрахувався з позивачем частково в сумі 8599121,21, що підтверджується платіжними дорученнями, які містяться в матеріалах справи.

Непогашеною залишилась заборгованість в розмірі 350570,30 грн., про стягнення якої просив позивач при звернення з позовом до суду.

Оскільки відповідачем умови договору щодо сплати за отриманий товар виконані несвоєчасно, позивач звернувся також з позовними вимогами про стягнення 11 919,39 грн. інфляційних втрат, 36 276,83 грн. - пені, 21 091,85 грн. - 18 % річних.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно ч.1, 2 ст.692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який построчив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст..230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 4 ст.231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч.1 ст.549, ч.2 ст.551 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідач доказів сплати заборгованості за поставлений товар не надав, а тому висновок господарського суду про стягнення з відповідача на користь позивача суми основної заборгованості в розмірі 350570,30грн.грн. є законим та обгрунтованим.

У відповідності до п.9.4, договору позивачемза первісним позовом було нараховано відповідачу за первісним позовом пеню в розмірі 36 276,83 грн., 18 % річних в розмірі 21 091,85 грн., інфляційних втрат в розмірі 11 919,39 грн. за період з 02.12.2017 р. по 03.04.2018 р.

Апеляційним судом вищезазначене нарахування перевірено та визнано таким, що відповідає умовам договору, дійсним періоду та сумі заборгованості, а тому господарським судом обгрунтовано задоволено позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 36 276,83 грн., 18 % річних в сумі 21 091,85 грн., інфляційних втрат в сумі 11 919,39 грн. за період з 02.12.2017 р. по 03.04.2018 р.

Доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ «Спектр-Агро» не доведено факт поставки товару за договором, оскільки в підтвердження поставки товару позивачем було надано лише видаткові накладні, інші, передбачені договором документи, надано не було, не приймаються судом до уваги, оскільки факт поставки підтверджується видатковими накладними, на підставі яких товар був отриманий відповідачем, вказані видаткові накладні підписані представником відповідача без будь-яких застережень щодо товару, відсутність акту приймання-передачі товару не звільняє відповідача від обовязку здійснити оплату за товар.

Крім того, видаткові накладні, складені у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерських облік та фінансову звітність в Україні, засвідчують встановлений факт здійснення господарської операції та договірних відносин. Відсутність певного документа за наявності інших первинних документів, що підтверджують здійснення господарської операції з передачі товару, не може заперечувати таку господарську операцію. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Судової плати у господарських справах Верховного Суду України від 29.04.2015 р. у справі № 3-77гс15.

Що стосується зустрічних позовних вимог про визнання договору поставки №22/03/2017-СА/АС від 22.03.2017р. недійним, колегія суддів виходить з наступного.

Зустрічний позов обгрунтований тим, що було відсутнє рішення Загальних зборів учасників про укладання директором спірного договору, а відтак директор ТОВ "Сільськогосподарська фірма "АГРОСТАР" не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності для вчинення правочину.

Відмовляючи в задоволені зустрічного позову господарський суд виходив з того, що ТОВ Сільськогосподарська фірма "АГРОСТАР" не доведено та не надано доказів стосовно обізнаності ТОВ «Спектр-Агро» відносно обмежень ОСОБА_2 на укладення з ним від імені позивача за зустрічним позовом спірного договору поставки.

Колегія суддів вважає такий висновок правильним, виходячи з наступного.

Згідно статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Визнання договору недійсним є одним із способів захисту, який застосовується судом у випадках та порядку, визначеному цивільним законодавством.

Загальні підстави визнання недійсними угод і настання відповідних наслідків встановлені статтями 215, 216 ЦК України.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу; а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Зміст правочину складають як права та обов'язки, про набуття, зміну, припинення яких домовилися учасники правочину.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю (ст. 216 ЦК України).

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

У відповідності до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Приписами ч. 1 ст. 92 ЦК України передбачено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Частиною 3 зазначеної статті передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Органи юридичної особи діють у межах повноважень, наданих їм установчими документами та законом. Орган юридичної особи як її частина представляє інтереси останньої у відносинах з іншими суб'єктами права без спеціальних на те повноважень (без довіреності). Між юридичною особою та її органом правові відносини не виникають, а тому дії її органу визнаються діями самої юридичної особи.

У відносинах з третіми особами слід виходити з презумпції наявності достатнього обсягу повноважень на здійснення дієздатності юридичної особи як у одноособового органу юридичної особи, так і керівника її колегіального органу.

В п. 3.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" зазначено, що контрагент юридичної особи знає (або повинен знати) про обмеження повноважень цієї особи, якщо: такі обмеження передбачені законом (наприклад, абзацом другим частини другої статті 98 Цивільного кодексу України); про відповідні обмеження було вміщено відомості у відкритому доступі на офіційному веб-сайті розпорядника Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. Якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень.

Статтею 241 ЦК України встановлено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Договір між сторонами було підписано з боку ТОВ «Сільскогосподарська фірма «Агростар» діючим на той час директором ОСОБА_2

Згідно протоколу №22/03/2017-СА/АС від 22..03.2017р. (а.с.31) саме рішенням загальних зборів ТОВ «Сільскогосподарська фірма «Агростар» було вирішено питання про укладення договору з ТОВ «СПЕКТР-АГРО» та надано повноваження директору ОСОБА_2 на підписання договору .

Надані до позову документальні докази свідчать про схвалення правочину відповідачем - обумовлений договором поставки товар був прийнятий відповідачем за відповідними видатковими накладними, відповідач частково розрахувався за прийнятий товар.

Обставини схвалення позивачем оскаржуваного договору унеможливлюють визнання його недійсним.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що оспорюваний правочин відповідає вимогам діючого законодавства і обставин, з якими закон пов'язує визнання такого правочину недійсним на момент його вчинення, під час розгляду справи встановлено не було.

Вказане вище спростовує доводи апеляційної скарги про відсутність у ТОВ «Сільскогосподарська фірма «Агростар», всупереч вимогам Статуту, рішення Загальних зборів учасників про укладення спірного договору, на підставі чого спірний договір повинен бути визнаним недійсним.

Інших належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі, відповідач не надав.

Оскільки доводи відповідача не підтвердилися, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно встановлені всі фактичні обставини справи, їм дана належна правова оцінка, отже підстави для скасування постановленого судового рішення у справі відсутні.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарська фірма "Агростар" на рішення залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.09.2018р.у справі №904/1454/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 26.12.2018р.

Головуючий: __________________ С.Г. Антонік

Судді: __________________ Е.В. Орєшкіна

__________________ ОСОБА_3