ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2018 р. Справа№ 911/341/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Коротун О.М.

Секретар судового засідання: Денисюк І.Г.,

за участю представників сторін:

від позивача Ткаченко В.В.

від відповідача Перемежко А.О.

розглянувши апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця"

на рішення Господарського суду Київської області від 05.09.2018 (повний текст складено 12.09.2018)

у справі №911/341/18 (суддя Л.Я. Мальована)

За позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця"

до Державного підприємства "Київське лісове господарство"

про стягнення 492 512, 28 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Державного підприємства "Київське лісове господарство" про стягнення 492 512, 28 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 05.09.2018 року у справі №911/341/18 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" подало до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 05.09.2018 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2018 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" на рішення Господарського суду Київської області від 05.09.2018 року у справі №911/341/18 та призначено її розгляд на 13.12.2018 року.

26.11.2018 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В судовому засіданні 13.12.2018 року представник позивача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу, представник відповідача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 28.12.2016 року Державним підприємством "Київське лісове господарство" було оформлено накладні №№454066, 454074 на відправлення вагонів №№60503760, 66939158 зі станції Трипілля-Дніпровське, з яких вбачається, що вагони з вантажем деревини паливної у вигляді колод, полін, сучків, в'язанок хмизу або в аналогічних видах слідують на станцію Галац Ларга Румунська залізниця для вантажоодержувача СЧ "Пролісок" С.Р.Л. (а.с. 19-20).

За клопотаннями слідчого СУ ГУНП в Одеській області у рамках кримінального провадження № 0000238 від 15.09.2016 р. за ознаками кримінальних порушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України (за фактом виготовлення та видачі сертифікатів про проходження лісоматеріалів та виготовлення з них пиломатеріалів та підробних товаро-транспортих накладних з метою здійснення експортних операцій по реалізації половника сосни, що спричиняє значні збитки державі) Приморським районним судом м. Одеси було винесено ухвалу по справі № 522/312/17-к (1 -кс/522/350/17) від 05.01.17, надано дозвіл на проведення обшуку залізничних вагонів №№ 60503760, 66939158 на залізничні станції Роздільна-Сортувальна регіональної філії "Одеська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" з метою виявлення та вилучення ділової деревини (кругляк) хвойних порід, експорт якої з 1 січня 2017 року заборонений. (а.с. 21).

В ухвалі Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/312/17 зазначено, що є достатні підстави вважати, що в ході здійснення митного оформлення даної деревини, до митниці невставноленими особами були надані завідомо неправдиві документи. З метою вилучення деревини, що знаходиться у вказаних вагона для проведення її дослідження та встановлення суми заподіяних збитків на підставі ухвали свідчого судді Приморського районного суду м. Одеси 05.01.2017 року було проведено обшук вказаних вагонів. В ході обшуку з вагонів було вилучено деревину хвойних порід в наступній кількості з вагону № 60503760 вилучено 38784 кг, з вагону № 66939158 вилучено 38584 кг.

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про залізничний транстпорт" від 04.07.1996 №273/96-ВР передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Для засвідчення факту простою вагонів працівниками станції Роздільна-Сортувальна був складений акт загальної форми №2/П від 06.01.17 р. (а.с. 24).

Про факт затримки вагонів, ст. Роздільна-Сортувальна інформувала вантажовідправника через станцію відправлення Трипілля-Дніпровське, шляхом відправлення телеграми № 133 від 06.01.17 р. (а.с. 26).

08.06.17 р. на адресу філії "Одеська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" надійшов лист від Слідчого управління ГУ Національної поліції в Одеській області вих. № 4/7575, яким ст. слідчий в ОВС СУ ГУ НП в Одеській області підполковник поліції Макарова М.М. повідомляла, що в ході досудового розслідування по кримінальним провадженням № 0000238 та № 0000023 з метою встановлення осіб причетних до скоєння правопорушення накладено арешт на 88 вагонів (серед, яких вагони №№ 60503760, 66939158), та просила з метою недопущення вивозу за межі України вагонів направити зазначені вагони на ст. Одеса-Застава-1 Одеської залізниці одержувачу ТОВ "Віматекс". (а.с. 27).

01.06.2017 року філією "Одеська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" було одержано лист ТОВ "Віматекс" вих. № 54-17 від 31.05.17, яким ТОВ "Віматекс" підтверджувало готовність прийняття зазначених вагонів на свою адресу, та гарантувало оплату залізничного тарифу. (а.с. 28).

21.06.2017 року вагони №№ 60503760, 66939158 були переадресовані на адресу ТОВ "Віматекс", що підтверджується наказом на переадресування вагонів № 311 від 21.06.2017 року. (а.с. 29).

22.06.2017 року на ст. Одеса-Застава було складено акт приймання-передачі вантажу: паливна деревина, який складений у присутності наступних осіб, начальника станції Роздільна-Сортувальна ОСОБА_6, начальника станції Одеса-Застава-1 ОСОБА_7, директора ТОВ "Віматекс" ОСОБА_8, Директора ПП ВКФ "Ньюбі" ОСОБА_9, старшого державного інспектора першого відділу оперативного реагування УПМП ОСОБА_10, яким засвідчено що вагони № 60503760 - 38 784 кг., № 66939158 - 38 584 кг., з вантажем - деревина паливна, який знаходився на відповідальному зберіганні у начальника станції Роздільна-Сортувальна ОСОБА_6, прибув на адресу вантажоодержувача ТОВ "Віматекс" та переданий на відповідальне зберігання ПП ВКФ "Ньюбі". (а.с. 30).

В матеріалах справи наявний акт загальної форми №37 від 21.06.2017 року, яким засвідчено закінчення затримки вагонів. (а.с. 25).

За час простою вагонів з вини ДП "Київське лісове господарство" на станційних коліях на підприємство було нараховано плату за користування вагонами у сумі 350 837,04 грн. (з ПДВ), збір за зберігання вантажу у вагонах у сумі 141 236,04 грн. (з ПДВ), збір за повідомлення (телеграфне) 439,20 грн. (з ПДВ), що разом складає 492 512,28 грн. (з ПДВ).

Станцією відправлення Трипілля- Дніпровське був направлений ДП "Київське лісове господарство" лист- претензія вих. № 17 від 06.10.17, яким просила оплатити нараховані за простій вагонів плату за користування вагонами та додаткові збори. (а.с. 31).

23.10.2017 року ДП "Київське лісове господарство" направило позивачу лист вих. № 03- 814, яким підприємство відмовило у задоволенні претензії через те, що затримка вагонів була здійснена в рамках кримінального провадження та у підприємства відсутні належні та допустимі докази про наявність порушень зі сторони посадових осіб нашого підприємства. (а.с. 32).

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача витрат, понесених залізницею за користування вагонами, за зберігання вантажу та внесення телеграфного збору.

Статтею 306 ГК України передбачено, що перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій і громадян, які користуються залізничним транспортом, визначаються Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457 (далі - Статут).

У відповідності до статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Як передбачено частиною першою статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" від 04.07.1996 № 273/96-ВР, статтею 129 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Згідно зі статтею 119 Статуту, пунктів 2, 15 Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458 (далі за текстом Правила та/або Правила користування вагонами і контейнерами), за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх вантажовласнику. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати. Зазначена плата стягується також з вантажовідправників, вантажоодержувачів у разі затримки вагонів (контейнерів), пов'язаної з митним оформленням.

Згідно ст. 120 Статуту за затримку вагонів і контейнерів через недодання до накладної документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших адміністративних правил або неналежне їх оформлення, вантажовідправник вносить плату, встановлену відповідно до статті 119 цього Статуту, і несе відповідальність перед залізницею за наслідки затримки вагонів і контейнерів.

Статтею 121 Статуту та пунктом 16 Правил користування вагонами і контейнерами визначено підстави для звільнення вантажовідправника, вантажоотримувача від плати за користування вагонами і контейнерами, до яких віднесено: 1) стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під'їзних коліях, а також стихійне лихо або аварія на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи; 2) подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність; 3) затримка прийняття залізницею вагонів, які пред'явлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці.

Як вбачається з матеріалів справи вагони було затримано правоохоронними органами, оскільки невстановленими особами до митниці були надані завідомо неправдиві документи, а саме товарно-транспортні накладні з метою здійснення експортних операцій по реалізації половника сосни.

Натомість, зазначені обставини не належать до цього переліку та не є підставою для звільнення вантажовідправника від плати за користування вагонами. Наявності передбачених законодавством підстав для звільнення вантажовласника (відповідача) від плати за користування вагонами у спірних правовідносинах - відповідачем не доведено.

Пунктом 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2000, передбачено, що збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Згідно до пункту 1.8. розділу ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 за №317 за маневрову роботу, що виконується локомотивом залізниці не одночасно з подачею або забиранням вагонів на вимогу власника під'їзної колії, вантажовласника або порту, яка оформлена пам'яткою про подавання/забирання вагонів (форми ГУ-45), із зазначенням у ній часу, протягом якого виконувалась маневрова робота, нараховується збір у розмірі 292,6 грн за кожні півгодини роботи локомотива, рахуючи неповні півгодини за повні. До такої роботи належать, зокрема, інша маневрова робота з вагонами на станціях, під'їзних коліях та інших місцях незагального користування.

Також, відповідно до пункту 10 розділу ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 за №317 за виконання залізницями послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, справляються збори згідно з табл. 3 За видачу довідок, пов'язаних з перевезенням вантажів та проведенням розрахунків за них, зокрема телеграфом справляється збір у розмірі 53,0грн.

Отже, факт затримки вагонів №60503760 та №66939158 документально підтверджується актами загальної форми №2/П від 06.01.2017 року та №37 від 21.06.2017 року. (а.с. 24-25).

Вказані акти складені відповідно до вимог чинного законодавства та на їх підставі, позивачем здійснено розрахунок відповідно до якого позивач просить стягнути з відповідача 492 512, 28 грн. з яких 350 837, 04 грн. плата за користування вагонами, 141 236,04 грн. збір за зберігання вантажу у вагонах, 439, 20 грн. збір за повідомлення (телеграфне).

При цьому, відповідачем вказаного розрахунку та наявності обов'язку по сплаті вищезазначеної вартості послуг не спростовано, з огляду на що колегія суддів зазначає, що розрахунок позовних вимог у визначеному позивачем розмірі є обґрунтованим та таким, що відповідає обставинам справи, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Місцевим господарським судом було відмовлено у задоволенні позовних вимог з підстав пропуску позивачем строку позовної давності, проте колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (статті 257 ЦК України).

Згідно з частино 1 статті 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Відповідно до частини 5 статті 315 ГК України та статті 137 Статуту залізниць України для позовів перевізника до вантажоодержувача чи вантажовідправника, що випливають з перевезення встановлено шестимісячній строк позовної давності.

Статтею 926 ЦК України та ч. 6 ст. 315 ГК України встановлено, що позовна давність, порядок пред'явлення позовів у спорах, пов'язаних з перевезеннями у закордонному або міждержавному сполученні, встановлюються міжнародними договорами України, транспортними кодексами (статутами).

Згідно з § 1 ст. 48 Єдиних правил до договору про міжнародні залізничні перевезення вантажів (додаток B до Конвенції про міжнародні залізничні перевезення від 09.05.1980 року), строк давності позовів, які ґрунтуються на договорі перевезення, закінчується через один рік. Строк давності складає, проте, два роки, якщо йдеться про позов, що стосується: a) виплати накладної плати, стягнутої перевізником з одержувача; b) виплати виручки від здійсненого перевізником продажу вантажу; c) збитку, що виник внаслідок дії або недогляду, скоєного або з наміром спричинити такий збиток, або з легковажності і з розумінням того, що такий збиток, ймовірно, буде завдано; d) одного з договорів перевезення, що діяли до перевідправлення, у випадку, передбаченому статтею 28.

Відповідно до § 2 ст. 48 Єдиних правил до договору про міжнародні залізничні перевезення вантажів (додаток B до Конвенції про міжнародні залізничні перевезення від 09.05.1980 року), строк давності починається: a) стосовно відшкодування повної втрати вантажу - з тридцятого дня після закінчення строку доставки; b) стосовно відшкодування часткової втрати, пошкодження або прострочення доставки - з дня видачі вантажу; c) у решті випадків - з дня, коли можуть бути пред'явлені позови. День, зазначений як початок відліку строку давності, ніколи не включається до строку.

Затримка вагонів на станції призначення є єдиною подію, яка фіксується як порушення одноразово та, водночас, триває певний проміжок часу, і щодо якої як єдиної події й розпочинається перебіг позовної давності.

При настанні події, що є підставою для подання позову, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника, та в якому вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери, що посвідчено актами загальної форми №2//П та №37 (а.с. 24-25).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі №906/429/17 від 03.07.2018 р.

З огляду на викладене колегія суддів зазначає, що до спірних правовідносин, що виникли між сторонами у справі, які пов'язані з перевезенням вантажу у міжнародному сполученні (зі станції Трипілля-Дніпровське вантажоодержувачу СЧ «Пролісок» [Румунія]) має застосовуватися однорічна позовна давність за правилами § 1 та § 2 статті 48 Єдиних правил до договору про міжнародні залізничні перевезення вантажів (додаток B до Конвенції про міжнародні залізничні перевезення від 9 травня 1980 року), а не шестимісячний строк, передбачений статтею 137 Статуту залізниць та частиною п'ятою статті 315 ГК України, як про те дійшов суд першої інстанції.

Таким чином, враховуючи встановлені судом строки спірних правовідносин із перевезення вантажу вагонами № 60503760, №66939158 та дату надходження до господарського суду Київської області позовної заяви, позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом у цій справі в межах позовної давності.

Відтак, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції мале місце неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, тому рішення господарського суду Київської області від 05.09.2018 року у справі № 911/341/18 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Враховуючи вимоги, викладені в апеляційній скарзі, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

Відповідно до ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції підлягає розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" на рішення Господарського суду Київської області від 05.09.2018 року у справі №911/341/18 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 05.09.2018 року у справі №911/341/18 скасувати та прийняти нове рішення яким:

« 1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Державного підприємства "Київське лісове господарство" (08114, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Стоянка, вул. Лісна, 15, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, ідентифікаційний код ВП: 40081200) плату за користування вагонами в розмірі 350 837 (триста п`ятдесят тисяч вісімсот тридцять сім гривень) 04 коп., збір за зберігання вантажу у вагонах в розмірі 141 236 (сто сорок одна тисяча двісті тридцять шість гривень) 04 коп., збір за повідомлення (телеграфне) в розмірі 439 (чотириста тридцять дев`ять гривень) 20 коп. та судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 7 388 (сім тисяч триста вісімдесят вісім гривень) 00 коп.»

3. Стягнути з Державного підприємства "Київське лісове господарство" (08114, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Стоянка, вул. Лісна, 15, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, ідентифікаційний код ВП: 40081200) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 11 082 (одинадцять тисяч вісімдесят дві гривні) 00 коп.

4. Доручити Господарському суду Київської області видати відповідний наказ.

5. Повернути до Господарського суду Київської області матеріали справи №911/341/18.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 14.12.2018 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

О.М. Коротун