ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

21.12.2018

Справа № 910/17116/18

Суддя господарського суду міста Києва Головіна К.І., розглянувши

заяву

Акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк»

про

забезпечення позову, подану до пред’явлення позову

без повідомлення сторін

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла заява Акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк» (далі – АТ «Укрбудінвестбанк») про забезпечення позову, у якій заявник до пред’явлення позовної заяви просить вжити заходів щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на предмет застави та грошові кошти, належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Авіпро» (далі – ТОВ «Авіпро»).

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що ТОВ «Авіпро» не виконує свої зобов'язання за кредитним договором № LN/U/04-0305 від 21.12.2015р. (з урахуванням змін та доповнень до нього) зі своєчасного повернення кредиту та процентів за користування кредитом, внаслідок чого у позичальника виникла заборгованість у сумі 1 195 317,32 грн. Виконання кредитного зобов’язання було забезпечене заставою належних позичальнику товарів в обороті відповідно до договору застави № LN/U/04-0305/Z1 від 28.12.2015р., укладеного між АТ «Укрбудінвестбанк» та ТОВ «Авіпро». Проте, боржник у порушення умов договору застави не підтримує на складі ту кількість товару, яку передбачено умовами цього договору для забезпечення кредитного зобов’язання, штучно завищує балансову вартість майна у своїх балансових довідках та вносить до них товари, які не є предметом застави. Указані дії, на думку заявника, свідчать про введення банку в оману та можуть призвести до неможливості виконання рішення суду або до утруднення його виконання у справі за позовом, який буде подано заявником у подальшому про стягнення з боржника кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет застави.

Суд, розглянувши вказану заяву про забезпечення позову, прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до статті 136 ГПК України забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову, як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи. Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб (ст. ст. 136, 137 ГПК України).

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 “Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову” від 26.12.2011 р. (далі - Постанова) господарський суд при вирішенні питання про забезпечення позову має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як на підставу накладення арешту на предмет застави і грошові кошти боржника, заявник вказує на тривале порушення ТОВ «Авіпро» кредитного зобов'язання та зобов’язання за договором забезпечення, що полягає у несплаті кредитної заборгованості та у зменшенні кількості товарів у обороті, що є предметом застави.

У той же час, суд вважає, що дії відповідача, пов'язані з невиконанням своїх обов'язків перед заявником, так само, як введення банку в оману щодо наявності належного забезпечення основного зобов’язання, не свідчать про неможливість виконання рішення суду у даній справі у майбутньому та не є підставою, передбаченою законом, для вжиття заходів забезпечення позову.

Крім того, у пункті 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26 грудня 2011 року № 16 зазначено, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що грошові кошти, які є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, можуть зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Заявником не доведено, що ТОВ «Авіпро» вчиняє дії, внаслідок яких заставне майно зменшується або зникає у боржника, доказів наявності таких обставин суду не надано.

До своєї заяви АТ «Укрбудінвестбанк» долучив акти перевірки товарів від 04.09.2018р. та 13.12.2018р., а також балансові довідки, складені директором ТОВ «Авіпро» на вказані дати, про наявність у боржника на праві власності товарно-матеріальних цінностей в обороті, що свідчать про зменшення кількості предмету застави. Проте, такі обставини суд позбавлений можливості перевірити, оскільки заявник не надав суду додаток № 1 до договору застави, про який він вказував, та яким сторони погодили предмет застави, його кількість, вартість, номенклатуру, характеристику товарів у обороті. А як вбачається з п. 2.1.1 договору застави, опис предмету застави, його вартість та місце зберігання наведено у додатку № 1 до даного договору, що є невід’ємною його частиною.

Відповідно до ст. 73, 74, 79 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Будь-яких інших доказів, з якими пов’язувалося б застосування забезпечення позову у вигляді арешту товарів у обороті, що перебувають у заставі, у тому числі, щодо вчинення боржником дій, направлених на зменшення заставленого майна, заявником не надано. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість утруднення чи невиконання рішення суду відповідачем без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

За таких обставин суд приходить до висновку, що твердження АТ «Укрбудінвестбанк» про вчинення боржником дій зі зменшення кількості чи якості заставленого товару, його реалізації чи відчуження, є недоведеними та непідтвердженими належними доказами, а тому підстав для накладення арешту на товар у обороті немає.

Також суд зазначає, що у своїй заяві про вжиття заходів до забезпечення позову заявник не обґрунтовує, яким чином невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання у подальшому рішення господарського суду та в чому саме полягають підстави, які б могли утруднити виконання рішення суду.

Водночас слід прийняти до уваги, що в силу Закону України «Про заставу» (ст. 15) та Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (ст. 3, 11, 12) застава рухомого майна може бути зареєстрована відповідно до закону. У даному випадку у заявника (кредитора) на підставі договору застави № LN/U/04-0305/Z1 від 28.12.2015р. виникає право обтяження на рухоме майно боржника або обмеження права боржника. Обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому законом. Взаємні права та обов’язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом.

Отже, накладення арешту за договором застави можливе в силу спеціального закону, що забезпечить виконання рішення суду про стягнення заборгованості, а тому суд вважає, що банк не обґрунтував свої вимоги в частині того, яким чином невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Також суд прийшов до висновку про необґрунтованість вимог заявника при вирішенні питання про накладення арешту на грошові кошти боржника, взявши до уваги ще й ту обставину, що заявник не довів суду факту належності ТОВ «Авіпро» будь-яких банківських рахунків та наявності на таких рахунках будь-яких грошових коштів.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви АТ «Укрбудінвестбанк» про забезпечення позову необхідно відмовити.

Згідно з ст. 129 ГПК України судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у разі відмови у задоволенні такої заяви, покладається на заявника.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 129, 137, 139, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд –

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк» про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її підписання до суду апеляційної інстанції.

Суддя Головіна К.І.