УХВАЛА

про роз'яснення рішення суду

м. Київ

03.12.2018Справа № 910/22529/15

За заявоюПублічного акціонерного товариства "Златобанк"
про роз'яснення рішення суду
у справі №910/22529/15
за позовомПублічного акціонерного товариства "Златобанк"
до:Товариства з обмеженою відповідальністю "Біпродукт"
Tactical Business LLP
Clifford Aliance LP
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні
позивача:1. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
2. Національного банку України
прозвернення стягнення на предмет застави
Суддя Босий В.П.

секретар судового засідання Єрмак Т.Ю.

Представники сторін:

від позивача:Коворотний М.А.
від відповідачів:не зявилися
від третьої особи 1:ОСОБА_2
від третьої особи 2:ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа №910/22529/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Златобанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біпродукт", Tactical Business LLP, Clifford Aliance LP, треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний банк України про стягнення 175 700 669,09 грн. та звернення стягнення на предмет застави.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі №910/22529/15 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Златобанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біпродукт" задоволено повністю, в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" за кредитним договором №153/10-KL від 29.10.2010, яка складається з: заборгованості за основним боргом (кредитом в доларах США) в сумі 7 717 286,23 доларів США; заборгованості за процентами (в доларах США) в сумі 163 915,41 доларів США; заборгованості по сплаті пені в сумі 132 610,62 грн.; штрафу за неналежне виконання зобов'язань в сумі 5 000,00 грн., звернуто стягнення на предмет застави, який належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Біпродукт" (ідентифікаційний код 38856866), а саме: частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" (ідентифікаційний код 37075024) в розмірі 500 000,00 грн., що відповідає 25% статутного капіталу товариства, ринкова вартість якої становить 45 567 680,00 грн., шляхом визнання права власності Публічного акціонерного товариства "Златобанк" (ідентифікаційний код 35894495) на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" (ідентифікаційний код 37075024) в розмірі 500 000,00 грн., що відповідає 25% статутного капіталу товариства. В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Златобанк" до Tactical Business LLP та Clifford Alliance LP відмовлено.

23.11.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства "Златобанк" надійшла заява про роз'яснення рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі № 910/22529/15.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2018 вказану заяву передано для розгляду судді Босому В.П.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.11.2018 прийнято справу №910/22529/15 до свого провадження та призначено розгляд заяви Публічного акціонерного товариства "Златобанк" про роз'яснення судового рішення на 03.12.2018.

В судове засідання 03.12.2018 з'явилися представники позивача та третіх осіб, подану заяву підтримали та просили її задовольнити.

Розглянувши подану заяву, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких вона ґрунтується, дослідивши необхідні докази для її розгляду, суд прийшов до висновку про існування правових підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Подана заява мотивована тим, що у відповідності до приписів ст. 22 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" звернення стягнення на частку учасника товариства здійснюється на виконання виконавчого документа про стягнення з учасника грошових коштів або на підставі виконавчого документа про звернення стягнення на частку майнового поручителя, яка передана у заставу в забезпечення зобов'язання іншої особи, однак за наслідками звернення позивачем до суду з метою отримання виконавчого документу про примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі №910/22529/15 судом було відмовлено у видачі відповідного наказу та повідомлено, що реєстрація права власності ПАТ "Златобанк" на частку в статутному капіталі ТОВ "ТЛК "Арктика" в розмірі 500 000,00 грн., що відповідає 25% статутного капіталу товариства має здійснюватися саме на підставі такого рішення, на не наказу, у зв'язку з чим заявник просить роз'яснити яким чином (у який спосіб) ПАТ "Златобанк" необхідно виконати рішення суду від 14.12.2017 у справі №910/22529/15 в частині реєстрації права власності на відповідну частку.

В даному випадку, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2018 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Біпродукт" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі №910/22529/15 з доданими до неї матеріалами було повернуто скаржнику без розгляду, а відтак, в силу приписів ч. 2 ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі № 910/22529/15 є остаточним судовим рішенням, яке набрало законної сили 02.03.2018.

Отже, в силу приписів ст.ст. 11, 328 Цивільного кодексу України з вказаної дати позивач (ПАТ "Златобанк") є таким, що у визначеному законодавством порядку набув прав власності на частку в статутному капіталі ТОВ "ТЛК "Арктика" в розмірі 500 000,00 грн., що відповідає 25% статутного капіталу товариства, і реєстрація відповідного права має здійснюватися саме на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2017, оскільки в даному випадку таке рішення виступає правовстановлюючим документом, а тому правові підстави для видачі наказу про його примусове виконання відсутні.

Відтак, з набранням законної сили рішенням Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі №910/22529/15 існують правові підстави для внесення відповідних змін до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про ТОВ "ТЛК "Арктика" щодо складу учасників останнього, адже в силу приписів ч. 2 ст. 57 Закону України "Про господарські товариства" (в редакції, чинній на момент набрання законної сили вказаним судовим рішення) звернення стягнення на всю частку учасника в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю припиняє його участь у товаристві, а визнання права власності на таку частку за позивачем в свою чергу є підставою для включення його до складу учасників відповідного товариства.

При цьому, згідно ч. 3 ст. 52 Закону України "Про господарські товариства" (в редакції, чинній на момент набрання законної сили вказаним судовим рішення) зміни до статуту, пов'язані із зміною розміру статутного капіталу та/або із зміною складу учасників, підлягають державній реєстрації в установленому законом порядку.

В той же час, положення ст.ст. 17, 23, 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (в редакції, чинній на момент набрання законної сили вказаним судовим рішення) не передбачали можливості прямої реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у тому числі в частині учасників юридичної особи, виключно на підставі судового рішення про визнання права власності за наслідками звернення стягнення на частку учасника такого товариства, а пов'язували таку реєстрацію виключно з наданням рішення зборів учасників, що фактично унеможливлювало реалізацію набутих заявником на підставі судового рішення у даній справі прав власності.

Статтею 1291 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частин 2, 3, 4 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Приписами частин 1 та 2 статті 18 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Варто зазначити, що наведені приписи були розглянуті Конституційним Судом України у своєму рішенні №18-рп/2012 від 13.12.2012, в якому вказано, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Розглядаючи справу №5-рп/2013 Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.06.2013 зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

З наведених приписів Конституції України та рішень Конституційного Суду України вбачається декларування державою Україна права кожного, на чию користь ухвалено судове рішення, на його виконання.

Законом України №475/97 від 17.07.1997 ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (надалі - "Конвенція") та Перший протокол до Конвенції, а відтак в силу ст. 9 Конституції України вони є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як вбачається із практики Європейського суду з прав людини, право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони, яка поважає верховенство права, дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справах "Горнсбі проти Греції", "Бурдов проти Росії", "Ясіун'єне проти Литви", "Руйану проти Румунії", "Совтрансавто-Холдинг" проти України", "Шмалько проти України").

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Агрокомплекс проти України" міститься висновок, що існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов'язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу.

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа "Юрій Миколайович Іванов проти України").

Тобто, практика Європейського суду з прав людини однозначно свідчить про те, що невід'ємною умовою забезпечення права на суд є виконання судового рішення.

При цьому, суд звертає увагу на те, що існування відповідного принципу здійснення судочинства не може ставитися в залежність від того чи підлягає відповідне судове рішення фактичному примусовому виконанню (наприклад у випадку присудження до стягнення коштів) чи лише встановлює існування певних обставин, з якими у відповідних осіб виникають певні права і обов'язки (як-то визнання права власності, коли відповідний наказ на виконання такого рішення не видаються, однак останнє є підставою для реєстрації за позивачем відповідного права).

За таких обставин, суд звертає увагу заявника на те, що з метою забезпечення реальної можливості виконання судового рішення у даній справі, тобто, досягнення позивачем мети звернення з відповідним позовом до суду, а так само і права ТОВ "ТЛК "Арктика" на забезпечення правової визначеності щодо складу його учасників, відсутня необхідність в отриманні будь-яких додаткових документів (в т.ч. рішення зборів учасників) для вчинення реєстраційних дій щодо зміни відомостей про склад учасників в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, адже сам по собі факт остаточності та законності рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі №910/22529/15 нівелює необхідність в отриманні будь-яких інших документів для проведення на підставі нього реєстрації відповідних змін до відомостей про юридичну особу, оскільки в іншому випадку матиме місце як поставлення під сумнів такого судового рішення, так і втручання у набуті ПАТ "Златобанк" права власності, що є неприпустимим.

Більш того, слід звернути увагу, що з прийняттям Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" №2275-VIII від 06.02.2018, який набрав чинності з 17.06.2018, законодавцем з метою усунення відповідних недоліків в сфері державної реєстрації відомостей про юридичних осіб в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, було внесено відповідні зміни до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", зокрема, доповнено ст. 17 такого закону частиною п'ятою, відповідно до якої передбачено, що для державної реєстрації змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю або товариства з додатковою відповідальністю (далі в цій частині - товариство) подаються такі документи: заява про державну реєстрацію змін до цих відомостей; документ про сплату адміністративного збору; один із таких відповідних документів: а) рішення загальних зборів учасників товариства про визначення розміру статутного капіталу та розмірів часток учасників; б) рішення загальних зборів учасників товариства про виключення учасника з товариства; в) заява про вступ до товариства; г) заява про вихід з товариства; ґ) акт приймання-передачі частки (частини частки) у статутному капіталі товариства; д) судове рішення, що набрало законної сили, про визначення розміру статутного капіталу товариства та розмірів часток учасників товариства; е) судове рішення, що набрало законної сили, про стягнення з (повернення з володіння) відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства. Документи подаються такими особами: товариством - якщо подаються документи, зазначені в підпунктах "а" і "б" цієї частини; спадкоємцем чи правонаступником учасника товариства - якщо подається документ, зазначений у підпункті "в" цієї частини; учасником, який виходить з товариства, або його спадкоємцем чи правонаступником - якщо подається документ, зазначений у підпункті "г" цієї частини; особою, яка набула частку (частину частки) у статутному капіталі товариства, або особою, яка передала її, - якщо подається документ, зазначений у підпункті "ґ" цієї частини; позивачем - якщо подаються документи, зазначені в підпунктах "д", "е" цієї частини.

Тобто, положеннями ч. 5 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", в редакції, чинній станом на сьогоднішній день, передбачено можливість державної реєстрації змін до відомостей про склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю виключно на підставі судового рішення, що набрало законної сили, про стягнення з відповідача частки у статутному капіталі товариства, суб'єктом звернення відносно чого визначено саме позивача у відповідній судовій справі.

Таким чином, рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі №910/22529/15 є документом, який підтверджує перехід від ТОВ "Біпродукт" до ПАТ "Златобанк" права власності на частку в статутному капіталі ТОВ "ТЛК "Арктика" в розмірі 500 000,00 грн., що відповідає 25% статутного капіталу товариства, і може бути подано державному реєстратору для проведення державної реєстрації змін до відомостей про склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю як документ, визначений п.п. е) п. 3 ч. 5 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", за відсутності необхідності у поданні будь-яких інших документів для здійснення такої реєстрації (наприклад - рішення загальних зборів учасників, що є альтернативною підставою для вчинення відповідних дій).

Щодо посилань заявника на положення ст. 22 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" в редакції, чинній станом на сьогоднішній день, то суд відзначає, що такі положення регулюють виключно порядок звернення стягнення на частку учасника товариства в межах відповідних виконавчих проваджень, тобто, як майна боржника за рахунок якого здійснюється задоволення вимог стягувача в примусовому порядку, в той час, як спірні правовідносини стосуються фактичної реєстрації набутого ПАТ "Златобанк" права власності на частку в статутному капіталі ТОВ "ТЛК "Арктика" на підставі судового рішення, що не підлягає примусовому виконанню.

З огляду на викладене, з метою забезпечення реальної можливості виконання судового рішення у даній справі, тобто, досягнення позивачем мети звернення з відповідним позовом до суду, суд вважає за необхідне задовольнити відповідну заяву ПАТ "Златобанк" шляхом роз'яснення останньому, що рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі №910/22529/15 є документом, який підтверджує перехід від ТОВ "Біпродукт" до ПАТ "Златобанк" права власності на спірну частку та може бути подано державному реєстратору для проведення державної реєстрації відповідних змін до відомостей про склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю як документ, визначений п.п. е) п. 3 ч. 5 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 232-235, 245 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Публічного акціонерного товариства "Златобанк" про роз'яснення рішення суду задовольнити.

2. Роз'яснити Публічному акціонерному товариству "Златобанк", що рішення господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі №910/22529/15 є документом, який підтверджує перехід від Товариства з обмеженою відповідальністю "Біпродукт" (ідентифікаційний код 38856866) до Публічного акціонерного товариства "Златобанк" (ідентифікаційний код 35894495) права власності на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" (ідентифікаційний код 37075024) в розмірі 500 000,00 грн., що відповідає 25% статутного капіталу товариства, і може бути подано державному реєстратору для проведення державної реєстрації змін до відомостей про склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю як документ, визначений п.п. е) п. 3 ч. 5 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена.

Повна ухвала складена 17.12.2018.

Суддя В.П. Босий