ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"17" грудня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/2050/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.,

при секретарі судового засідання Орлов О.О.

розглянувши у судовому засіданні справу №916/2050/18

за позовом Приватного акціонерного товариства Дружківський завод металевих виробів

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця

про стягнення 82 307,22 грн., -

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність №57 від 06.09.2018р.

від відповідача: не зявився

Суть спору: Приватне акціонерне товариство Дружківський завод металевих виробів звернулось до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця 82 307,22 грн., з яких: 70 285,47 грн. пеня та 12021,75 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором поставки №ОД/НХ-18-346НЮ від 27.04.2018р. щодо повної та своєчасної оплати поставленого товару.

У відзиві за вх.№22419/18 від 02.11.2018р. відповідач просить суд зменшити розмір пені до 5000 грн. та розмір 3% річних до 1500 грн. із посиланням на те, що відповідачем порушено строк оплати товару через відсутність фінансування, оскільки відповідач не є комерційною організацією.

У відповіді на відзив за вх.№22995/18 від 09.11.2018р. позивач посилається на те, що у складі відповідача є служба комерційної роботи та маркетингу, що свідчить про невідповідність посилань відповідача на те, що він є некомерційною організацією. Також позивач зазначив, що договір поставки був укладений між сторонам за процедурою закупівель відкритих торгів, і саме відповідачем був складений проект договору поставки та встановлені умови оплати і штрафні санкції. Позивач вважає, що нараховані ним штрафні санкції не є надмірними. Окрім того, позивач посилається на те, що відповідачем не наведено суду жодних фактів того, що штрафні санкції, які заявлені позивачем мають надмірний характер порівняно зі збитками позивача. За посиланнями позивача положення ст.233 ГК України застосовуються на розсуд суду та лише у виняткових випадках. Також позивач зазначає, що 3% річних не є штрафними санкціями

Представник позивача у судовому засіданні 17.12.2018р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідач у судові засідання не зявився та заперечення на відповідь на відзив у встановлений судом строк не надав. При цьому, про дату, час і місце судових засідань відповідач повідомлений належним чином, про що свідчать відповідні повідомлення про вручення поштового відправлення.

На підставі ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 17.12.2018р. за участю представника позивача оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, господарським судом встановлено:

27.04.2018р. між ПАТ Українська залізниця (Замовник, відповідач) та ПрАТ Дружківський завод металевих виробів (Постачальник, позивач) укладений договір поставки №ОД/НХ-18-346НЮ, згідно з яким Постачальник передає у власність Замовника, а Замовник оплачує товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами, які визначені у Специфікації (Додаток №1), що додається до договору про закупівлю і є його невідємною частиною .

Відповідно до п.5.1 договору товар має бути поставлений в обсягах і строки (періоди), які визначені графіком поставки (Додаток №2 до договору).

Згідно з п.5.2 договору в межах конкретного періоду (кварталу) поставки товару, визначеного графіком поставки, Постачальник зобовязаний здійснити поставку товару на підставі письмових заявок Замовника у строки, визначені в цих заявках, але не пізніше ніж впродовж 15 робочих днів з моменту їх отримання у будь-який спосіб (факсом, електронною поштою, листом).

Відповідно до п.6.1 договору Замовник оплачує поставлений Постачальником товар за ціною, вказаною у Специфікації.

Згідно з п.6.4 договору загальна сума по договору становить 2 517 462 грн., у числі ПДВ 20% 419 577 грн.

Відповідно до п.7.2 договору розрахунки за поставлений товар здійснюються Замовником протягом 10 банківських днів з дати поставки товару, але не раніше дати реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування з операцій по постачанню товару, який підлягає оплаті в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлених чинним законодавством порядку та строки. У разі реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН з порушенням граничних строків їх реєстрації, встановлених чинним законодавством, оплата здійснюється протягом 10 банківських днів після реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

Згідно з п.7.3 договору днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками видаткової накладної.

Відповідно до п.11.1 договору за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань за договором винна сторона несе відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Згідно з п.11.2 договору Замовник за даним договором несе наступну відповідальність: у разі порушення строків оплати Замовник сплачує Постачальнику пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожен день прострочки, включаючи день оплати.

Відповідно до п.16.2 договору строк дії цього договору встановлюється сторонами з моменту його підписання до 31.12.2018р., а в частині виконання обовязків щодо розрахунків по договору до закінчення місця, наступного за місяцем, у якому закінчується строк реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРНП за операціями із цього договору.

Також господарським судом встановлено, що на виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу товар на суму 2 517 462 грн., що підтверджується видатковою накладною №1720 від 25.06.2018р. та актом приймання-передачі продукції №ВН-1720 від 25.06.2018р.

На оплату поставленого товару позивачем виставлений відповідачу рахунок-фактуру №6174 від 25.06.2018р.

Податкова накладна №248 від 25.06.2018р. щодо поставленого позивачем товару зареєстрована відповідачем 04.07.2018р.

У претензії від 16.08.2018р. №106 позивач просив відповідача сплатити борг за укладений між сторонами договором, який становить 2 556 086,07 грн.

У відповіді на претензію від 21.08.2018р. №НХ-12/7028 відповідач повідомив позивача, що розрахунки за договором будуть проведені негайно після отримання фінансування.

21.08.2018р. відповідачем сплачено позивачу 755 238,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1141430 від 21.08.2018р.

13.09.2018р. відповідачем сплачено позивачу 1 762 223,40 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1200899 від 13.09.2018р.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

Як вище встановлено господарським судом, між сторонами у справі укладений договір поставки №ОД/НХ-18-346НЮ від 27.04.2018р., згідно з яким позивач зобовязався поставити відповідачу товар, а відповідач зобовязався прийняти та оплатити цей товар у порядку та строки встановлені договором.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В силу вимог ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з умовами п.7.2 договору строк оплати поставленого позивачем товару за видатковою накладною від 25.06.2018р. становить до 10.07.2018р.

Між тим, за поставлений позивачем товар відповідач розрахувався із порушенням вставлених умовами договору строків, а саме: 21.08.2018р. відповідачем оплачено позивачу 755 238,60 грн., та 13.09.2018р. - 1 762 223,40 грн.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок 3% річних, який здійснений позивачем, та згідно з яким розмір 3% річних за загальний період з 12.07.2018р. по 14.09.2018р. становить 12 021,75 грн. перевірений господарським судом та встановлено відповідність цього розрахунку обставинам справи щодо прострочення відповідача.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Умовами п.11.2 укладеного між сторонами договору передбачено відповідальність відповідача у разі порушення троків оплати товар шляхом сплати пені у розмір облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожен день прострочки, включаючи день оплати

Розрахунок пені, який здійснений позивачем, та згідно з яким розмір пені за загальний період з 12.07.2018р. по 14.09.2018р. становить 70 285,47 грн., перевірений господарським судом та встановлено відповідність цього розрахунку обставинам справи щодо прострочення відповідача.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені до 5000 грн. та 3% річних до 1500 грн., господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Отже, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з'ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 26.07.2018р. у справі №924/1089/17.

На підставі аналізу поданих доказів та їх обєктивної оцінки, із врахуванням ненадання відповідачем будь-яких доказів для зменшення розміру штрафних санкцій, господарський суд не вбачає підстав для зменшення розміру нарахованої позивачем відповідачу пені.

При цьому господарський суд не приймає до уваги посилання відповідача на відсутність фінансування, оскільки відповідач не є комерційною організацією, оскільки доказів на підтвердження того, що відповідач є некомерційною організацією до суду не надано.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При цьому господарським судом відмовлено відповідачу у зменшенні розмір 3% річних з огляду на те, що за положеннями ст.549 ЦК України 3% річних не є штрафними санкціями, а є платою за користування коштами кредитора відповідно до ст.625 ЦК України, що в свою чергу унеможливлює застосування положень ст.233 ГК України до вимог про стягнення 3% річних.

За таких обставин господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі ст.129 ГПК України судові витраті щодо сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1.Позов Приватного акціонерного товариства Дружківський завод металевих виробів задовольнити.

2.Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі регіональної філії "Одеська залізниця" ОСОБА_1 акціонерного товариства "Українська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, код ЄДРПОУ ВП 40081200) на користь Приватного акціонерного товариства Дружківський завод металевих виробів (84205, Донецька обл.., м. Дружківка, вул. Соборна, 3, ) пеню у розмірі 70285 (сімдесят тисяч двісті вісімдесят пять) грн. 47 коп., 3% річних у розмірі 12 021 (дванадцять тисяч двадцять одна) грн. 75 коп. та судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 21 грудня 2018 р.

Суддя Г.Є. Смелянець