ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"10" грудня 2018 р. Справа № 922/1972/18

вх. № 1972/18

Суддя господарського суду Усатий В.О.

при секретарі судового засідання: Мазуренко А.О.

Розглянувши клопотання ГУ ДФС у Харківській області (вх.№ 30204 від 22.10.2018 р.)

по справі за заявою ТОВ "Фарміко", м. Харків

до ТОВ "Фарміко", м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Харківської області від 04.09.2018 р. визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Фарміко" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором ОСОБА_1, зобов'язано ліквідатора в строк до 04.09.2019 р. виконати ліквідаційну процедуру, надати суду обґрунтований звіт про виконану роботу, всі докази, що свідчать про виконання ліквідаційної процедури.

До суду від ГУ ДФС у Харківській області надійшло клопотання (вх.№ 30204 від 22.10.2018 р.), в якому податковий орган просить суд: зобов'язати ліквідатора надати інформацію щодо отримання первинних документів бухгалтерського та податкового обліку боржника; зобов'язати ліквідатора забезпечити можливість для проведення ГУ ДФС у Харківській області позапланової виїзної документальної перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів; не допустити ліквідацію боржника без проведення перевірки, оскільки під час її проведення контролюючий орган зможе достеменно перевірити дані про наявність у підприємства активів, дебіторської та/або кредиторської заборгованості, а також дійсний стан його платоспроможності.

Дослідивши матеріали справи, суд призначив до розгляду клопотання ГУ ДФС у Харківській області (вх.№ 30204 від 22.10.2018 р.) на 06.11.2018 р., зобов'язав ГУ ДФС у Харківській області надати суду уточнення до клопотання щодо особи ліквідатора ТОВ "Фарміко" та зобов'язав ліквідатора надати суду відзив на вказане клопотання.

У судове засідання 06.11.2018 р. учасники процесу не з'явились, витребуваних документів не надали, у зв'язку із чим судом було відкладено розгляд клопотання ГУ ДФС у Харківській області (вх.№ 30204 від 22.10.2018 р.) на 04.12.2018 р., повторно зобов'язано ГУ ДФС у Харківській області надати суду уточнення до клопотання щодо особи ліквідатора ТОВ "Фарміко", повторно зобов'язано ліквідатора надати суду відзив на вказане клопотання.

04.12.2018 р. до суду від ГУ ДФС у Харківській області надійшло уточнення до клопотання щодо особи ліквідатора ТОВ "Фарміко" ОСОБА_1

04.12.2018 р. у зв'язку з хворобою судді Усатого В.О. повідомлено про перенесення судового засідання з розгляду клопотання ГУ ДФС у Харківській області (вх.№ 30204 від 22.10.2018 р.) на 10.12.2018 р.

10.12.2018 р. учасники справи у судове засідання не з'явились, додаткових документів не надали.

Розглянувши матеріали справи, клопотання ГУ ДФС у Харківській області, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 40 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання боржника банкрутом (далі - Закон про банкрутство) у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає скарги на дії (бездіяльність) учасників ліквідаційної процедури та здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Своє клопотання ГУ ДФС у Харківській області обґрунтовує тим, що контролюючим органом 30.08.2018 р. було видано наказ № 6409 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Фарміко" та видані направлення № 9050, 9051, 9047, 9052 від 17.09.2018 р. З метою розпочати вказану перевірку, посадовими особами контролюючого органу 17.09.2018 р. здійснено виїзд за юридичною адресою ТОВ "Фарміко" (61022, м. Харків, пров. Криничний, 10), однак посадових осіб боржника або ліквідатора не встановлено. Враховуючи вищевказане, перевіряючими особами було складено акт від 17.09.2018 р. перевірки місцезнаходження ТОВ "Фарміко". Також, направлено засобами поштового зв'язку запит про надання документів для проведення перевірки на ім`я керівника ТОВ "Фарміко" ОСОБА_2

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з п. 78.1.7 ст. 78 Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється, у разі, якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Відповідно до п. 81.1. ст. 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відповідно до п. 78.4. Податкового Кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до п. 42.2. ст. 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Під письмовим повідомленням слід розуміти не тільки направлення відповідних відомостей зазначеним особам, а і їх отримання адресатом.

Відповідно до Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу - це повідомлення, яким оператор поштового зв'язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення та прізвище одержувача (пункт 2 Загальної частини).

Отже, за загальним змістом термін "повідомлення" включає в себе направлення, вручення та отримання одержувачем відомостей, з якими він має бути ознайомлений.

Проте, суд зазначає, що ГУ ДФС у Харківській області до клопотання не надано доказів надіслання наказу та направлень у встановленому законом порядку для проведення перевірки та належного повідомлення ліквідатора про проведення перевірки, в тому числі не направлення документів на його адресу.

Крім того, суд зазначає, що постановою про визнання боржника банкрутом від 04.09.2018 р. визнано ТОВ "Фарміко" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ухвалено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном; керівник банкрута звільняється з роботи у звязку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута; призначено ліквідатором ТОВ "Фарміко" - ОСОБА_1.

Тобто, після визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури та призначення ліквідатора, до останнього переходять права керівника (органів управління) юридичної особи - банкрута, а тому контролюючий орган зобов'язаний про проведення документальної позапланової перевірки та необхідність надання документів для її проведення повідомити саме ліквідатора. Чинне законодавство не зобов'язує ліквідатора самостійно подавати документи до податкового органу для проведення перевірки в процедурі ліквідації підприємства. Обов'язок щодо проведення перевірки покладається саме на контролюючий орган, а не на платника податків.

Також, відповідно до п. 85.1. ст. 85. Податкового Кодексу України забороняється витребування документів від платника податків будь-якими посадовими (службовими) особами контролюючих органів у випадках, не передбачених цим Кодексом.

Згідно із п. 85.2. ст. 85. Податкового Кодексу України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

З аналізу наведених норм Податкового Кодексу України вбачається, що документальна позапланова перевірка проводиться на підставі наказу керівника контролюючого органу та за наявності підстав для її проведення, а право на проведення такої перевірки виникає за умови завчасного надіслання до початку перевірки платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Обов'язок надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки, виникає у платника податків після початку перевірки. Доказів ухилення від такого обов'язку ліквідатором у разі належного повідомлення його про перевірку та у разі початку проведення такої перевірки контролюючим органом до клопотання не надано.

З огляду на вказані норми, суд зазначає, що документальна позапланова перевірка має бути призначена і проведена контролюючим органом із дотриманням порядку, підстав та умов, які визначені положеннями Податкового кодексу України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Положеннями Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" чітко встановлено порядок та вимоги проведення ліквідаційної процедури, які не можуть бути змінені за рішенням суду.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Враховуючи те, що матеріалами справи не підтверджено достатніми доказами викладені у клопотанні ГУ ДФС у Харківській області (вх. № 30204 від 22.10.2018 р.) обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання ГУ ДФС у Харківській області (вх. № 30204 від 22.10.2018 р.).

Керуючись ст. ст. 37-48 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 232-235, 240 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ГУ ДФС у Харківській області (вх. № 30204 від 22.10.2018 р.) відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу направити ліквідатору, ГУ ДФС у Харківській області.

Суддя ОСОБА_3