Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2018 р.

Справа № 906/982/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорської Н.А.

секретар судового засідання: Макарчук В.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№4)"

про стягнення 676,93 грн

Позивачем пред'явлено позов про стягнення на його користь з відповідача 676,93 грн., з яких: 34,45грн. 3% річних; 642,48грн. інфляційних, за неналежне виконання зобов'язань по договору купівлі-продажу природного газу №13/3247-ТЕ-10 від 28.12.12.

Ухвалою від 23.12.18 суд відкрив провадження у справі, вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 18 грудня 2018.

Сторони про день розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення кореспонденції.

Сторони своїх представників в судове засідання не направили.

У судовому засіданні оглянуто справу №906/1698/14 за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Державного підприємства "Підприємство Житомирської виправної колонії управління державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№4)" про стягнення 37604,31 грн.

Враховуючи те, що явка представників сторін в засідання суду обов'язковою не визнавалась, надання письмового відзиву відповідно до вимог ст.165 ГПК України є правом відповідача, а не його обов'язком, господарський суд розглядає справу за наявними матеріалами відповідно до ст. 202 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

28.12.12 між Публічним акціонерним товариством" Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець, позивач) та Державним підприємством "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№4)" укладено договір купівлі - продажу природного газу № 13/3247-ТЕ-10 (а.с.18) з додатковими угодами № 1 від 21.10.2013, № 2 від 10.11.2014 (а.с.24,25).

Відповідно до п.1.1 договору, продавець (позивач) зобов'язався передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього договору.

За умовами п. 3.1 договору, продавець передає покупцю газ у пунктах приймання - передачі газу на вхідній запірній/ відключаючій арматурі покупця.

Право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання - передачі.

Пунктом 3.3. договору сторонами погоджено, що приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Згідно з п.6.1 даного договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до пп.11.1 договору, договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печаткам сторін, діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

На виконання умов договору, позивач передав (поставив) відповідачу протягом січня-березня 2013 року природний газ в обсязі 68,745 куб.м. на загальну суму 90000,95грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу за вказаний період (а.с.26-28).

Позивач вказує, що відповідач свої зобов'язання за договором в частині оплати вартості отриманого природного газу виконував несвоєчасно з порушенням строку, передбаченого п. 6.1 договору, внаслідок чого у позивача виникло право на стягнення з відповідача 34,45грн. 3% річних та 642,48грн. інфляційних за неналежне виконання договору по оплаті поставленого газу по Акту приймання-передачі від 31.03.13 на суму 23722,70грн., що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Відповідно до ст. ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми,

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 17.02.15 у справі №906/1698/14 задоволено позовні вимоги позивача про стягнення боргу, пені, річних та інфляційних за вказаними зобов'язаннями, що утворилися станом на 21.11.14.

Згідно розрахунку позивача (а.с.16,17), нарахування річних здійснено за період з 22.11.14 по дату остаточного розрахунку - 06.02.15 з врахуванням часткових проплат, нарахування інфляційних здійснено з врахуванням рішення суду по справі №906/1698/14 за період з листопада 2014 по січень 2015.

Перевіривши правильність нарахування річних, суд встановив, що позивач при розрахунку здійснив помилку включивши до періоду нарахування дату остаточної сплати боргу 06.02.15.

Розмір річних за період з 22.11.14 по 05.02.15 за 76 днів, з врахуванням часткових сплат становить 34,37грн.(31,24+3,13)

Таким чином, вимога про стягнення 3% річних підлягає задоволенню в сумі 34,37 грн.

В частині стягнення 0,08 грн. 3% річних суд відмовляє за безпідставністю позовних вимог.

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних, вважає його правильним, тому вимога про стягнення інфляційних підлягає задоволенню в заявленому розмірі.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Це положення кореспондується зі ст.193 ГК України, згідно якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач відзиву на позов, контррозрахунку вказаних величин та докази їх сплати не надав.

Відповідно до ст. ст. 13,73,74,77 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є обґрунтованими, заявленими згідно з вимогами чинного законодавства, підтвердженими належними та допустимими доказами, які є в матеріалах справи, та такими, що підлягають частковому задоволенню на загальну суму 676,85 грн., з яких: 642,48 грн. інфляційні, 34,37 грн. 3 % річних.

В частині стягнення 0,08 грн. 3 % річних суд відмовляє.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№4)" (10001, м.Житомир, проспект Незалежності,172; код 08679971) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, код ЄДР 20077720)

- 34,37грн. - 3% річних;

- 642,48грн. - інфляційні нарахування;

- 1761,79грн. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 21.12.18

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1- в справу

2-3- сторонам (рек. з повідом.)