ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
С У Д О В И Й Н А К А З
28 листопада 2018 року
Справа № 926/2049/18
Господарський суд Чернівецької області у складі судді Гончарука О.В., розглянувши
про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по договору постачання електричної енергії на суму 1245,10грн.
27.11.2018 Акціонерне товариство «Чернівціобленерго» звернулось до Господарського суду Чернівецької області з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Каплівської сільської ради заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 1245,10 грн., в тому числі 1244,58 грн. заборгованість; 0,18грн. інфляційні; 0,27грн. – пеня; 0,07грн. – 3 % річних.
Розглянувши подану заяву, суд встановив, що відповідно до договору постачання електричної енергії №0091 від 15.02.2012, який укладено між Акціонерним товариством «Чернівціобленерго» та Каплівською сільською радою, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.
Згідно підпункту 2.3.4 пункту 2 договору споживач зобов’язаний оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатку № 1 «Порядок розрахунків» та додатку № 4 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії».
Пунктом 4.2.2 договору передбачено, що за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, споживач оплачує постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої та договірної величин.
Відповідно до п.10.2.2 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання енергетики України від 31 липня 1996 року № 28, споживач електричної енергії зобов’язаний оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих правил та умов договору.
Окрім того, згідно умов п.4.2.1 договору за внесення платежів з порушенням термінів, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 1 % від суми боргу за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за період за який сплачується пеня. За прострочення виконання договірних зобов’язань постачальник має право нараховувати інші штрафні санкції у вигляді 3 % річних та інфляційних втрат.
Однак, боржник свої грошові зобов’язання визначені умовами договору належним чином не виконав заборгувавши позивачу 1244,58 грн. за перевищення договірної величини споживання електричної енергії протягом червня 2018р. на 543 квт/год. Так у червні 2018р. боржником було спожито 843 квт/год електроенергії. Договірна величина споживання для боржника на вказаний період складає 300квт/год.
Розглянувши заяву про видачу судового наказу, судом не виявлено підстав передбачених ст. 152 ГПК України для відмови у видачі судового наказу.
Згідно з ч.1 статті 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, ст.526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Згідно ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Дослідивши долучені до заяви докази, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги про видачу судового наказу підлягають задоволенню, право на стягнення яких виникло на підставі договору постачання електричної енергії №0091 від 15.02.2012, а також відповідно до положень статті 193 Господарського кодексу України, статей 526, 530,610, 625 Цивільного кодексу України.
При цьому, сплачений стягувачем згідно платіжного доручення від 23.11.2018 року №246 судовий збір у розмірі 176,20 грн. слід покласти на боржника відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України.
Керуючись ст.ст 12, 129, 147, 148, 150, 151, 154-156, 159 ГПК України, суд
2.          Копію судового наказу, копію заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами надіслати боржнику.
3.Судовий наказ після набрання ним законної сили видати стягувачу.
Відповідно до частин 1 та 2 ст.157 ГПК України боржник має право протягом п’ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі.
Згідно із ч.1 ст.159 ГПК України у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п’яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
Дата набрання судовим наказом законної сили “21” грудня 2018 року.
Строк пред’явлення судового наказу до виконання “22” грудня 2021 року.
Дата видачі судового наказу стягувачу “21” грудня 2018 року.
Суддя Гончарук О.В.