ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"11" грудня 2018 р. м. Київ Справа № Б11/013-10

за заявою ДПІ у Києво-Святошинському р-ні ГУ ДФС у Київській області (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Ломоносова, 34; )

до відповідача 1 ЗАТ «Київський м'ясопереробний завод» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Промислова, 9; )

та відповідача 2 Приватного підприємства «Сігма» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Промислова, 9; )

про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових будівель

в межах справи № Б11/013-10

за заявою Малого підприємства «Плай» у формі ТОВ (81146, Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Підберізці; )

до ЗАТ «Київський м'ясопереробний завод» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Промислова, 9; ), далі - Боржник/Банкрут

про банкрутство

Суддя Наріжний С.Ю.

За участю секретаря Ющенко А.В.

За участю представників учасників у справі:

від Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області: Вірчак В.Г.;

від ПП «Сігма»: Руденко О.А.

ВСТАНОВИВ:

у провадженні господарського суду Київської області перебуває справа № Б11/013-10 за заявою МП «Плай» у формі ТОВ про банкрутство ЗАТ «Київський м'ясопереробний завод», порушена ухвалою від 09.02.2010 згідно Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі також: «Закон про банкрутство») в ред., чинній до 19.01.2013.

Постановою господарського суду Київської області від 19.11.2014 визнано банкрутом ЗАТ «Київський м'ясопереробний завод», відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором банкрута ЗАТ «Київський м'ясопереробний завод» арбітражного керуючого Микитьона В.В.

У червні 2015 до господарського суду Київської області надійшла заява кредитора у справі ДПІ у Києво-Святошинському р-ні ГУ ДФС у Київській області від 02.06.2015 № 1152/9/10-13-10-09 до відповідачів ЗАТ «Київський м'ясопереробний завод» та ПП «Сігма» про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових будівель від 19.01.2009.

В обґрунтування заяви заявник послався на спеціальну підставу недійсності правочину за ст. 20 Закону про банкрутство, а також на невідповідність правочину загальним нормам ЦК України.

Ухвалою господарського суду Київської області від 08.07.2015 заяву задоволено повністю; визнано недійсним договір купівлі-продажу від 19.01.2009 нежилих будівель (Адміністративний корпус) під літерою «А» загальною площею 850,9 м.кв. та (Виробничий корпус) під літерою «Б» загальною площею 2806,0 м.кв., розташовані за адресою: м. Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області, по вулиці Промисловій, 9, що укладений між ЗАТ «Київський м'ясопереробний завод» та ПП «Сігма»; ухвалено повернути сторони у первинний стан, який існував до укладення договору купівлі-продажу нежилих будівель від 19.01.2009 та визнано право власності на нежилі будівлі (Адміністративний корпус) під літерою «А» загальною площею 850,9 м.кв. та (Виробничий корпус) під літерою «Б» загальною площею 2806,0 м.кв., розташовані за адресою: м. Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області за ЗАТ «Київський м'ясопереробний завод».

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2018 вказану вище ухвалу місцевого суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 05.07.2018 постанову суду апеляційної інстанції від 18.04.2018 та ухвалу місцевого суду від 08.07.2015 скасовано; справу передано на новий розгляд до господарського суду Київської області.

За наслідком автоматизованого розподілу справу № Б11/013-10 щодо розгляду заяви про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових будівель передано для нового розгляду судді Наріжному С.Ю.

Ухвалою суду від 24.09.2018 справу № Б11/013-10 у відповідній частині прийнято до провадження судді Наріжного С.Ю.; встановлено здійснювати розгляд заяви за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 23.10.2018; встановлено строк ЗАТ «Київський м'ясопереробний завод» та ПП «Сігма» для надання суду відзивів в порядку ст. 165 ГПК України на заяву ДПІ у Києво-Святошинському р-ні ГУ ДФС у Київській області від 02.06.2015 № 1152/9/10-13-10-09 - протягом 15 днів з дня отримання даної ухвали.

18.10.2018 до суду надійшов відзив ПП «Сігма» від 18.10.2018 б/№ (вх. № 30289/18) на заяву про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових будівель.

Ухвалою суду від 23.10.2018 підготовче засідання у справі відкладено на 20.11.2018; встановлено строк ДПІ у Києво-Святошинському р-ні ГУ ДФС у Київській області для подачі відповіді на відзив ПП «Сігма» в порядку ст. 166 ГПК України - до 10.11.2018; встановлено строк ПП «Сігма» для подачі заперечень в порядку ст. 167 ГПК України - до 19.11.2018.

19.11.2018 на електронну пошту суду надійшов відзив ліквідатора ЗАТ «Київський м'ясопереробний завод» арбітражного керуючого Карауш Ю.В. від 16.11.2018 № 02-30-18/307 (вх. № 32340/18) на подану заяву, згідно якого ліквідатор визнала заявлені вимоги і просить заяву ДПІ у Києво-Святошинському р-ні ГУ ДФС у Київській області задовольнити.

Вказаний відзив Відповідача 1 подано з пропуском встановленого судом строку для подачі відзиву, про що зазначено в ухвалі суду від 20.11.2018, отже відповідно до ст. 118 ГПК України даний відзив залишається без розгляду.

Ухвалою суду від 20.11.2018 закрито підготовче провадження за заявою ДПІ у Києво-Святошинському р-ні ГУ ДФС у Київській області від 02.06.2015 № 1152/9/10-13-10-09 до ЗАТ «Київський м'ясопереробний завод» та ПП «Сігма» про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових будівель, у відокремленому провадженні в межах справи № Б11/013-10 про банкрутство ЗАТ «Київський м'ясопереробний завод»; призначено справу до розгляду по суті на 11.12.2018.

10.12.2018 до суду надійшло клопотання ліквідатора ЗАТ «Київський м'ясопереробний завод» арбітражного керуючого Карауш Ю.В. від 07.12.2018 № 02-30-18/333 (вх. № 34141/18) про відкладення розгляду справи.

11.12.2018 до суду надійшли додаткові письмові пояснення заявника Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області до заяви про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

11.12.2018 в судове засідання з'явились представники заявника Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області та Відповідача 2 ПП «Сігма», інші учасники у справі в судове засідання не з'явились.

Розглянувши клопотання ліквідатора ЗАТ «Київський м'ясопереробний завод» арбітражного керуючого Карауш Ю.В. про відкладення розгляду справи судом встановлено, що ліквідатор зазначає про неможливість бути присутньою в судовому засіданні.

Статтями 74, 77 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що арбітражним керуючим Карауш Ю.В. до клопотання не додано жодних доказів на підтвердження поважності обставин неможливості забезпечити участь в судовому засіданні, отже подане клопотання про відкладення розгляду справи залишається судом без задоволення.

В судовому засіданні представник Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області подану заяву про визнання недійсним договору підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в заяві. Представник ПП «Сігма» проти заяви заперечив з підстав, викладених у відзиві та просив відмовити у задоволенні заяви повністю.

Детально дослідивши подану заяву ДПІ у Києво-Святошинському р-ні ГУ ДФС у Київській області від 02.06.2015 № 1152/9/10-13-10-09 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових будівель від 19.01.2009, відзив Відповідача 2, заслухавши пояснення представників учасників у справі, суд зазначає таке.

В заяві заявник просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу від 19.01.2009 нежилих будівель (Адміністративний корпус) під літерою «А» загальною площею 850,9 м.кв. та (Виробничий корпус) під літерою «Б» загальною площею 2806,0 м.кв., розташовані за адресою: м. Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області, по вулиці Промисловій, 9, що укладений між ЗАТ «Київський м'ясопереробний завод» та ПП «Сігма»; повернути сторони у первинний стан, який існував до укладення договору купівлі-продажу нежилих будівель від 19.01.2009 та визнати право власності на нежилі будівлі (Адміністративний корпус) під літерою «А» загальною площею 850,9 м.кв. та (Виробничий корпус) під літерою «Б» загальною площею 2806,0 м.кв., розташовані за адресою: м. Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області за ЗАТ «Київський м'ясопереробний завод».

В обґрунтування заяви заявник посилається на спеціальну підставу недійсності правочину за ст. 20 Закону про банкрутство, а також на невідповідність правочину ст. 215 ЦК України, оскільки правочин укладено за заниженою вартістю, покупцем не виконано обов'язку за договором щодо оплати отриманого товару, отже Боржником спірний договір укладено не з метою отримання прибутку, а з метою виведення активів товариства, що спричинило збитків кредиторам.

Так, 19.01.2009 між ЗАТ «Київський м'ясопереробний завод» (продавець) та ПП «Сігма» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу нежилих будівель, зареєстрований в реєстрі за № 1-8, відповідно до умов якого (п. 1) продавець передає у власність, а покупець приймає у власність нежилі будівлі (Адміністративний корпус) під літерою «А», з цегли, загальною площею 850,9 м.кв., та (Виробничий корпус) під літерою «Б», з з/бетонних панелей, загальною площею 2806,0 м.кв., що знаходяться на земельній ділянці площею 1,2928 га, в м. Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області, по вул. Промисловій, під № 9.

Пунктом 3 вказаного договору передбачено, що цей продаж сторонами вчинено за суму - 46621 грн., в т.ч. ПДВ - 7770,17 грн. Покупець зобов'язаний сплатити на розрахунковий рахунок продавця зазначену суму грошей в такому порядку: 5% вказаної суми, що становить 2331,20 грн. протягом 10 робочих днів з моменту нотаріального посвідчення цього договору, а залишкову суму, що становить 44289,80 грн. протягом 6 місяців з моменту нотаріального посвідчення цього договору.

Згідно п. 4 договору визначено, що балансова вартість нежилої будівлі під літерою «А» становить - 2789,57 грн., нежилої будівлі під літерою «Б» становить - 36061,26 грн.

Передбачене договором майно було передане продавцем покупцю відповідно до Акту приймання-передачі нежилих будівель від 19.01.2009.

Частиною 1 статті 20 Закону про банкрутство встановлено, що правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов'язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів.

Суд зазначає, що вказана стаття була внесена до Закону про банкрутство Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 22.12.2011 № 4212-VI, а спірний договір підписано у 2009 році, на що також звернув увагу Верховний Суд в постанові від 05.07.2018 у даній справі та встановив необхідність надати правову оцінку можливості застосування наведеної редакції Закону у даному випадку.

Пунктом 1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 22.12.2011 № 4212-VI встановлено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких відкрито після набрання чинності цим Законом.

Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких відкрито до набрання чинності цим Законом.

Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких відкрито до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Отже, враховуючи, що спірний Договір укладено сторонами 19.01.2009, провадження у справі про банкрутство Боржника порушене 09.02.2010 та постанова про визнання Боржника банкрутом винесена 19.11.2014, суд з огляду на наведені приписи п. 1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування у даному випадку ст. 20 Закону про банкрутство від 22.12.2011 № 4212-VI, та в даній справі можуть застосовуватись лише положення Закону про банкрутство від 22.12.2011 № 4212-VI, що регулюють ліквідаційну процедуру та продаж майна в провадженні у справі про банкрутство.

Таким чином суд відхиляє посилання заявника на наявність спеціальної підстави визнання правочину недійсним згідно ст. 20 Закону про банкрутство від 22.12.2011 № 4212-VI.

При цьому суд зазначає, що редакція Закону про банкрутство, що була чинна станом на дату порушення провадження у справі про банкрутство ЗАТ «Київський м'ясопереробний завод», до 19.01.2013, не передбачала права кредитора у справі про банкрутство ініціювати питання щодо визнання недійсними правочинів, укладених боржником.

Дослідивши доводи заявника про невідповідність спірного договору ст. 215 ЦК України, а саме відчуження майнового комплексу за заниженою вартістю, без мети отримання прибутку, суд зазначає, що заявник посилається на висновок про вартість нежитлових будівель, виконаний ФОП Кожемякіним С.С., в якому зазначено, що ринкова вартість спірного майна на момент продажу складала 20187800 грн. з ПДВ та вказує про відсутність доказів, які б підтверджували розумність та об'єктивність визначеної сторонами договору вартості майна у сумі 46621 грн.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Так, згідно висновку про вартість нежитлових будівель, виконаного ФОП Кожемякіним С.С., на який посилається в заяві заявник, зазначено, що ринкова вартість спірного майна на момент продажу складала 20187800 грн. з ПДВ. При цьому зазначено, що оцінювач не проводив особистого огляду об'єкту аналізу; вказана вартість дійсна за умови, що на дату аналізу (19.01.2009) будівлі перебували у задовільному технічному стані та були придатні до експлуатації.

При цьому, в Додатку 2 до висновку оцінювачем зазначено, що на дату складання висновку будівлі не експлуатуються та знаходяться у незадовільному технічному стані.

Відповідач 2 у відзиві зазначає, що сплачена за договором сума є адекватною ціною за спірні будівлі з урахуванням їх дійсного технічного стану та необхідності вкладення в ремонт та відновлення вказаних будівель значних коштів та інших ресурсів.

Суд зазначає, що заявником не надано належних та допустимих доказів того, що станом на дату укладення спірного договору будівлі перебували у задовільному технічному стані та були придатні до експлуатації.

Таким чином, оскільки висновок про вартість нежитлових будівель, виконаний ФОП Кожемякіним С.С., на який посилається в заяві заявник, ґрунтується на припущеннях щодо можливого технічного стану будівель на дату оцінки, судом вказаний висновок не може бути прийняти в якості належного та допустимого доказу на підтвердження дійсної вартості об'єкту оцінки.

Судом також встановлено, що Відповідачем 2 протягом розгляду спору надано докази здійснення оплати визначених умовами договору сум за нерухоме майно, що спростовує твердження заявника про те, що Боржник не отримав коштів за договором.

Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Суд зазначає, що заявником не доведено обставин невідповідності спірного договору купівлі-продажу нормам ст. 203, 215 ЦК України, отже у суду відсутні підстави для визнання вказаного договору недійсним.

Враховуючи викладене вище суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ДПІ у Києво-Святошинському р-ні ГУ ДФС у Київській області від 02.06.2015 № 1152/9/10-13-10-09 до ЗАТ «Київський м'ясопереробний завод» та ПП «Сігма» про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових будівель від 19.01.2009.

Крім цього суд зазначає, що Відповідачем 2 у відзиві зазначено окрему підставу для відмови у задоволенні заяви - пропуск заявником строку позовної давності.

Статтями 256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п. 2.2. Постанови Пленуму ВГСУ від 29.05.2013 № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Судом вище встановлено відсутність порушеного права при укладенні спірного договору купівлі-продажу нежитлових будівель від 19.01.2009 та відсутність підстав для задоволення заяви про визнання правочину недійсним, отже зазначені Відповідачем 2 обставини пропуску заявником строку позовної давності не розглядаються.

Керуючись ст. 232-235, 255, п. 17.5. розділу ХІ ГПК України, ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви ДПІ у Києво-Святошинському р-ні ГУ ДФС у Київській області від 02.06.2015 № 1152/9/10-13-10-09 до ЗАТ «Київський м'ясопереробний завод» та ПП «Сігма» про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових будівель від 19.01.2009.

2. Копію ухвали надіслати учасникам у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом десяти днів з дати складення та підписання повного тексту ухвали шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Київської області.

Повний текст ухвали виготовлено і підписано 17.12.2018.

Суддя С.Ю. Наріжний