ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2018 Справа №914/1954/18

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Матвіїва Р.І., за участю секретаря судового засідання Сала О.А., розглянув матеріали позовної заяви

позивача: Приватного акціонерного товариства “Львівобленерго”, м. Львів,

до відповідача: Кам’янко-Бузького міського комунального підприємства “Управління житлово-комунального господарства м. Кам’янко-Бузька”, м. Кам’янка-Бузька, Львівська область,

предмет позову: стягнення 71 107,64 грн.,

підстава позову: порушення зобов’язань по договору постачання електричної енергії №12121 від 05.11.2007 року,

за участю представників:

позивача: не з’явився,

відповідача: не з’явився.

ПРОЦЕС

19.10.2018 року на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства “Львівобленерго” до відповідача: Кам’янко-Бузького міського комунального підприємства “Управління житлово-комунального господарства м. Кам’янко-Бузька” про стягнення 71 107,64 грн.

Ухвалою суду від 24.10.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження, призначено розгляд справи по суті в судове засідання 21.11.18 року.

Ухвала суду про відкриття провадження отримана сторонами 06.11.2018 року, що підтверджено повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відводів складу суду сторонами не заявлено. Відзиву у встановлений законом і судом трок відповідачем не подано.

У судове засідання 21.11.2018 року сторони явку представників не забезпечили, причин неявки не повідомили, хоча про дату та час судового засідання повідомлені належним чином. Судом відкладено судове засідання на 12.12.2018 року. Ухвала суду отримана позивачем 26.11.2018 року, відповідачем – 24.11.2018 року, що підтверджено повідомленнями про вручення поштового відправлення.

12.12.2018 року від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв’язку з перебуванням представника позивача у основній щорічній відпустці та неможливістю забезпечення його участі у судовому засіданні, або розглядати справу за його відсутності за наявними матеріалами.

12.12.2018 року від відповідача на електронну адресу суду надійшло клопотання про відкладення справи на інший день у зв’язку з наданням можливості забезпечити явку представника в судове засідання.

У судове засідання 12.12.2018 року сторони явку представників повторно не забезпечили.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Суд звертає увагу, що відповідно до положень ст.248 ГПК України справи у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника (ч.ч.3 ст.56 ГПК України).

Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності (ч.3 ст.196 ГПК України).

Враховуючи повторну неявку представників сторін у судове засідання, завчасне та належне повідомлення сторін про дату та час судового засідання, неповідомлення відповідачем причин неможливості забезпечення явки представника у судове засідання, неповідомлення сторонами наміру подання заяв по суті справи, інших заяв, клопотань, заперечень чи доказів, а також строки розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд не вважає неявку представників в судове засідання такою, що перешкоджає розгляду справи по суті в даному судовому засіданні, та не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ч.2 ст.202 ГПК України.

У судовому засіданні 12.12.2018 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

СУТЬ СПОРУ ТА ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН

Спір між сторонами виник у зв’язку із неналежним виконанням відповідачем, на переконання позивача, зобов’язань по договору про постачання електричної енергії. Позивач зазначає, що в порушення умов договору відповідач не здійснював повної та вчасної оплати за поставлену йому активну електричну енергію. Відповідно, Приватне акціонерне товариство “Львівобленерго” звернулось до суду з позовом до про стягнення 71 107,64 грн. заборгованості, з яких 65 075,43 грн. основного боргу, 5 147,08 пені, 616,94 3% річних, 268,19 інфляційних втрат. На підтвердження позовних вимог долучено договір про постачання електричної енергії №12121 від 05.11.2007 року, рахунки на активну енергію, акти про використану електроенергію.

Відповідач, належним чином повідомлений про відкриття провадження у даній справі, відзиву на позовну заяву та доказів на спростування наведених у позовній заяві обставин не подав.

ОБСТАВИНИ, СТАНОВЛЕНІ СУДОМ З МАТЕРІАЛІВ СПРАВИ

05.11.2007 року Відкрите акціонерне товариство “Львівобленерго” (згідно зі Статутом ПрАТ «Львівобленерго» Відкрите акціонерне товариство «Львівобленерго» перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Львівобленерго», в подальшому перейменоване в Приватне акціонерне товариство «Львівобленерго») і Кам’янка-Бузьке міське комунальне підприємство «Управління житлово-комунального господарства м. Кам’янка-Бузька» уклали договір про постачання електричної енергії №12121, відповідно до якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, зазначеною в додатку №9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», а споживач оплачує постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору.

03.02.2014 року у зв'язку з введенням нової точки обліку - гуртожиток в м.Кам’янка-Бузька по вул.Я.Мудрого, 62а сторони домовились про внесення змін до договору №12121 від 05.11.2007 р., а саме шляхом доповнення додатків №1, №3, №4, №6, №9-12

На виконання даного договору позивачем складено акти про використану електроенергію на підставі договору №90469 від 28.09.2006 року за період січень-липень 2012 року, а також надано споживачу рахунки за активну енергію за січень 2018 року на суму 10 085,41 грн. (нараховано за січень – 10 278,78 грн.), лютий 2018 року – 21 843,49 грн. (нараховано за лютий – 11 758,08 грн.), березень 2018 року – 49 099,13 грн. (нараховано за березень – 27 255,64 грн.), квітень 2018 року на суму 41 749,39 грн. (нараховано за квітень – 8 272,28 грн.), за травень 2018 року на суму 42 033,11 грн. (нараховано за травень – 2 283,72 грн.), за червень 2018 року на суму 42 332,07 грн. (нараховано за червень – 2 448,98 грн.), за липень 2018 року на суму 42 664,41 грн. (нараховано за липень – 1 532,34 грн.), за серпень 2018 року на суму 65 075,43 грн. (нараховано за серпень – 22 411,02 грн.). Вказані рахунки містять підписи отримувача та дати їх отримання.

Як вбачається з виставлених рахунків та з розрахунку боргу по активній електроенергії, в квітні 2018 року відповідачем здійснено оплату в розмірі 15 622,00 грн., у травні – 2 000,00 грн., у червні – 2 150,00 грн., у липні – 1 200,00 грн., тобто відповідачем здійснювались часткові оплати отриманої електроенергії, однак, з порушенням строків, встановлених договором - 5 операційних днів з дня отримання рахунку (п.7 додатку №2 «Порядок розрахунків»).

Дані факти матеріалами справи підтверджуються, документально не спростовувались.

ВИСНОВКИ СУДУ

Дослідивши представлені суду докази, суд вважає позовні вимоги підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково з огляду на наступне.

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як встановлено судом вище, підставою виникнення правовідносин між сторонами є договір про постачання електричної енергії №12121 від 05.11.2007 року.

Згідно з ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу.

Частинами 6, 7 ст. 276 ГК України визначено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов’язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов’язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно з ч.2 ст. 714 ЦК України до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Статтею 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Зазначеній статті кореспондується передбачений ч.1 ст. 662 ЦК України обов'язок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Договором про постачання електричної енергії №12121 сторонами погоджено порядок оплати вартості електричної енергії. Так, відповідно до п.2.3.3 споживач зобов’язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків №2 «Порядок розрахунків» та №9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії». Згідно з п.2 додатку №2 розрахунковим періодом вважається період з 15 числа попереднього місяця до 14 числа поточного місяця (включно) та прирівнюється до календарного, а згідно з п.5 остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунку відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених ПКЕЕ. Згідно з п.7 рахунки на оплату платежів, передбачених даним договором, виписуються постачальником електричної енергії та надаються споживачу. Тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку. Дата оплати рахунка (здійснення розрахунку) визначається датою, на я к у були зараховані кошти на поточним рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії за регульованим тарифом.

Судом вище встановлено, що не спростовувалось здійснення позивачем постачання електричної енергії споживачу протягом січня-серпня 2018 року та здійснення споживачем несвоєчасних і неповних платежів за отриману від постачальника електроенергію. Зокрема, відповідачем здійснено оплату в загальному розмірі 20 972,00 грн., тоді як позивачем поставлено електроенергію на загальну суму 86 240,84 грн. Відтак, враховуючи, що здійснення оплати отриманих рахунків мала відбуватися не пізніше 5 операційних днів, враховуючи отримання останнього рахунка за серпень 2018 року 04.09.2018 року, а також враховуючи здійснення відповідачем переплати в сумі 193,37 грн. станом на 01.01.2018 року, позивачем правильно визначено суму заборгованості по отриманій електроенергії в розмірі 65 075,43 грн.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 610 Цивільного кодексу України зазначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Аналізуючи виставлені позивачем рахунки за січень-серпень 2018 року, отримання таких споживачем 30.01.2018 року, 23.02.2018 року, 02.04.2018 року, 03.05.2018 року, 05.06.2018 року, 10.07.2018 року, 26.07.2018 року та 04.09.2018 року, враховуючи правила перебігу строків, суд зазначає, що прострочення по виконанню зобов’язання за січень настало 06.02.2018 року, за лютий – 02.03.2018 року, за березень – 08.04.2018 року, за квітень – 11.05.2018 року, за травень – 12.06.2018 року, за червень – 17.07.2018 року, за липень – 02.08.2018 року, за серпень – 11.09.2018 року.

Пунктом 3 ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Сторони погодили, що у разі несвоєчасної оплати платежів, обумовлених даним договором, постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені, суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми (п.8 додатку №2 до договору). Згідно з п.4.2.1 договору за внесення платежів, передбачених цим договором, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремим рядком.

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Позивачем долучено розрахунок пені на суму 5 147,08 грн.

Господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов'язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (п.1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України 17.12.2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Здійснюючи перерахунок пені за обраний позивачем період, враховуючи часткові оплати відповідача у відповідних періодах, не виходячи за межі визначених позивачем сум, суд зазначає, що стягненню підлягає пеня, визначена позивачем, так як судом при здійсненні перерахунку отримано суму - 5 247,01 грн. (по рахунку за січень 2018р. за період 07.02.18-04.03.18 на суму 10 085,41 грн. – 231,55, по рахунку за лютий 2018р. за період 05.03.18-02.04.18 на суму 21 843,49 грн. – 590,07 грн., 03-04.04.18р. на суму 18 443,49 грн. – 34,36 грн., 05.-07.04.18р. на суму 16 443,49 грн. – 45,95 грн., по рахунку за березень 2018р. за 08-17.04.18р. на суму 43 699,13 грн. – 407,06 грн., 18-19.04.18р. на суму 36 477,13 грн. – 67,96 грн., 20-23.04.18 на суму 35 477,13 грн. – 132,19 грн., 24-25.04.18 на суму 34 477,13 грн. – 64,23 грн., 26.04.18-10.05.18 на суму 33 477,13 грн. – 467,76 грн., по рахунку за квітень – 11-22.05.2018 року на суму 41 749,39 грн. – 466,68 грн., 23.05.18-11.06.18р. на суму 39 749,41 грн. – 740,54 грн., по рахунку за травень 2018р. за 12-21.06.2018 року на суму 42 033,11 грн. – 391,54 грн., 22.06-16.07.18р. на суму 39 883,11 грн. – 933,16 грн., по рахунку за червень 2018р. за період 17-19.07.18р. на суму 42 332,11 грн. – 121,78 грн., 20.07.-01.08.18р. на суму 41 132,11 грн. – 512,74 грн., по рахунку за липень за період 02.08.2018 року на суму 41 132,11 грн. – 39,44 грн.), що є більшим за заявлені вимоги.

Крім суми пені, позивачем заявлено до стягнення 616,94 3% річних, 268,19 інфляційних втрат. Так, відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок суми 3% річних, судом отримано наступні розрахунки: 07.02.18-04.03.18 на суму 10 085,41 грн. – 21,55 грн., за період 05.03.18-02.04.18 на суму 21 843,49 грн. – 52,07 грн., 03-04.04.18р. на суму 18 443,49 грн. – 3,03 грн., 05.-07.04.18р. на суму 16 443,49 грн. – 4,05 грн., за 08-17.04.18р. на суму 43 699,13 грн. – 35,92 грн., 18-19.04.18р. на суму 36 477,13 грн. – 6,00 грн., 20-23.04.18 на суму 35 477,13 грн. – 11,66 грн., 24-25.04.18 на суму 34 477,13 грн. – 5,67 грн., 26.04.18-10.05.18 на суму 33 477,13 грн. – 41,27 грн., 11-22.05.2018 року на суму 41 749,39 грн. – 41,18 грн., 23.05.18-11.06.18р. на суму 39 749,41 грн. – 65,34 грн., за 12-21.06.2018 року на суму 42 033,11 грн. – 34,55 грн., 22.06-16.07.18р. на суму 39 883,11 грн. – 81,95 грн., за період 17-19.07.18р. на суму 42 332,11 грн. – 10,44 грн., 20.07.-01.08.18р. на суму 41 132,11 грн. – 43,95 грн., за період 02.08-10.09.2018 року на суму 42 664,41 грн. – 140,27 грн., з 11.09.18-15.09.18р. на суму 65 075,4 грн. – 26,74 грн., тобто на загальну суму 625,60 грн., що є більшим від заявленої до стягнення позивачем. Відтак, задоволенню підлягає сума 3% річних, визначена позивачем.

Здійснивши перерахунок інфляційних втрат по активній електроенергії в межах періоду, визначеного позивачем, та з урахуванням правила нарахування інфляційних втрат в середньому за місяць, а не в залежності від кількості днів (формула розрахунку інфляційних втрат складається з суми заборгованості, помноженої на індекс інфляції, від якої відмінусовується сума боргу), судом отримано наступні значення: 07.02.18-04.03.18 на суму 10 085,41 грн. – 90,77 грн., 05.03.18-02.04.18 на суму 21 843,49 грн. – 240,28 грн., що є більшим від визначеного позивачем і не може враховуватись при визначенні суми до стягнення, 03-04.04.18р. на суму 18 443,49 грн. – 0,00 грн., 05.-07.04.18р. на суму 16 443,49 грн. – 0,00 грн., за 08-17.04.18р. на суму 43 699,13 грн. – 349,59 грн., що також перевищує суму, визначену позивачем, у зв’язку з чим застосовується розмір, визначений позивачем, 18-19.04.18р. на суму 36 477,13 грн. – 0,00 грн., 20-23.04.18 на суму 35 477,13 грн. – 0,00 грн., 24-25.04.18 на суму 34 477,13 грн. – 0,00 грн., 26.04.18-30.04.18 на суму 33 477,13 грн. – 0,00 грн., 01.07-17.07.18р. на суму 39 883,11 грн. – -279,18 грн., за період 18-19.07.18р. на суму 42 332,11 грн. – 0,00 грн., 20.07.-31.07.18р. на суму 41 132,11 грн. – 0,00 грн. Відтак, обґрунтованою є сума інфляційних втрат у розмірі 120,59 грн.

Відповідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи досліджені та встановлені вище обставини справи, перевіривши доводи позивача, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині 65 075,43 грн. основного боргу, 5 147,08 пені, 616,94 3% річних, 120,59 інфляційних втрат, у задоволенні вимоги про стягнення 147,60 грн. інфляційних втрат суд відмовляє.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 74, 76-80, 129, ч.9 ст.165, ст.ст. 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Кам’янка-Бузького міського комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства м. Кам’янка-Бузька» (80400, Львівська обл., Кам'янка-Бузький район, місто Кам'янка-Бузька, вулиця Шопена, будинок 5, код ЄДР 22358311) на користь Приватного акціонерного товариства “Львівобленерго” (79026, Львівська обл., місто Львів, вул. Козельницька, будинок 3, код ЄДР 00131587) 65 075,43 грн. основного боргу, 5 147,08 пені, 616,94 3% річних, 120,59 інфляційних втрат і 1 758,48 грн. рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

У задоволенні вимоги про стягнення 147,6грн. інфляційних втрат відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 17.12.2018 року.

Суддя Матвіїв Р.І.