ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року Справа № 915/933/18

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Турщеб»,

(юридична адреса: 56530, АДРЕСА_1

Поштова адреса: 56500, Миколаївська обл., м.Вознесенськ, вул. Соборності, 13, , р/р 8131 у відділенні ПАТ «Укрексімбанк» м.Вознесенськ, МФО 326739)

до відповідача: Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого

акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»

(54029, м.Миколаїв, вул. Галини Петрової, 2-А, , р/р8522 в МФ ПАТ КБ «ПриватБанк», МФО 326610)

Суддя Ткаченко О.В.

Секретар судового засідання Сулейманова С.М.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: представник не зявився.

від відповідача: представник не зявився.

в судовому засіданні приймає участь:

СУТЬ СПОРУ: стягнення заборгованості в сумі 238090,17 грн.

27.08.2018р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Турщеб» звернулось до Господарського суду Миколаївської області із позовом №233 від 23.08.2018р. до Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості в сумі 238090,17 грн.

Як на підставу позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу №03/97 від 01.12.2016р. в частині неналежної оплати оставленого товару (щебеневої продукції), а також на приписи ст.ст. 526, 530, 549-552, 611, 612, 625 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 30.08.2018р. позовну заяву було прийнято до розгляду суддею Василякою К.Л. за правилами спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено на 25.09.2018р.

07.09.2018р. відповідач надав суду клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, яке ухвалою суду від 13.09.2018р. було залишено без задоволення.

17.09.2018р. від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому він вимоги позивача не визнає, зазначаючи, що по-перше, позивачем в порушення умов п.1.1 договору, не надано заявок на поставку щебеневої продукції; по-друге, оскільки позивачем не надано відповідачу увесь перелік документів, передбачених умовами п.п.4.3, 5.2 договору, строк виконання зобовязання відповідача з оплати поставленої щебеневої продукції не настав.

21.09.2018р. та 24.10.2018р. від позивача до суду надійшли заяви про зменшення позовних вимог.

Однак 30.11.2018р. позивач надав суду клопотання про залишення вказаних заяв без розгляду, як помилково направлених.

З тексту вказаних заяв вбачається, що вони стосуються часткової оплати заборгованості за договором №03/10, яка не є предметом спору у даній справі.

За таких обставин, господарський суд вважає за необхідне клопотання позивача задовольнити, залишити заяви про зменшення позовних вимог у справі №915/933/18 без розгляду.

Ухвалою суду від 25.09.2018р. розгляд справи було відкладено на 30.10.2018р.

24.10.2018р. від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив про належне виконання умов договору купівлі-продажу та надання відповідачу повного пакету документів на поставлений щебінь (із наданням підтверджуючих документів).

30.10.2018р. від відповідача до суду надійшли: заява про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням, а також заява про відкладення судового засідання.

Ухвалою суду від 30.10.2018р. за результатами повторного автоматизованого розподілу Автоматизованої системи документообігу господарського суду справу було прийнято до провадження суддею Ткаченко О.В., розгляд справи почато спочатку, відмовлено відповідачу у задоволенні заяви про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Представники сторін в судове засідання не зявились.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

11.12.2018р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд, -

встановив:

01 грудня 2016 року за №03/97 між товариством з обмеженою відповідальністю «Турщеб», як постачальником, та дочірнім підприємством «Миколаївський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», як покупцем, був укладений договір, відповідно до умов якого, постачальник зобовязався постачати покупцеві щебеневу продукцію узгодженими партіями, а покупець зобовязався оплатити та прийняти поставлений товар в кількості відповідно поданим заявкам, які погоджені з постачальником. Кількість та асортимент товару для постачання за цим договором визначається відповідно до заявок покупця (п. 1.1 договору).

Відповідно до умов п. 3.1 договору, відвантаження кожної партії товару проводиться протягом 4-х календарних днів після отримання постачальником заявки на партію товару.

За умовами п. 3.5 договору датою поставки товару вважається дата отримання цього товару покупцем, та одночасного надання постачальником покупцю документів, вказаних в п. 5.2 цього договору.

Згідно з п.4.1 договору його загальна вартість ( в тому числі з урахуванням вартості автоперевезення та перевезення залізницею) складає: 4 990 000,0 грн.

Покупець здійснює оплату товару відповідно виставленого рахунку з відтермінуванням платежів протягом 30-ти календарних днів після отримання товару та виконання п. 5.2 договору. підставою для перерахування оплати за товар є рахунок-фактура від постачальника. При затримці виконання п. 5.2, відлік строку оплати за товар розпочинається з дати отримання відповідних документів (п. 4.3 договору).

Відповідно до умов п. 5.2 договору його учасники погодили, що постачальник зобовязаний надати покупцеві такі документи на товар, що постачається: рахунок-фактуру; видаткову накладну; податкову накладну, оформлену відповідно до діючого Податкового кодексу України; товарно-транспортну накладну (за потреби); залізничну накладну (за потреби).

На виконання умов договору, в період з серпня по грудень 2018 року позивач поставив відповідачу щебеневу продукцію у асортименті (щебінь гранітний фракція 20-40, ЩПС С-7 (0/40), щебінь гранітний фракція 5-10, щебінь гранітний фракція 10-20, щебінь гранітний фракція 5-20, відсів) на загальну суму 238090,17 грн., що підтверджується наданими копіями відповідних видаткових накладних (а.с.33-68), довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей (а.с.159-168), рахунків на оплату (а.с.130-158).

Окрім цього, позивач надав суду роздруківку з реєстру поданих податкових накладних за період з 01.12.2016р. по 31.12.2017р. з бази даних «M.E.Doc.» (а.с.169-176) для підтвердження своєчасного подання податкових накладних на поставлену продукцію.

Також у відповіді на відзив позивач зазначає, що він не був перевізником щебеневої продукції, тому у нього відсутній обовязок відповідачу товарно-транспортні накладні, оскільки такі накладні призначені для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом.

За таких обставин, твердження відповідача щодо ненадання позивачем усіх документів відповідно до умов п. 4.3 та 5.2 договору і, відповідно, не настання строку виконання зобовязання спростовуються матеріалами справи та наданими позивачем поясненнями у відповіді на відзив.

Відповідач, в свою чергу, свої зобовязання за договором не виконав, наявну заборгованість не сплатив, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За нормами статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати в тому числі з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

На підставі ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобовязання, яке в силу приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, а також статті 193 Господарського кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Станом на дату розгляду справи, відповідач не надав суду доказів, що спростовують твердження позивача або докази сплати заборгованості за спірний період.

Враховуючи викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 238090,17 грн. є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до приписів ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з нормами ч. 1 ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідач не скористався своїм правом спростувати наведені обставини справи та не надав суду належні та допустимі докази виконання взятих на себе зобовязань за договором №03/97 від 01.12.2016р.

За таких обставин, підсумовуючи вищевикладене, господарський суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 86, 123, 129, 220, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (54029, м.Миколаїв, вул. Галини Петрової, 2-А, , р/р8522 в МФ ПАТ КБ «ПриватБанк», МФО 326610) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Турщеб», (юридична адреса: 56530, АДРЕСА_1, поштова адреса: 56500, Миколаївська обл., м.Вознесенськ, вул. Соборності, 13, , р/р 8131 у відділенні ПАТ «Укрексімбанк» м.Вознесенськ, МФО 326739) 238090,17 грн. боргу та 3571,35 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку, визначеному статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано суддею « 21» грудня 2018 року.

Суддя О.В. Ткаченко