ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2018

м. Дніпро

Справа № 904/3978/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Первушин Ю.Ю.

за участю секретаря судового засідання Казарової А.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Сиваш А.М., представник за довіреністю №18-72 від 02.05.2018

від відповідача: Чернобривець А.М., представник за довіреністю №66-293/70р./Д

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження господарську справу за позовом Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів", м. Запоріжжя до Приватного акціонерного товариства "ЮЖКОКС", м. Кам'янське про стягнення грошових коштів у сумі 51763,12 грн., зобов'язання здійснити поставку товару

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "ЮЖКОКС", м. Кам'янське про стягнення грошових коштів у сумі 51763,12 грн., та зобов'язання здійснити поставку товару.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за Договором №03-11/18 від 01.03.2018.

Ухвалою господарського суду від 10.09.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 04.10.2018.

04.10.2018 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечував проти поданого позову, оскільки обов'язок по допоставці товару відповідачем виконаний, що підтверджується залізничними накладними. Таким чином, у задоволенні позовних вимог про зобов'язання здійснити поставку товару у кількості 126,63 сухих тон по ціні 8175,49 грн. за суху тону товару слід відмовити. Стосовно нарахованої неустойки, то відповідач стверджує про невірно здійснений розрахунок, а отже не підлягає стягненню у визначеному позивачем розмірі (а.с.142-144).

04.10.2018 до канцелярії суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату (а.с.155)

У судовому засіданні 04.10.2018 представник відповідача надав усні пояснення по справі.

Ухвалою господарського суду від 04.10.2018 підготовче засідання відкладено на 01.11.2018.

16.10.2018 до канцелярії суду від представника позивача надійшла заява про відмову від частини позовних вимог, а саме стосовно зобов'язання здійснити поставку товару. А також, відповідь на відзив на позовну заяву за змістом якої позивач стверджує, що згідно умов договору толеранс на який посилається відповідач у своєму відзиві має як від'ємне так і позитивне значення, тому не брався до уваги Позивачем при здійсненні розрахунку суми штрафних санкцій.

16.10.2018 на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів направлення відзиву на адресу позивача.

29.10.2018 до суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив Позивача за змістом якої останній просить зменшити розмір неустойки до 1000, 00 грн. нарахованої позивачем.

Ухвалою господарського суду від 01.11.2018 прийнято відмову в частині позовних вимог щодо зобов'язання поставити товар. Цією ж ухвалою закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 22.11.2018.

У судовому засіданні 22.11.2018 оголошувалась перерва до 13.12.2018.

У судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 13.12.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

01.03.2018 між Приватним акціонерним товариством "Євраз Южкокс", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Южкокс", (далі- Відповідач/Постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Запорізький завод феросплавів», правнаступником якого є Акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів" (далі-Позивач/Покупець) укладено договір поставки №03-11/18 (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов’язується поставити та передати у власність покупця продукцію, коксохімічного виробництва (надалі - товар) у відповідності до сортаменту, якості, строків, в обсязі, за цінами та на умовах, передбачених в Специфікаціях до цього Договору, які є його невід’ємною частиною, а покупець зобов’язується прийняти товар і оплатити його на умовах цього Договору. Витрати з перевезення (з.д. тариф) товару від пункту відправлення до пункту призначення відносяться на рахунок постачальника, якщо інше не передбачене специфікаціями (п. 1.1 Договору).

За змістом п.2.1 Договору постачальник зобов’язується здійснити поточні поставки товару, обумовленого в специфікаціях до цього договору на умовах СРТ залізнична станція Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці (згідно правил ІНКОТЕРМС-2010), якщо інші умови поставки не обумовлені специфікаціями до даного Договору.

За умовами п. п. 2.4, 2.5 Договору постачальник постачає товар на умовах СРТ залізнична станція Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці у відповідності до “Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів “ІНКОТЕРМС-2010” в редакції 2010р.”, якщо інше не обумовлено у Специфікаціях до цього Договору. Погодженим обсягом товару вважається обсяг поставки, вказаний у діючій специфікації до цього договору, з моменту підписання вказаної специфікації.

Допускається щомісячна поставка товару з відхиленням по кількості +/- 5% від обсягів, погоджених у специфікаціях (п. 2.6. Договору).

Відповідно до п.п.3.1, 3.2 Договору ціна товару за одиницю та по позиціям вказується у специфікаціях до цього договору. Загальна сума договору складає суму у національній валюті України, яка визначається сумою поставленого товару за всіма специфікаціями до цього договору.

Згідно із п. 3.6 Договору покупець здійснює оплату товару, що поставляється, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника протягом 30-ти календарних дня з дати прибуття товару на станцію покупця, але не раніше п’яти банківських дня з дати отримання оригіналів первинних документів, зазначених у п.2.1.

Пунктом 8.4 Договору встановлено, що у разі порушення строків поставки чи порушення об’єму поставки, який обумовлений в узгодженій сторонами специфікації, постачальник сплачує покупцю неустойку у розмірі 5,0% від вартості недопоставленого у строк об’єму Товару, обумовленого в Специфікації.

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 28.02.2019, і відповідно, за грошовими розрахунками, до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов’язань (п.9.5 Договору).

30.05.2018 сторонами підписано Специфікацію №4 до Договору (далі - Специфікація), відповідно до якої постачальник передає, а покупець приймає та сплачує кокосовий горішок 10-25 мм, марки ГК 1, ГК 2, ГК 3 загальною кількістю 1 400,00 сухих тон (+/- 5%). Ціна за тонну сухої ваги - 8 175,49 грн. Строк поставки червень 2018.

На виконання умов, зазначених у Специфікації, відповідачем у червні 2018 поставлено Позивачу коксовий горішок 10-25 мм, марки ГК 2, ГК 3 загальною кількістю 1273,37 тон, що підтверджується відповідними рахунками, актами до рахунку, залізничними накладними тощо (а.с. 37-138).

Таким чином, як зазначає позивач, нестача коксового горіху, який повинен був поставити відповідач у червні 2018 складає 126,63 тон.

У зв’язку із чим, посилаючись на порушення відповідачем об`ємів поставки за Договором та Специфікацію, а також на умови п. 8.4 Договору, позивачем нарахована неустойка у розмірі 51763,12 грн.

Доказів оплати нарахованої позивачем неустойки відповідачем сторонами до матеріалів справи не надано.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору поставки є господарськими зобов’язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона – постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656 Цивільного кодексу України).

Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 Цивільного кодексу України).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обов’язковим до виконання.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов’язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов’язання.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг) (ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов’язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов’язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Як встановлено судом, у п.8.4. спірного Договору сторонами визначено, що у разі порушення об’єму поставки, який обумовлений в узгодженій сторонами Специфікації, постачальник сплачує покупцю неустойку у розмірі 5,0% від вартості недопоставленого у строк об’єму товару, обумовленого в Специфікації.

Отже, внаслідок поставки відповідачем товару з порушенням об’єму, а саме - 1273,37 тон, замість 1400,00 т., враховуючи вартість однієї тонни товару 8175,49грн., позивачем нарахована відповідачу неустойка у розмірі 51763,12., з урахуванням приписів п. 8.4. Договору, яку останній просить стягнути з відповідача.

Проте, перевіривши розрахунок неустойки, суд дійшов висновку, що він є арифметично не вірним, оскільки при її розрахунку позивачем не враховані положення п. 2.6. спірного договору, згідно якого сторонами узгоджено, що поставка товару допускається з відхиленням по кількості +/- 5% від обсягів, погоджених у специфікаціях.

Таким чином, здійснивши перерахунок неустойки, судом встановлено що відповідачем недопоставлена продукція згідно з специфікацією №4 у кількості 56,63 тонн. Отже, неустойка відповідно до п. 8.4. договору складає 23148,65 грн.

В ході судового розгляду справи відповідач заявив клопотання про зменшення розміру нарахованого позивачем штрафу до 1000 грн. та просив суд врахувати, що зобов’язання з до поставки товару за спірною специфікацією виконані відповідачем добровільно, без жодних претензій та вимог з боку позивача; позивачем не підтверджено належними доказами наявності в нього будь-яких збитків, спричинених несвоєчасною поставкою товару.

Господарський суд вважає за необхідне зазначити, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю.

Проте, за приписами ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, слід визнати право судів при винесенні рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір, з урахуванням всіх конкретних обставин справи. Підстави та розмір, на який зменшується стягуваний штраф, повинні бути в рішенні суду мотивовані та обґрунтовані.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки (штрафу), суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення розміру штрафних санкцій. При цьому розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами винятковості даного випадку, що заявлена до стягнення сума штрафних санкцій є надмірно великою, господарський суд не вбачає підстав для зменшення розміру штрафу.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11, ) до Приватного акціонерного товариства "ЮЖКОКС" (51909, Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вул. Вячеслава Чорновола, буд.1, ) про стягнення грошових коштів у сумі 51763,12 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ЮЖКОКС" (51909, Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вул. Вячеслава Чорновола, буд.1, ) на користь Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11, ) неустойку в сумі 23148.65 грн., та витрати по сплаті судового збору в розмірі 788,01 грн. пропорційно задоволених судових витрат.

В іншій частині позову, а саме в частині стягнення 28614,47 гривень – відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Апеляційна скарга подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Відповідно до п.17.5 Розділу ХІ Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 19.12.2018.

Суддя

Ю.Ю. Первушин