ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"10" грудня 2018 р.м. Одеса Справа № 923/849/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.,

при секретарі судового засідання Топольницькій Б.П.

розглянувши у судовому засіданні справу №923/849/18

за позовом Херсонського міського центру зайнятості

до відповідача Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря

про стягнення 21008,47 грн., -

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 11.10.2018р. №2112/06/3926/18

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 26.06.2018р. №2120/10

Суть спору: Херсонський міський центр зайнятості звернувся до господарського суду Херсонської області з позовом про стягнення з Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря 21008,47 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані поновленням на роботі працівника відповідача, якому позивачем було сплачено матеріальне забезпечення у вигляді допомоги по безробіттю.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 01.10.2018р. матеріали справи направлено за підсудністю до господарського суду Одеської області.

24.10.2018р. господарським судом Одеської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження у справі та розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача у судовому засіданні 10.12.2018р. підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідач відзив на позов не надав та у судовому засіданні 10.12.2018р. представник відповідача надав усні пояснення, згідно з якими відповідач проти позову заперечує, оскільки ОСОБА_3 був поновлений на роботі судовим рішенням, але не звертався із відповідною заявою до центру зайнятості згідно з ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

На підставі ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 10.12.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справ та заслухавши пояснення представників сторін, , господарським судом встановлено:

02.06.2016р. ОСОБА_3 звернувся до Херсонського міського центру зайнятості із заявою про надання (поновлення) статусу безробітного.

Відповідно до персональної картки №00024 останнім місцем роботи ОСОБА_3 є ДЕІ Північно-Західного регіону Чорного моря, дата припинення останнього виду зайнятості 05.04.2016р., підстава ст.40 п.1

06.06.2017р. ОСОБА_3 звернувся до Херсонського міського центру зайнятості із заявою про припинення реєстрації та зняття з обліку з 06.06.2017р.

Витяги із наказів про прийняті рішення по особі: ОСОБА_3 від 06.06.2017р. свідчать про прийняття наступних рішень:

- 07.06.2016р. надано статус безробітного на підставі ст.43 Закону України «Про зайнятість населення»;

- 09.06.2016р. призначено допомогу по безробіттю на підставі п.п.1,3,4 ст.22, п.1 ст.23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»;

- 09.06.2016р. розпочато (поновлено) виплату допомоги по безробіттю;

- 06.06.2017р. припинено виплату допомоги по безробіттю.

Наказом Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря від 23.08.2017р. №232-0 «Про поновлення на роботі ОСОБА_3В.» на підставі постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 01.08.2016р. по справі №821/748/16 та постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №54091931 від 08.06.2017р. поновлено ОСОБА_3 на посаді головного спеціаліста - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Чорного моря поста екологічного контролю «Херсонський річковий порт» відділу екологічного та радіологічного контролю в пунктах пропуску через державний кордон з 06.04.2016р. з посадовим окладом згідно штатного розпису.

Згідно з відомістю виплат матеріального забезпечення та відповідною випискою по групі рахунків ОСОБА_3 у період з 09.06.2016р. по 03.06.2017р. виплачено 21 008,47 грн. виплат по безробіттю.

Листом від 22.12.2017р. №06-24/3041 позивач повідомив відповідача про необхідність повернення коштів у розмірі 24008,47 грн., отримані ОСОБА_3 як допомога по безробіттю за період з 09.06.2016р. по 03.06.2017р.

Вказаний лист залишено відповідачем без відповіді та задоволення.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних мотивів.

Відповідно до п.1 ч. ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Згідно з п.8 ч.1 ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» страховий випадок - це подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття (далі - забезпечення) та соціальні послуги мають застраховані особи.

Згідно з абз.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» видами забезпечення за цим Законом є: допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з ч.ч.3, 4 ст.22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в державній службі зайнятості. Загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю не може перевищувати 360 календарних днів протягом двох років, а для осіб, зазначених у частині другій статті 6 цього Закону та абзаці третьому частини четвертої статті 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", - 180 календарних днів.

Відповідно до ч.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу, але не менше ніж мінімальний розмір допомоги по безробіттю, встановлений правлінням Фонду для цієї категорії осіб: до 2 років - 50 відсотків; від 2 до 6 років - 55 відсотків; від 6 до 10 років - 60 відсотків; понад 10 років - 70 відсотків. Допомога по безробіттю виплачується залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру: перші 90 календарних днів - 100 відсотків; протягом наступних 90 календарних днів - 80 відсотків; у подальшому - 70 відсотків.

Згідно з п.2 ч.1 ст.31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Відповідно до абз.7 ч.1 ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.

Згідно з ч.4 ст.35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» із роботодавця утримуються: сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду; незаконно виплачена безробітному сума забезпечення у разі неповідомлення про його прийняття на роботу; незаконно отримана сума допомоги по частковому безробіттю.

Таким чином, вимогами статей 34, 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму виплачених страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, та обов'язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постановах ОСОБА_4 Верховного Суду від 06.06.2018р. у справі №902/291/17.

Як вище встановлено господарським судом 07.06.2016р. на підставі особистої заяви ОСОБА_3, останнім місцем роботи якого була установа відповідача, надано статус безробітного та у період з червня 2016р. по червень 2017р. виплачувалась допомога по безробіттю.

При цьому наказом відповідача 23.08.2017р. на підставі відповідної постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 01.08.2016р. по справі №821/748/16 ОСОБА_3 поновлено на посаді з 06.04.2016р.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно з ч.2 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Відповідно до абз.10 п.п.1 п.37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013р. №198, центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня поновлення зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

За таких обставин, враховуючи, що наказом відповідача від 23.08.2017р. №232-0 на підставі відповідної постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 01.08.2016р. ОСОБА_3 було поновлено на посаді з 06.04.2016р., господарський суд дійшов висновку, що виплачена йому позивачем допомога по безробіттю у розмірі 21008,47 грн. за період з 09.06.2016р. по 03.06.2017р. підлягає стягненню з відповідача як з роботодавця безробітного, поновленого на роботі за рішенням суду.

Посилання відповідача на те, що ОСОБА_3 був поновлений на роботі судовим рішенням, проте не звертався до центру зайнятості в порядку ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» господарським судом не приймаються до уваги, з огляду на імперативні положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» щодо права Фонду стягувати з роботодавця суму виплачених страхових коштів та вартості соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, яке не ставиться в залежність від звернення фізичної особи безробітного до центру зайнятості.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про задоволення позову Херсонського міського центру зайнятості.

На підставі ст.129 ГПК України судові витраті щодо сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1.Позов Херсонського міського центру зайнятості задовольнити.

2.Стягнути з Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря (65114, м. Одеса, вул. 12-а лінія 6-ї станції Люстдорфської дороги, 22, ) на користь Херсонського міського центру зайнятості (73027, м. Херсон, вул. Р. Люксембург, 7-а, , розрахунковий рахунок 4936 ГУДКСУ у Херсонський області, МФО 852010) кошти в розмірі 21008 (двадцять одна тисяча вісім) грн. 47 коп. та судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 17 грудня 2018 р.

Суддя Г.Є. Смелянець