ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року Справа № 923/323/18
м. Одеса

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: М.А. Мишкіної

суддів: Л.В. Поліщук, С.В. Таран

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Українського державного геологорозвідувального інституту (Державне підприємство)

на рішення господарського суду Херсонської області від 23 червня 2018 року

у справі №923/323/18

за позовом Українського державного геологорозвідувального інституту

до Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль»

про стягнення 14405,75 грн.

суддя суду першої інстанції: ОСОБА_1

час і місце ухвалення рішення: 23.06.2018р. о 10:25, м. Херсон, господарський суд Херсонської області, зала судових засідань №207

повний текст рішення складений 12.07.2018р.

встановив:

02.05.2018р. Український державний геологорозвідувальний інститут звернувся до господарського суду Херсонської області з позовом до ПРАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» про стягнення 14405,75 грн. заборгованості, у тому числі боргу за договором №КД2289-00 від 06.02.2013р. в сумі 9795,00 грн., 3% річних у сумі 868,67 грн., втрат від інфляції у сумі 3742,08 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 06.02.2013р. між позивачем та відповідачем було укладено договір №КД2289-00 з проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування Кіндійською ділянкою Херсонського родовища, відповідно до п.1.1 якого позивач зобовязується виконати для відповідача, а останній прийняти та сплатити наведені роботи. Згідно з п.1.2 договору моніторинг та наукове супроводження здійснюються на підставі Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою КМУ від 30.05.2011р. №615, та Угоди про користування надрами від 13.12.2011 р. №4851, що є додатком до спеціального дозволу на користування надрами. Додатковими угодами №1 і 2 від 02.12.2013р. та 02.12.2014р. сторонами внесені зміни та доповнення до договору.

Відповідно до п.1.3 договору сторонами узгоджено календарний план на 2015 рік, який передбачає поетапне надання послуг, їх склад та обсяги, строки надання.

Згідно з п.4.2,4.3 договору по завершенню кожного етапу (підетапу) виконавець надає замовнику акт здавання-приймання наданих послуг в 2-х примірниках та звітні матеріали у письмовій формі. Замовник протягом 5 робочих днів з дня одержання звітних документів та акту здавання-приймання наданих послуг, зазначених у п.4.1 договору, якщо надані послуги відповідають умовам договору, зобовязаний направити виконавцю підписаний та належним чином оформлений акт здавання-приймання наданих послуг. Якщо в строк, зазначений у п.4.3 договору, акт здавання-приймання наданих послуг не підписаний замовником або зауваження щодо надання послуг не надійшли на адресу виконавця, то послуги вважаються наданими. Виконавець оформлює односторонній акт здавання-приймання наданих послуг, який є дійсним в якості підстави для оплати послуг або грошової вимоги. Згідно з п.4.4 договору в строк підписання акту здавання-приймання наданих послуг (5 робочих днів) не входить строк пробігу поштової кореспонденції.

Згідно з п.5.4 договору остаточний розрахунок за виконаний етап (підетап) здійснюється замовником на підставі акту здавання-приймання наданих послуг протягом 10 робочих днів з дати його підписання.

Строк виконання першого етапу 2015 року до 31.03.2015р. Виконавцем направлено замовнику поштовим відправленням разом із супровідним листом №667 від 01.04.2015р. акти №1/2015 від 01.04.2015р., рахунок та інформаційний звіт за перший етап 2015 року. Акт здавання приймання послуг у 5-ти денний термін не підписаний та не направлений виконавцю. Будь-яких зауважень або заперечень щодо повного та належного надання послуг за договором або мотивованої відмови від підписання акту не надано. Вартість не прийнятих та не сплачених робіт становить 9795,00 грн.

Згідно квитанції поштового відправлення акт одержано замовником 06.04.2015р., тобто після спливу 5 днів з цієї дати, відведених п.4.3 для прийняття послуг замовником, а саме 13.04.2015р. за відсутності мотивованої відмови від підписання акту, односторонній акт здавання - приймання послуг першого етапу 2015 року вважається підписаним замовником, є належним доказом виконання робіт та підставою для здійснення розрахунків згідно з п.4.4 договору.

Оскільки акт вважається підписаним 13.04.2015р., грошове зобовязання повинно бути виконане з наступного робочого дня - 14.04.2015р. по 27.04.2015р., а датою початку прострочення грошового зобовязання буде 28.04.2015р.

Але 26.02.2015р. замовник звернувся до виконавця листом №02-1/497 з пропозицією розглянути проект додаткової угоди №3 до договору про його дострокове припинення. Цей лист отриманий виконавцем 06.03.2015р. Проект додаткової угоди №3 не погоджений з боку виконавця і листом №821 від 16.04.2015р. останній направив замовнику свою редакцію додаткової угоди №3, яка передбачала розірвання договору з 02.04.2015р., оскільки послуги першого етапу виконані, а другий виконавець ще не розпочав, враховуючи пропозицію щодо розірвання договору.

16.07.2015р. виконавець направив замовнику вимогу №1490 про сплату боргу за договором у сумі 9795,00 грн., у задоволенні якої 03.08.2015р. замовником було відмовлено та запропоновано розірвати договір з 11.02.2015р., на що не погодився виконавець.

На підставі ст. 625 ЦК України, за період з 28.04.2015р. по 11.04.2018р. позивачем нараховано також 3% річних у сумі 868,67 грн. та втрати від інфляції у сумі 3742,08 грн.

В обґрунтування позову позивач послався на норми ст.ст. 63, 253, 254, 509, 526, 530, 599, 626, 629, 651, 901, 907 ЦК України, ст.ст. 188, 193, 216, 218, 230 ГК України.

13.06.2018р. відповідач подав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити у його задоволенні та зазначив, що з лютого 2015 року товариство втратило потребу в отриманні передбачених умовами договору №КД 2289-00/28 послуг, у зв'язку з цим повідомило про це позивача (виконавець) та направило йому листом від 26.02.2015р. №02-1/427 додаткову угоду від 11.02.2015р. №3 у двох примірниках про розірвання цього договору.

Виконавцем зазначений лист був проігнорований, натомість запропонована власна редакція додаткової угоди №3 від 02.04.2015р. із визначенням терміну припинення зобов'язань з 02.04.2015р.

Не погоджуючись із запропонованою виконавцем редакцією додаткової угоди №3 від 02.04.2015р., відповідач підписав її з протоколом розбіжностей, яким запропоновано датою припинення зобов'язань за договором визнати 11.02.2015р.

Єдиною підставою для укладення договору №КД 2289-00/28 були вимоги законодавства, а саме, Положення про проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 11.03.2013р. №93, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.03.2013р. №500/23032. Поряд з цим, постановою Кабінету Міністрів України від 28.01.2015р. №42 "Деякі питання дерегуляції господарської діяльності" внесені зміни до окремих актів, в тому числі й до Положення, згідно яких потреба суб'єктів господарювання в проведенні моніторингу та наукового супроводження надрокористування відпала. Таким чином, зобов'язання АТ "Херсонська ТЕЦ" щодо оплати суми, що складає ціну позову, не виникли. Акт здавання - приймання робіт складений 01.04.2015р., тобто після 11.02.2015р., коли господарські зобов'язання між сторонами було припинено. Протягом 2015 року представники позивача не відвідували та не здійснювали на виконання послуг жодних заходів, у тому числі й відбору матеріалів для проведення хімічних або інших аналізів, не запитувалися документи щодо надрокористування. Відповідач зобов'язання за договором № КД 2289-00/28 вважає припиненими між ним і позивачем з 11.02.2015р.. Згідно з укладеною сторонами додатковою угодою від 02.04.2015р. №3, в редакції запропонованій товариством протоколу розбіжностей, виконавець не виконував жодних робіт та послуг на замовлення відповідача, не направляв акт здавання-приймання цих робіт, отже у товариства не виникли зобов'язання по їх оплаті.

На виконання рішення загальних зборів акціонерів від 18.04.2018р. та внесених змін до ЄДРПОУ з 04.05.2018р. відбулась зміна назви позивача з ПрАТ "Херсонська теплоелектроцентраль" на Акціонерне товариство "Херсонська теплоелектроцентраль".

Рішенням господарського суду Херсонської області від 23.06.2018р. відмовлено у задоволенні позову Українського державного геологорозвідувального інституту до Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль».

Рішення мотивовано тим, що єдиною підставою для укладання між сторонами договору були вимоги чинного законодавства, позивач погодився з відсутністю підстав для подальшої реалізації договору, у зв'язку із внесенням змін до чинного законодавства. Таким чином, оскільки УКРДГРІ не передано розбіжності щодо змісту додаткової угоди №3 до суду, отже, пропозиції АТ «Херсонська ТЕЦ» є прийнятими, а зобовязання сторін згідно договору є припиненими з 11.02.2015р. Акт здавання-приймання №1/2015, наданий УКРДГРІ суду із позовною заявою, складено позивачем 01.04.2015р. - після 11.02.2015, тобто в період, коли господарські зобовязання між УКРДГРІ та АТ «Херсонська ТЕЦ» вже було припинено.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зобов'язання АТ "Херсонська ТЕЦ" щодо оплати суми, що складає ціну позову, не виникли. Суд також зауважив на тому, що позивачем не надано в якості доказу виконання робіт I етапу календарного плану на 2015р. інформаційного звіту за 2015р. з проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування за договором №2289-00 за I етап 2015 року. Наданий позивачем в матеріали справи інформаційний звіт стосується робіт, проведених протягом I-ого етапу 2013р. З предмету договору, підстав його укладання вбачається, що метою укладення договору було отримання АТ «Херсонська ТЕЦ» наукових консультацій та фахових рекомендацій з питань ефективного та раціонального використання надр, що оформлюються у вигляді звітних документів. За правовим змістом договір має ознаки як договору на виконання науково - дослідних робіт (в тій частині, яка передбачає розроблення відповідної документації - звітної документації та висновків), так і договору про надання послуг (в частині, яка передбачає здійснення позивачем постійної діяльності щодо аналізу результатів робіт надрокористувача, надання рекомендацій щодо методики проведення надрокористувачем відповідних робіт, надання пропозицій щодо зміни послідовності і технології проведення робіт). АТ «Херсонська ТЕЦ» неодноразово повідомляло позивача про відсутність потреби в отриманні послуг виконавця у 2015 році, не надавало виконавцю жодних документів, не отримувало запити на допуск представників позивача на територію товариства для проведення необхідних робіт, в тому числі проведення хімічних та інших аналізів. Таким чином, відповідно до вимог Цивільного кодексу України у відповідача не виникли зобовязання щодо здійснення у 2015 році оплати послуг на користь позивача. Позивачем не надано доказів фактичного виконання робіт. В обґрунтування свого рішення суд також послався на ст.ст. 526,892,894,897,901 ЦК України, ст.ст. 181,193,202,204 ГК України.

21.08.2018р. до Одеського апеляційного господарського суду через господарський суд Херсонської області надійшла апеляційна скарга Українського державного геологорозвідувального інституту (Державне підприємство), в якій скаржник просить скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги, крім мотивів позову, скаржник посилався на те, що станом на 01.01.2015р. договір від 06.02.2013р. є укладеним сторонами і вони досягли згоди з усіх істотних умов договору. В укладеному договорі не передбачено підстав і права розірвання договору в односторонньому порядку. Судом першої інстанції до спірних правовідносин між сторонами щодо визначення дати розірвання договору помилково застосовано ст. 181 ГК України, якою врегульовано загальний порядок укладання господарських договорів, і не застосовано ст.188 ГК України, якою визначений порядок зміни та розірвання господарських договорів, що призвело до помилкового висновку, що договір від 06.02.2013р. розірвано сторонами з 11.02.2015р. Також скаржник зазначив, що моніторинг та наукове супроводження здійснюється на підставі Угоди про користування надрами від 13.12.2011р. №4851, укладеною відповідачем з Державною службою геології та надр України, зміни в яку внесені не були. Позивачем, дійсно, помилково був наданий звіт 1-го етапу 2013 року, але відповідач не заперечував, що ним був отриманий звіт 1-го етапу 2015 року разом із супровідним листом №667 від 01.04.2015р. Протягом 1-го етапу 2015 року ні договором, ні додатковими угодами не передбачено проведення виконавцем будь-яких робіт, в тому числі аналізів на території замовника.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 22.08.2018р. поновлено строк на апеляційне оскарження рішення; відкрито апеляційне провадження у справі; запропоновано відповідачу подати відзив на апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; зупинено дію рішення господарського суду Херсонської області від 23.06.2018р. у справі № 923/323/18.

Ухвалою від 29.08.2018р. призначено справу до розгляду на 18.10.2018р.

24.09.2018р. до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу АТ «Херсонська теплоелектроцентраль», в якому відповідач просить суд залишити оскаржене рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки судом було вірно встановлена залежність існування договірних відносин від існування нормативного акту, який встановлює необхідність та умови укладення такого виду договорів. Положення ст.188 ГК України не суперечать положенням ст.181 ГК України. Крім того, позивачем не надано суду доказів направлення відповідачу акту від 01.04.2015р., він доданий до позову і підписаний лише виконавцем, а підпис замовника відсутній. При цьому, доказів його направлення відповідачу поштою не надано. Апелянтом не було надано жодних доказів неможливості надання інформаційного звіту 1-го етапу 2015 року суду першої інстанції, у звязку з чим такий доказ не може бути прийнятий судом апеляційної інстанції. Зі звіту також не вбачається, які послуги позивач надав відповідачу, тобто які послуги мають бути сплачені.

Указом Президента України №454/2017 від 29.12.2017р. «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» ліквідовано Одеський апеляційний господарський суд та утворено Південно-західний апеляційний господарський суд.

Згідно із ч.6 ст.147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018р. в газеті «Голос України» опубліковано повідомлення про початок роботи Південного-західного апеляційного господарського суду.

Відповідно до ч.5 ст.31 ГПК України у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

На виконання положень абз.2 ч.6 ст.147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», ч. 5 ст. 31 ГПК України, матеріали справи №923/323/18 передані до Південно-західного апеляційного господарського суду.

19.10.2018р. апеляційна скарга зареєстрована відповідальним працівником відділу документообігу (канцелярії) Південно-західного апеляційного господарського суду (вх. №313/18).

У відповідності до вимог ч.1 ст.32 ГПК України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом від 19.10.2018р., для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді М.А. Мишкіної, суддів: Л.В. Поліщук, С.В. Таран.

Ухвалою від 24.10.2018р. прийнято справу №923/323/18 до провадження колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді М.А. Мишкіної, суддів: Л.В. Поліщук, С.В. Таран; розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; розяснено іншим учасникам справи їх право в строк до 15.11.2018р. подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет надання їм попередньою судовою інстанцією належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм матеріального та процесуального права, згідно з вимогами ст. 269 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 лютого 2013 року між ПАТ "Херсонська теплоелектроцентраль" та Українським державним геологорозвідувальним інститутом був укладений договір КД 2289-00/28 про проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування Кіндійською ділянкою Херсонського родовища.

Згідно п.1.1. договору виконавець зобов'язався виконати для замовника, а замовник зобов'язався прийняти та оплатити роботи з моніторингу та наукового супроводження надрокористування Кіндійською ділянкою Херсонського родовища відповідно до умов цього договору.

Згідно п. 1.2. договору (в редакції додаткової угоди №1), моніторинг та наукове супроводження здійснюються на підставі Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року №615, Положення про проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 11.03.2013р. №96 та Угоди про умови користування надрами від 13 грудня 2011 року №4851, що є додатком до спеціального дозволу на користування надрами.

Процедура проведення моніторингу та наукового супроводження виконання надрокористувачем особливих умов користування надрами, передбачених спеціальним дозволом на користування надрами та угодою про умови користування надрами (далі - моніторинг та наукове супроводження), регулюється Положенням про проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування, затвердженим наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 11.03.2013р. №96.

Склад та організація робіт з моніторингу та наукового супроводження надрокористування визначені в Методичних рекомендаціях з проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування (далі - Методичні рекомендації), затверджених наказом Держгеонадр України від 15.02.2012р. №44.

Відповідно до пунктів 2-4 розділу 1 Методичних рекомендацій моніторинг та наукове супроводження - це системне регулярне спостереження за об'єктом надрокористування і виконанням умов, передбачених спеціальним дозволом на користування надрами (далі - Дозвіл) та Угодою про умови користування надрами (далі - Угода), оцінка стану, моделювання та прогнозування змін навколишнього природного середовища, консультативно-методичне забезпечення всіх етапів, стадій та видів робіт, передбачених Програмою робіт надрокористувача, розроблення науково обґрунтованих рекомендацій щодо їх оптимізації, надання допомоги надрокористувачеві у дотриманні вимог законодавчих та нормативно-правових актів, методичних рекомендацій, інструкцій, стандартів, технічних регламентів, інших загальнодержавних та галузевих нормативних документів при користуванні надрами, розроблених відповідно до вимог Кодексу України про надра, Гірничого закону України, Законів України "Про нафту і газ" і &q?зв;Про охорону навколишнього природного середовища".

Об'єктом моніторингу та наукового супроводження є ділянка надр, яка визначена у Дозволі та Угоді про умови користування надрами; усі види робіт, передбачені Програмою робіт надрокористувача; зміни навколишнього природного середовища в зоні очікуваного впливу робіт з користування надрами.

Моніторинг та наукове супроводження здійснюються за програмою моніторингу та наукового супроводження, яка складається на кожний об'єкт надрокористування відповідно до Програми робіт надрокористувача на строк дії Дозволу або проекту робіт, у разі його наявності.

На здійснення моніторингу та наукового супроводження надрокористування Державна служба геології та надр України акредитувала спеціалізовані підприємства, установи, організації (далі - спеціалізовані підприємства), одним з яких є Український державний геологорозвідувальний інститут.

Моніторинг та наукове супроводження проводяться за зверненням суб'єкта господарювання на підставі договору між спеціалізованим підприємством (виконавець) та надрокористувачем (замовник), який укладається відповідно до вимог законодавства. У договорі з проведення моніторингу та наукового супроводження визначаються умови й порядок проведення моніторингу та наукового супроводження відповідно до специфіки об'єкта та виду користування надрами. Форма договору наведена у додатку 1 до цих рекомендацій.

Згідно з п.10.4 укладеного між сторонами договору № КД2289-00/28, цей договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 30 грудня 2028 року.

Відповідно до п.10.1 договору всі зміни, що вносяться до умов цього договору оформлюються додатковими угодами, які є невідємними частинами цього договору.

Сторонами вносилися зміни та доповнення до договору № КД 2289-00/28 від 06.02.2013р. додатковою угодою №1 від 02.12.2013р. та додатковою угодою №2 від 02.12.2014р.

Відповідно до п.1.3 договору сторонами узгоджено календарний план на 2015 рік (додаток №2), який передбачає поетапне надання послуг, склад та обсяги послуг та строки їх надання.

Згідно з п.5.1 договору загальна вартість послуг визначається протоколом узгодження договірної ціни, що є додатком 2 до цього договору і складає у 2013 році: 32800 грн., крім того ПДВ 20% - 6560 грн., всього: 39360,00 грн.

Відповідно до п.4.1 договору перелік звітної документації, що підлягає оформленню та здаванню виконавцем замовнику за окремими етапами (підетапами) виконання робіт та за договором у цілому, а також вимоги до їх змісту визначаються цим договором.

За умовами п.п.4.2.,4.3. договору, по завершенню кожного етапу (підетапу) виконавець надає замовнику акт здавання-приймання наданих послуг в 2-х примірниках та звітні матеріали у письмовій формі. Замовник протягом 5 робочих днів з дня одержання звітних документів та акту здавання-приймання робіт, зазначених в п.4.1. цього договору, якщо виконані роботи відповідають умовам договору, зобов'язаний направити виконавцю підписаний та належним чином оформлений акт здавання-приймання робіт.

Згідно з п.5.4. договору, остаточний розрахунок за виконаний етап (підетап) здійснюється Замовником на підставі акту здавання-приймання робіт протягом 10 робочих днів з дати його підписання.

26.02.2015р. замовник звернувся до виконавця з листом №02-1/497 та пропозицією розглянути проект додаткової угоди №3 до договору № КД 2289-00/28 від 06.02.2013р. про дострокове припинення договору, та у разі погодження підписати її та повернути замовнику її примірник. Лист № 02-1/497 отриманий виконавцем 06.03.2015р.

Проект додаткової угоди №3 до договору, наданий замовником, виконавцем не погоджено.

Листом №821 від 16.04.2015р. виконавець направив замовнику свою редакцію додаткової угоди №3, яка передбачала розірвання договору № КД 2289-00/28 від 06.02.2013р. з 02.04.2015р., яку було підписано з протоколом розбіжностей, яким запропоновано датою припинення договору вважати 11.02.2015р.

Листом від 06.04.2015р. №02-1/824 АТ «Херсонська ТЕЦ» повторно звернулось до позивача з вимогою повернути товариству належним чином оформлений примірник додаткової угоди від 11.02.2015р. №3.

Згідно з ч.1 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з ч.7 ст. 181 ГК України, якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Згідно зі ст. 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ГК України господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ст. 204 ГК України господарське зобов'язання може бути припинено за згодою сторін, зокрема угодою про заміну одного зобов'язання іншим між тими самими сторонами, якщо така заміна не суперечить обов'язковому акту, на підставі якого виникло попереднє зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 892 ЦК України за договором на виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт підрядник (виконавець) зобов'язується провести за завданням замовника наукові дослідження, розробити зразок нового виробу та конструкторську документацію на нього, нову технологію тощо, а замовник зобов'язується прийняти виконану роботу та оплатити її. Договір може охоплювати весь цикл проведення наукових досліджень, розроблення та виготовлення зразків або його окремі етапи.

Відповідно до ст. 894 ЦК України виконавець зобов'язаний передати, а замовник прийняти та оплатити повністю завершені науково-дослідні або дослідно - конструкторські та технологічні роботи. Договором можуть бути передбачені прийняття та оплата окремих етапів робіт або інший спосіб оплати.

Згідно зі ст. 897 ЦК України виконавець за договором на виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт зобов'язаний, зокрема, виконати роботи відповідно до погодженої із замовником програми (техніко-економічних показників) або тематики і передати замовникові результат у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що договір №КД 2289-00/28 від 06.02.2013р. має ознаки як договору на виконання науково - дослідних робіт (в тій частині, яка передбачає розроблення відповідної документації - звітної документації та висновків), так і договору про надання послуг (в частині, яка передбачає здійснення позивачем постійної діяльності щодо аналізу результатів робіт надрокористувача, надання рекомендацій щодо методики проведення надрокористувачем відповідних робіт, надання пропозицій щодо зміни послідовності і технології проведення робіт).

Враховуючи п.1.2 договору, підставою для його укладення зазначені вимоги чинного законодавства, і, відповідно, убачається залежність виконання цього договору від змін у нормативному регулюванні.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.01.2015р. №42 "Деякі питання дерегуляції господарської діяльності" внесені зміни до окремих актів, в тому числі й до постанови Кабінету Міністрів України від 30.05.2011р. №615, відповідно до яких потреба суб'єктів господарювання у проведенні моніторингу та наукового супроводження надрокористування відпала.

Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 14.05.2015р. №153, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.2015р. за №669/27114, наказ Міністерства екології та природних ресурсів України від 11.03.2013р. №96 визнано таким, що втратив чинність.

Отже, як вірно встановлено місцевим судом, внаслідок змін чинного законодавства АТ «Херсонська ТЕЦ» з лютого 2015 року втратило потребу в отриманні послуг згідно договору та двічі листами повідомляло про це позивача та направляло для укладання належним чином оформлену додаткову угоду від 11.02.2015р. №3 про припинення договірних відносин.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, єдиною підставою для укладання між сторонами договору були вимоги чинного законодавства, позивач погодився з відсутністю підстав для подальшого виконання договору, у зв'язку із внесенням змін до чинного законодавства.

Таким чином, оскільки позивачем не передано розбіжності щодо змісту додаткової угоди №3 до суду, пропозиції АТ «Херсонська ТЕЦ» є прийнятими, а зобовязання сторін згідно з договором є припиненими з 11.02.2015р.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого суду щодо того, що акт здавання-приймання №1/2015 складений позивачем 01.04.2015р., тобто після 11.02.2015р., коли господарські зобовязання між позивачем та відповідачем вже було припинено.

Місцевим судом також слушно зауважено, що позивачем не надано в якості доказу виконання робіт I етапу календарного плану на 2015 рік інформаційного звіту за 2015 рік з проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування за договором №2289-00/28 за I етап 2015 року. Наданий позивачем інформаційний звіт стосується робіт, проведених протягом I-ого етапу 2013 року, тобто є неналежним доказом щодо обставини виконання робіт (послуг) на І етапі 2015 року.

При цьому, судовою колегією не може бути прийнято до уваги доданий до апеляційної скарги інформаційний звіт за 1-ий квартал 2015 року, оскільки до суду першої інстанції був наданий звіт за 2013 рік, у звязку з тим, що скаржник не надав доказів неможливості його подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього, як то передбачено ч.3 ст. 269 ГПК України.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач неодноразово повідомляв позивача про відсутність потреби в отриманні послуг виконавця у 2015 році, а позивачем не надано доказів фактичного виконання робіт, тому у відповідача не виникли зобовязання щодо здійснення оплати послуг.

Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Також, колегія суддів звертає увагу позивача на те, що безпідставним є посилання у позові на п.4.4 договору №2289-00/28, оскільки вказаний пункт у ньому взагалі відсутній.

Посилання апелянта у скарзі на те, що моніторинг та наукове супроводження здійснювалося на підставі Угоди про користування надрами від 13.12.2011р. №4851 судовою колегією до уваги прийнято також бути не може, оскільки, в першу чергу, договір було укладено на виконання Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року №615, та Положення про проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 11.03.2013р. №96, зміна та втрата чинності яких зумовили відсутність потреби в отриманні послуг за договором №2289-00/28.

Отже, твердження апелянта щодо того, що судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваного судового рішення в неповному обсязі було досліджено всі фактичні обставини справи, які мали суттєве значення для вирішення справи по суті, колегією суддів апеляційної інстанції до уваги не приймаються, оскільки з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції в повному обсязі було досліджено всі фактичні обставини справи та цілком обґрунтовано було прийнято рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

З огляду на викладене, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак підстави для його зміни або скасування відсутні.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника, оскільки вимоги апеляційної скарги повністю відхилені судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Херсонської області від 23 червня 2018 року у справі №923/323/18 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Український державний геологорозвідувальний інститут.

Постанова в порядку ст. 282 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст. 284 ГПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку згідно положень ст.ст. 286,288 ГПК України.

Головуючий суддя М.А. Мишкіна

Суддя Л.В. Поліщук

Суддя С.В. Таран