У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

22 грудня 2018 року м. Чернігівсправа № 927/909/18

Суддя Господарського суду Чернігівської області Книш Н.Ю., розглянувши заяву від 14.12.2018 №188/юр/18

Товариства з обмеженою відповідальністю «Український папір», вул. Куренівська, 2-Б, м. Київ, 04073

про видачу судового наказу про стягнення з боржника Фізичної особи-підприємця Редькович Олександра Миколайовича (АДРЕСА_1), 18446,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

17.12.2018 до Господарського суду Чернігівської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Український папір» про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Редькович Олександра Миколайовича 18446,00 грн за договором поставки від 20.09.2016 №2.

В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на те, що п.4.2 договору №2 від 20.09.2016 визначено, що покупець на підставі рахунку-фактури, складеного постачальником, проводить попередню оплату в розмірі 100% від вартості товару зазначеного в специфікації до договору. Заявником 16.06.2017 платіжним дорученням №2265 перераховано по договору ФОП Редькович О.М. грошові кошти в розмірі 55750,00 грн згідно рахунку №020 від 16.06.2017 за мітли березові в кількості 25000 шт. Боржником поставку було здійснено на загальну вартість 29213,00 грн. Додаткові грошові кошти в розмірі 8091,00 грн були зараховані в рахунок поставки товару за договором. Заявник зазначає, що його вимога №150/юр/18 від 30.10.2018 про поставку товару залишена ФОП Редькович О.М. без виконання.

Розглянувши подану заявником заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу судового наказу виходячи з наступного.

Частинами 1-3 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці.

Статтею 148 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Пунктом 3 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього кодексу.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

При цьому, умовою застосування частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України є неналежне виконання продавцем свого зобов'язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.

Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

В свою чергу, грошовим, за змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

У випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 Цивільного кодексу України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 Цивільного кодексу України) не вважаються грошовими зобов'язаннями, оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

Оскільки право на повернення грошових коштів виникло у заявника внаслідок порушення боржником обов'язку передати йому відповідний товар, це право не становить зміст основного зобов'язання. Грошовим є зобов'язання, що передбачає передачу грошей як предмета договору або їх сплату як ціни договору.

При цьому, в умовах договору поставки №2 від 20.09.2016 відсутня домовленість сторін щодо повернення попередньої оплати в разі недопоставки товару.

Зобов'язання поставити товар не набуває характеру грошового внаслідок пред'явлення кредитором вимоги про повернення/стягнення коштів за його невиконання.

Оскільки заявник просить суд видати наказ за вимогою про стягнення грошових коштів у розмірі 18446,00 грн, які за своєю правовою природою є попередньою оплатою, а отже не є грошовою заборгованістю в розумінні частини 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України, такі вимоги не можуть бути розглянуті в порядку наказного провадження.

З матеріалів заяви не вбачається наявності обставин і належних доказів отримання боржником грошових коштів у розмірі 55750,00 грн на підставі договору №2 від 20.09.2016 , оскільки ані в платіжному дорученні №2265 від 16.06.2017 на суму 55750,00 грн ані в рахунку №020 від 16.06.2017 не міститься посилань на договір № 2 від 20.09.2016.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником. До заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Заявником в порушення приписів Господарського процесуального кодексу України не подано документи, які підтверджують обставини щодо зарахування додаткових коштів в розмірі 8091,00 грн в рахунок поставки за договором, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Суд звертає увагу заявника, що подані до матеріалів заяви про видачу судового наказу документи (рахунки, накладні), не містять посилань, що поставки товару на які посилається заявник здійснювались на виконання умов договору № 2 від 20.09.2016.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст. 148, 150, 152, 153, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Український папір» у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Редькович Олександра Миколайовича 18446,00 грн за договором №2 від 20.09.2016.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підписана 22.12.2018.

Ухвала може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її підписання в порядку ст.256 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://www.court.gov.ua. або в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Н.Ю.Книш