ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2018 Справа № 917/1141/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ойл Груп", вул. Харківське Шосе 172Б, м. Київ, 02191

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТПК" ЄВРО-ОІЛ", вул. Кагамлика, 35-В, м. Полтава, 36002

про стягнення 221576,89 грн.,

Суддя господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Секретар судового засідання Лепій О.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 13.09.18);

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ойл Груп" (далі - позивач/ ТОВ "Ойл Груп") звернулося з позовною заявою до господарського суду Полтавської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТПК" ЄВРО-ОІЛ" (далі - відповідач/ ТОВ "ТПК" ЄВРО-ОІЛ") 221576,89 грн., в тому числі 163384,98 грн. основного боргу, 1383,18 грн. 3% річних, 40846,24 грн. штрафу, 15962,49 грн. грн. пені. В обґрунтування позову позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору поставки № 01/01/2018 від 01.01.2018.

Ухвалою суду від 03.10.18. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання у справі призначено на 07.11.2018.

07.11.2018. судове засідання за клопотанням позивача відкладено на 29.11.18.

29.11.2018. суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 04.12.2018.

В судове засідання 04.12.2018. відповідач не з'явився. Копія ухвали суду від 29.11.2018. направлялася за адресою місцезнаходження відповідача, про що свідчить вихідний штамп загального відділу суду на звороті ухвали, проте в матеріалах справи докази отримання відповідачем вказаної копії ухвали відсутні, вказана копія ухвали до суду, як не вручена, не повернулася.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в разі якщо ухвалу у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Адреса відповідача зазначена у позовній заяві відповідає місцезнаходженню ТОВ "ТПК "ЄВРО-ОІЛ", відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання.

Відповідач відзиву на позов не надав, про наявність поважних причин неподання відзиву на позов суду не повідомив, в зв'язку з цим відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України спір вирішується за наявними матеріалами справи.

В судовому засіданні 04.12.2018. представник позивача підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

Суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ч. 1 ст. 240 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2018. між позивачем (постачальник за договором) та відповідачем (покупець за договором) укладено договір поставки № 01/01/2018 (далі - Договір), згідно з п. 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених даним Договором, постачальник зобов'язується передавати у власність (поставляти), а покупець приймати та оплачувати оливи, мастила та технічні рідини, маслорозподільне обладнання надалі іменуємі як товар.

Загальна кількість, асортимент, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна ціна товару визначена сторонами у видаткових накладних, рахунках або додатках до договору (п. 1.2. Договору).

На виконання умов Договору позивач відвантажив на користь відповідача оливи та мастила згідно видаткових накладних № ПВ1-509 від 14.05.2018. на суму 12550,02 грн., № ПВ1-510 від 15.05.2018. на суму 18900,00 грн., № ПВ1-516 від 23.05.2018. на суму 23440,01 грн., № ПВ2-369 від 23.05.2018. на суму 108494,95 грн. Всього, позивачем поставлено товару на загальну суму 163384,98 грн. Відповідач прийняв товар, що підтверджується підписом його представника та печаткою на вказаних видаткових накладних.

На оплату товару поставленого відповідачу по вказаних видаткових накладних позивач виставив рахунки-фактури № ПВ1-591 від 14.05.2018., № ПВ1-601 від 15.05.2018, № ПВ 1-608 від 23.05.2018., № ПВ2-701 від 23.05.2018.

Згідно пункту 3.2 Договору розрахунок за кожну партію товару здійснюється в безготівковому порядку протягом 7 (семи) календарних днів з моменту фактичного отримання товару.

Позивач стверджує, що оплата за товар від відповідача не надійшла. Таким чином, сума основного боргу відповідача перед позивачем складає 163384,98 грн.

Згідно п. 6.2 Договору у разі порушення покупцем терміну оплати товару, покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 6.3 Договору сторони погодили, що у разі порушення покупцем строків оплати (п. 3.2 договору) партії товару за поставлений товар більше ніж на 60 календарних днів, покупець сплачує продавцю штраф у розмірі 25 % від вартості поставленого та неоплаченого Товару.

Враховуючи вказані пункти Договору, а також ст. 625 ЦК України, позивач нарахував відповідачу 1383,18 грн. 3% річних та 15962,49 грн. пені. за загальний період з 31.05.2018. по 10.09.2018., а також 40846,24 грн. штрафу.

Вказані суми основного боргу, річних, пені та штрафу позивач просить суд стягнути з відповідача.

Відповідач жодних заперечень на позов не надав.

При вирішенні позову суд виходить з наступного.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачена свобода договору.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору поставки, згідно якого, в силу ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Судом встановлено, що відповідач заборгував позивачу за поставлений товар 163384,98 грн., строк оплати вказаних зобов'язань настав. В матеріалах справи відсутні докази оплати отриманого відповідачем товару.

Таким чином, позов в частині стягнення 163384,98 грн. основного боргу є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача 1383,18 грн. 3% річних та 15962,49 грн. пені. за загальний період з 31.05.2018. по 10.09.2018., а також 40846,24 грн. штрафу.

Згідно п. п. 6.2. та 6.3. Договору у разі порушення покупцем терміну оплати товару, покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу; у разі порушення покупцем строків оплати (п. 3.2 договору) партії товару за поставлений товар більше ніж на 60 календарних днів, покупець сплачує продавцю штраф у розмірі 25 % від вартості поставленого та неоплаченого Товару.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Суд перевірив надані позивачем розрахунки пені, річних та штрафу і встановив їх правильність.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 1383,18 грн. 3% річних, 15962,49 грн. пені., 40846,24 грн. штрафу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач своїми процесуальними правами не скористався та належними та допустимими доказами не спростував позовні вимоги позивача.

Судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТПК" ЄВРО-ОІЛ" (вул. Кагамлика, 35-В, м. Полтава, 36002; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ойл Груп" (вул. Харківське Шосе, 172Б, м. Київ, 02191; ) 163384 грн. 98 коп. основного боргу, 1383 грн. 18 коп. 3% річних, 40846 грн. 24 коп. штрафу, 15962 грн. 49 коп. пені, 3323 грн. 65 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 13.12.2018.

Суддя О.С. Семчук