ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року Справа № 902/643/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Гудак А.В.,

Суддя Олексюк Г.Є.,

Суддя Маціщук А.В.

секретар судового засідання Драчук В.М.

за участю представників:

заявника: ОСОБА_1 адвокат;

особи, що може набути статусу відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дондеревина" на ухвалу господарського суду Вінницької області від 17.10.18р. у справі № 902/643/18 (суддя Нешик О.С., м.Вінниця)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОНДЕРЕВИНА", с.Вигода Біляївського району Одеської області

до особи, що може набути статусу відповідача - Фізичної особи-підприємця Конаха Ярослава Олександровича, с.Кудлаї Вінницької області

про забезпечення позову

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДОНДЕРЕВИНА" звернулось до господарського суду Вінницької області з заявою в якій просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно Фізичної особи-підприємця Конаха Ярослава Олександровича, а саме: на автомобіль НОМЕР_1, 2007 року випуску, білого кольору, номер кузова НОМЕР_2, об'єм двигуна 2198, який був зареєстрований 05 серпня 2014 року та на 1/3 житлового будинку, який належить йому на праві приватної спільної часткової власності.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 17.10.2018 відмовлено в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОНДЕРЕВИНА" б/н від 01.10.2018 (вх.канц.суду №683/18) про забезпечення позову.

Ухвала господарського суду мотивована тим, що обставини, викладені заявником у заяві, не підтверджують необхідність вжиття визначених в заяві заходів, а також неподання до суду жодного належного та допустимого доказу в підтвердження фактів імовірності утруднення виконання або неможливості виконання рішення господарського суду в майбутньому в разі невжиття таких заходів суд першої інстанції дійшов висновку, про недоведеність необхідності забезпечення позову та застосуванні заявлених запобіжних заходів.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Дондеревина" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд ухвалу господарського суду Вінницької області від 17 жовтня 2018 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову в частині накладення арешту на майно відповідача ФОП Конаха Ярослава Одександровича, а саме накласти арешт на: на автомобіль НОМЕР_1, 2007 року випуску, білого кольору, номер кузова НОМЕР_2, об'єм двигуна 2198, який був зареєстрований 05 серпня 2014 року та на 1/3 житлового будинку, який належить йому на праві приватної спільної часткової власності та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Вважає, що захищаючи права боржника, суд першої інстанції жодним чином не аргументує як можуть бути захищені інтереси добросовісної сторони договору у випадку задоволення позовних вимог про стягнення з ФОП Конаха Я.О. 120000 грн. та одночасної відсутності майна у ФОП Конаха Я.О. на момент ухвалення рішення.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дондеревина" на ухвалу господарського суду Вінницької області від 17.10.18р. у справі № 902/643/18 та розгляд апеляційної скарги призначено на 19 грудня 2018 р.

14.12.2018 на адресу суду засобами електронного зв`язку від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Дондеревина" надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проведення якої просить доручити Південно-західному апеляційному господарському суду (65119, м. Одеса, пр. Шевченка, 29).

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.12.2018 клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Дондеревина" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 902/643/18, задоволено. Доручено Південно-західному апеляційному господарському суду (65119, м. Одеса, пр. Шевченка, 29) забезпечити проведення судового засідання у справі №924/498/18, яке відбудеться 19.12.2018 о 12:20 год., в режимі відеоконференції в приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за участю уповноважених представників Товариства з обмеженою відповідальністю "Дондеревина" .

В судовому засіданні 19.12.2018, яке відбулось в режимі відеоконференції, адвокат Товариства з обмеженою відповідальністю "Дондеревина" підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі та надав відповідні пояснення, просив суд ухвалу господарського суду Вінницької області від 17 жовтня 2018 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову в частині накладення арешту на майно відповідача ФОП Конаха Ярослава Одександровича, а саме накласти арешт на: на автомобіль НОМЕР_1, 2007 року випуску, білого кольору, номер кузова НОМЕР_2, об'єм двигуна 2198, який був зареєстрований 05 серпня 2014 року та на 1/3 житлового будинку, який належить йому на праві приватної спільної часткової власності та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. Крім того, звернув увагу суду про відкриття господарським судом Вінницької області провадження у справі №902/740/18 за позовом ТОВ «Дондеревина» до ФОП Конаха Я.О. про зобов`язання повернути кошти в сумі 120000,00 грн.

ФОП Конах Я.О. в судове засідання 19.12.2018 не з`явився та уповноважених представників не надіслав. Про місце, час і дату судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив.

Стаття 43 ГПК України зобов'язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 3 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ФОП Конаха Я.О.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ч. 1 ст. 271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали місцевого господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Дондеревина" на ухвалу господарського суду Вінницької області від 17.10.18р. у справі № 902/643/18 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

05.10.2018 до господарського суду Вінницької області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОНДЕРЕВИНА" б/н від 01.10.2018 (вх.канц.суду №683/18), якою останній просить суд вжити заходи забезпечення позову (до подання позовної заяви до суду) шляхом накладення арешту на майно Фізичної особи-підприємця Конаха Ярослава Олександровича, а саме: на автомобіль НОМЕР_1, 2007 року випуску, білого кольору, номер кузова НОМЕР_2, об'єм двигуна 2198, який був зареєстрований 05 серпня 2014 року та на 1/3 житлового будинку, який належить йому на праві приватної спільної часткової власності.

Вказана заява обґрунтована тим, що відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань згідно договору №12/14 від 05.02.2018 (а.с. 8-9) стосовно поставки товару.

Зазначає, що відповідно до п.3.2, 4.1, 9 договору відповідач упродовж 20 робочих днів із моменту зарахування на його поточний рахунок коштів (авансового внеску) в розмірі 70% від повної вартості товару, а саме 120000,00 грн. повинен виконати своє зобов`язання та поставити зазначений в договорі товар. Після сплати коштів (авансового платежу) позивачем відповідач у встановлений договором строк свого обов`язку по поставці товару не виконав і допустив прострочення виконання свого зобов`язання, тому його дії є порушенням договірних зобов`язань.

Факт здійснення розрахунку підтверджується платіжним дорученням №145 від 12.02.2018 та звітом про дебетові та кредитові операції по рахунку 2150 ТОВ «Дондеревина» від 12.02.2018( а.с.12-13).

Обов`язок повернути передоплату (авансовий внесок) у розмірі 120000,00 грн. або передати оплачений товар на сьогоднішній день відповідачем не виконаний.

Так, ТОВ «Дондеревина» вважає, що ФОП Конах Ярослав Олександрович порушуючи вимоги ст.265 ГК України та ст.712 ЦК України, ухиляється від виконання своїх обов`язків передбачених договором поставки. Таким чином заявник припускає, що ФОП Конах Я.О. взагалі немає коштів для повернення передоплати (авансового внеску).

Разом з тим, обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову заявник зазначає про наявність позовного провадження за заявою ПП "Транспортно-комерційна фірма "Берегиня" до ФОП Конаха Ярослава Олександровича про стягнення заборгованості за невиконання умов договору поставки у розмірі 139000,00 грн.(а.с. 17-19). Дана обставина, на думку Товариства з обмеженою відповідальністю "Дондеревина", підтверджує систематичний характер неналежного виконання зобов'язань за договором поставки та неповернення сплаченої суми (авансового внеску) з боку фізичної особи - підприємця Конаха Ярослава Олександровича.

Вказані обставини стали підставою для звернення заявника до суду з вищезгаданою заявою про забезпечення позову.

В подальшому ТОВ «Дондеревина» до господарського суду Вінницької області подано клопотання про розгляд справи без участі представника в якому звертає увагу суду першої інстанції на те, що у разі прийняття рішення судом щодо забезпечення зустрічного позову, то у власності ТОВ «Дондеревина» є транспортний засіб SCHMITZ SCS 24, д/н НОМЕР_3, 2007 року випуску, сірого кольору, який зареєстрований 12 грудня 2017 року, власником якого є ТОВ «Дондеревина». Орієнтовна вартість подібного транспортного засобу становить 10000 €.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин викладених в заяві про забезпечення позову з доданими до неї документів та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно із ч.1 ст.137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи.

Системний аналіз висновків про застосування норм права, які викладені в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 916/2786/17, та положень ч. 1 ст. 136 і 137 ГПК України, дає підстави дійти до висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в ч.ч.2, 5, 6, 7 ст. 137 ГПК України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими ГПК України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Частиною 4ст. 137 ГПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає врахування господарським судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Водночас, відповідно до пункту 11 статті 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Так, колегія суддів зазначає, що право вжиття тих чи інших заходів належить суду, який виходить із предмету спору, конкретних обставин справи та пропозицій заявника.

Необхідною умовою вжиття заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення. Застосовуючи заходи забезпечення позову, суд діє за внутрішнім переконанням на підставі та у відповідності з вимогами чинного законодавства.

При цьому, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

Зокрема, визначено, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.05.2018 у справі № 11-233сап18 звертає увагу, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Із поданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Дондеревина" заяви про забезпечення позову (до подання позовної заяви) не вбачається наявності обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить належного документального обґрунтування наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Колегія суддів дійшла висновку, що у вказаній заяві містяться лише загальні міркування заявника про можливу небезпеку невиконання відповідачем зобов`язань з повернення попередньої оплати без надання будь-яких доказів та без зазначення фактичних обставин, на підтвердження викладеного в заяві.

Посилання заявника на наявність судових справ про стягнення коштів з відповідача, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи той факт, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову, а достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Викладені у заяві ТОВ «Дондеревина» міркування та припущення про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у даній справі без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

При цьому, заявник не обґрунтовує, яким чином невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання у подальшому рішення господарського суду.

Стала практика ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у "Щокін проти України" від 14 жовтня 2010 р., "Сєрков проти України" від 7 липня 2011 р., "Трегубенко проти України" від 2 листопада 2004 р., "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 р.) свідчить про наявність трьох критеріїв, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

ТОВ «Дондеревина» в заяві про забезпечення позову не вказано та не обґрунтовано належними доказами імовірність наміру особи - власника майна вчинити будь які дії, які б були спрямовані на його відчуження, і такий намір не є достовірно встановленим фактом.

Посилання заявника на ту обставину, що його відчуження призведе до неможливості виконання рішення, є лише припущенням та жодним доказом не підтверджені.

Тобто в даному випадку, накладення арешту на належне Фізичній особі-підприємця Конаха Ярослава Олександровича майно, не є заходом щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій з боку ФОП Конаха Я.О., щоб забезпечити заявнику реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь заявника, оскільки є порушенням його конституційного права на вільне володіння, користування та розпорядження належним йому майном.

Так, згідно зі ст.ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Проте, Товариством з обмеженою відповідальністю «Дондеревина» не наведено достатніх належних та допустимих у розумінні вищенаведених положень Господарського процесуального кодексу України доказів наявності обставин чи вчинення ФОП Конаха Я.О. дій, які б могли призвести до ускладнення виконання судового рішення по справі.

Колегія суддів відзначає, що ухилення ФОП Конаха Я.О. від повернення суми попередньої оплати може свідчити про порушення останнім своїх зобов'язань за договором, а не на вчинення ним фактичних дій, спрямованих на істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в майбутньому, у разі його задоволення.

Таким чином, припущення заявника про неможливість виконання прийнятого в подальшому судового рішення, в разі його задоволення, не підтверджується жодними належними та допустимими доказами, колегія суддів дійшла висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Дондеревина» про вжиття заходів до забезпечення позову є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Щодо твердження адвоката ТОВ «Дондеревина» про недослідження судом першої інстанції питання зустрічного забезпечення, колегія суддів зазначає, що частиною 1 статті 141 ГПК України передбачено право суду, а не обов'язок вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення) (правова позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладена у постанові від 18 липня 2018 року у справі №916/2851/17).

У відповідності до ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням вимог ст.276 ГПК України, її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дондеревина" залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Вінницької області від 17.10.18р. у справі № 902/643/18 без змін.

2. Матеріали справи №902/643/18 повернути господарському суду Вінницької області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений «20» грудня 2018 року

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Маціщук А.В.