ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2018 року м. ОдесаСправа № 923/675/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів: Ярош А.І., Савицького Я.Ф.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, проспект Шевченка, 29)

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фермерського господарства Деметра 2010

на рішення Господарського суду Херсонської області 17.09.2018 року

по справі №923/675/18

за позовом Заступника керівника Генічеської місцевої прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області

до Фермерського господарства Деметра 2010

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Новотроїцька селищна рада

про стягнення 79015,20 грн. шкоди, заподіяної самовільним зайняттям земельної ділянки, -

(суддя суду першої інстанції: ОСОБА_1, дата та місце ухвалення рішення: 17.09.2018, Господарський суд Херсонської області, м.Херсон, вул.Театральна, 18)

В липні 2018 року Заступник керівника Генічеської місцевої прокуратури Херсонської області (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (далі ГУ Держгеокадастру у Херсонській області) звернувся до Господарського суду Херсонської області з позовом до Фермерського господарства "Деметра-2010" (далі ФГ «Деметра-2010» про стягнення 79015,20 грн шкоди, заподіяної самовільним зайняттям земельної ділянки.

В обґрунтування позовної заяви прокурор зазначив, що ФГ «Деметра 2010» завдано державі шкоди, спричиненої самовільним зайняттям земельної ділянки, у розмірі 79015,20 грн.

На думку прокурора, факт порушення земельного законодавства ФГ «Деметра 2010» у вигляді самовільного зайняття земельної ділянки підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 15.11.2017 №48-ДК/0167П/07/01/-17 та постановою про закриття справи від 20.11.2017 №48-ДК/0163По/05/01/-17.

Прокурором в позовній заяві зазначено, що протиправною діяльністю ФГ «Деметра 2010» в особі голови ОСОБА_2, а саме самовільним зайняттям земельної ділянки, державі заподіяно шоду у розмірі 79015,20 грн., іншого способу стягнути яку, інакше як через суд, немає.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 17.09.2018 (суддя Пінтеліна Т.Г) позов задоволено повністю, стягнуто з ФГ "Деметра-2010" на користь держави в особі Новотроїцької селищної ради шкоду, заподіяну самовільним зайняттям земельної ділянки у сумі 79015,20 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ФГ «Деметра-2010» звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Херсонської області 17.09.2018 по справі скасувати, та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заявник апеляційної скарги вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що в даному випадку прокурор поверхово та не конкретно обґрунтовує порушення інтересів держави та підстави для звернення прокурора з позовом в інтересах саме зазначеного ним органу. На думку заявника апеляційної скарги, прокурор не вказує в чому виражається невжиття заходів з боку Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області.

ФГ «Деметра-2010» вважає, що у встановленому порядку не доведено, що власник земельної Новотроїцька селищна рада понесла збитки від використання підприємством спірної земельної ділянки, а навпаки доведено, що вони отримали дохід у відповідності до умов договору оренди.

Заявник апеляційної скарги зазначає, що факт оплати орендної плати за всі роки користування земельною ділянкою доведено відповідними документами, які наавались підприємством до справи та вказаний факт визнається учасниками справи.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.11.2018 відкрито апеляційне провадження по справі №923/675/18 за апеляційною скаргою ФГ Деметра 2010 на рішення Господарського суду Херсонської області 17.09.2018, розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

22.11.2018 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області надійщов відзив, в якому Управління просило відмовити в задоволенні апеляційної скарги ФГ «Деметра 2010» в повному обсязі, а рішення Господарського суду Херсонської області від 17.09.2018 у справі №923/675/18 залишити без змін.

Крім того, 23.11.2018 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Прокуратури Херсонської області надійшов відзив, в якому прокуратура заперечує проти доводів апеляційної скарги ФГ «Деметра 2010», просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, з метою створення фермерського господарства 01.06.2010 громадянином ОСОБА_3 було укладено з Новотроїцькою районною державною адміністрацією договір оренди земель сільськогосподарського призначення, а саме земельної ділянки площею 47,6777 га ріллі кадастровий номер :04:101:0023, розташованої на території Новотроїцької селищної ради. (т.1 а.с. 67-71)

Пунктом 1 Договору передбачено, що орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування, згідно розпоряджень голови районної державної адміністрації від 08.04.2010 №187 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо укладення договору оренди земельної ділянки», та від 08.09.2010 №527 «Про затвердження технічної документації із землеустрою» та яка знаходиться на території Новотроїцької селищної ради.

Відповідно до п.8 Договору, зазначений договір укладено на 10 (десять) років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк, у цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Пунктом 14 договору оренди земель сільськогосподарського призначення від 01.06.2010 передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерського господарства.

Пунктом 40 вказаного Договору унормовано, що право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи-орендаря, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду не переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку з орендарем.

Враховуючи, що ОСОБА_3 набув право користування земельною ділянкою площею 47,6777 га, 27.04.2011 ним було створено Фермерське господарство «Деметра - 2010», про що внесено запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, метою якого було ведення фермерського господарства на вказаній земельній ділянці та згідно акту прийому-передачі земельної ділянки від 10.04.2011 ОСОБА_3 передав до складеного капіталу ФГ «Деметра - 2010» право оренди земельної ділянки площею 47,6777 га ріллі кадастровий номер :04:101:0023.

23.05.2012 протоколом №1 загальних зборів ФГ «Деметра - 2010» до складу учасників господарства прийнято доньку ОСОБА_3 ОСОБА_2, яку призначено головою ФГ «Деметра - 2010».

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку зі створенням фермерського господарства, ОСОБА_3 мав намір подати до Новотроїцької РДА нову редакцію договору оренди цієї земельної ділянки від 01.06.2010, з внесеними в нього змінами в частині орендаря, змінивши орендаря з фізичної особи громадянина України ОСОБА_3І на ФГ "Деметра - 2010". Однак ОСОБА_3 не встиг надати орендодавцю нову редакцію даного договору для внесення в нього змін, оскільки 14.05.2014 помер .

ФГ «Деметра 2010» і після смерті ОСОБА_3 користувалося правами та виконувало обов'язки орендаря зазначеної земельної ділянки. Зокрема, обробляло земельну ділянку площею 47, 6777 га та сплачувало орендну плату.

У зв'язку з вказаним відповідач вважає, що оскільки ОСОБА_3 передав до складеного капіталу господарства право оренди земельної ділянки площею 47,6777 га ріллі, розташованої на території Новотроїцької селищної ради, яке виникло з договору оренди від 01.06.2010, укладеного між ОСОБА_3 та Новотроїцькою РДА, а також те, що господарську діяльність по обробці земельної ділянки площею 47,6777 га здійснювало і продовжує здійснювати, саме ФГ "Деметра - 2010" є належним її орендарем на даний момент.

Як вбачається з матеріалів справи, голова ФГ "Деметра-2010" зверталась до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області із заявами про внесення змін до договору оренди землі, шляхом зміни назви орендаря.

Листом ГУ Держгеокадастру у Херсонській області №8539/2-16-СГ від 28.11.2016 відповідачу відмовлено у внесенні змін до договору оренди від 01.06.2010 та повідомлено, що наказом №21-5170/18-16-СГ від 29.09.2016 ОСОБА_3 припинено право оренди вказаної земельної ділянки у зв'язку зі смертю та повернуто зазначену земельну ділянку до земель запасу Новотроїцької селищної ради Новотроїцького району Херсонської області.

Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області під час перевірки 12.05.2017 виявлено факт самовільного зайняття ФГ «Деметра-2010» земельної ділянки державної власності площею 47,6777 га, за результатами якої складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства та акт обстеження земельної ділянки.

Користування земельною ділянкою без належно оформленого права і стало підставою для звернення прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області з відповідним позовом до місцевого господарського суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції частковому скасуванню, з огляду на наступне.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Пунктом 1 ст.202 Цивільного Кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до приписів ст. 1 Закону України Про оренду землі, ст. 93 Земельного кодексу України визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. (ст.13 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи - орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства).

Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Як зазначалося раніше, п. 40 договору оренди від 01.06.2010 укладеного ОСОБА_3 та Новотроїцькою селищною радою Новотроїцького району Херсонської області визначено, що право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи-орендаря, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду не переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем.

Крім того, наказом ГУ Держгеокадастру у Херсонській області №21-5170/18-16-СГ від 29.09.2016 року ОСОБА_3 припинено право оренди вказаної земельної ділянки у зв'язку зі смертю та повернуто зазначену земельну ділянку до земель запасу Новотроїцької селищної ради Новотроїцького району Херсонської області.

У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов'язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов'язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки. (ст.34 Закону України «Про оренду землі»).

Враховуючи вищевикладене, законні підстави для користування земельною ділянкою у ФГ «Деметра 2010» відсутні, а право користування земельною ділянкою не перейшло автоматично до фермерського господарства після передачі до складеного капіталу господарства права оренди земельної ділянки площею 47,6777 га з огляду на наведені приписи чинного законодавства України та умови укладеного між ОСОБА_3 та Новотроїцькою районною державною адміністрацією.

Згідно зі ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Приписами ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності та право постійного користування на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Отже, відповідно до приписів чинного законодавства України, для користування земельною ділянкою потрібно набути право на це у встановленому законодавством порядку.

Проте, доказів того, що відповідачем по справі належним чином оформлено правовідносини щодо користування спірною земельною ділянкою в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, використання ФГ «Деметра 2010» земельної ділянки площею 46,67 га без правовстановлюючих документів, а саме без рішення відповідного державного органу про надання цієї земельної ділянки йому у власність чи у користування (оренду), акта на право власності чи на право постійного користування цією земельною ділянкою, чи договору оренди землі, за відсутномті дозволу на розробку проекту землеустрою, згідно з ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" свідчить про самовільне зайняття підприємством вказаної земельної ділянки.

Зазначене спростовує доводи апелянта щодо законного користування ФГ «Деметра 2010» земельною ділянкою сільськогосподарського призначення плщею 46,67 га.

Згідно зі ст. 211 Земельного кодексу України за самовільне зайняття земельних ділянок громадяни та юридичні особи несуть відповідно до законодавства цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність.

За змістом ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

За змістом ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Зазначена норма кореспондується з положеннями ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України, за змістом яких учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Враховуючи вищевикладене, відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності.

При цьому на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Частиною 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судова колегія також зазначає, що відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам відповідно до ч. 1 та 2 ст. 157 Земельного кодексу України здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою від 25.07.2007 №963 Кабінетом Міністрів України затверджено Методику визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно недоведення позивачем періоду, за який стягується шкода та посилання на постанову Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 «Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам», судова колегія зазначає наступне.

Згідно з п. 3.1 наказу Державного агентства земельних ресурсів України та Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель від 12.09.2007 №110 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо застосування Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 №963" підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, є матеріали справи про адміністративне правопорушення, які підтверджують факт вчинення цього правопорушення, а саме:

- акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства;

- протокол про адміністративне правопорушення;

- припис (з вимогою усунення порушення земельного законодавства);

- акт обстеження земельної ділянки.

Отже, підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, є зазначені документи в їх сукупності, оскільки саме вони можуть підтвердити сам факт самовільного зайняття земельної ділянки, розмір зайнятої ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні слідчого відділу Новотроїцького відділення поліції Генічеського відділу поліції ГУНП в Херсонській області перебували матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000477 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченго ч.1 ст. 197-1 Кримінального кодексу України.

Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 12 травня 2017 року, проведеною Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області, встановлено факт самовільного зайняття земельної ділянки площею 47,6777 га, яка розташована на території Новотроїцької селищної ради Херсонської області за межами смт. Новотроїцьке, та на час перевірки засіяна насінням сільськогосподарських культур (озимою пшеницею), що є порушенням вимог ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

Крім того, факт порушення земельного законодавства ФГ "Деметра-2010" в особі голови, у вигляді самовільного зайняття земельної ділянки підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 15.11.2017 №48-ДК/0167П/07/01/-17 та постановою про закриття справи від 20.11.2017 № 48-ДК/0163По/05/01/-17 у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 Кодексу України Про адміністративні правопорушення.

Факт того, що ФГ «Деметра-2010» не є законним користувачем земельної ділянки державної власності площею 47,6777 га підтверджується постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 25.05.2017 у справі № 821/2141/16 за позовом ФГ «Деметра-2010» до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, 3-тя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Новотроїцька районна державна адміністрація Херсонської області про визнання протиправним та скасування наказу № 21-5170/18-16-СГ від 29.09.2016, якою в задоволенні адміністративного позову відмовлено в повному обсязі.

Згідно розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки сільськогосподарського призначення на території Новотроїцької селищної ради Херсонської області за межами населених пунктів, який здійснено спеціалістом Відділу здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства та оперативного реагування управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 № 963, а також висновку експерта Миколаївського відділення Одеського НДІСЕ від 06.04.2018 № 18-312/313 загальний розмір шкоди становить 79 015,20 гривень.

Згідно з п. 4 Методики розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки для всіх категорій земель (крім земель житлової та громадської забудови), визначається за такою формулою:

Шс = Пс х Нп х Кф х Кі (1),

де Шс - розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, гривень; Пс - площа самовільно зайнятої земельної ділянки, гектарів; Нп - середньорічний дохід, який можна отримати від використання земель за цільовим призначенням, визначений у додатку 1, з урахуванням переліків, наведених у додатках 2 і 3; Кф - коефіцієнт функціонального використання земель, визначений у додатку 4; Кі - коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, який дорівнює добутку коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель за 2007 та наступні роки, що визначаються відповідно до Порядку проведення індексації грошової оцінки земель, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2000 року № 783.

Зазначена формула розрахунку шкоди не містить періоду користування самовільно зайнятою земельною ділянкою і такий період не впливає на визначення розміру шкоди, з огляду на що судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги в цій частині.

Також є помилковим посилання апелянта на на постанову Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 «Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам», оскільки в даному випадку слід застосовувати Методику визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 №963.

За таких обставин, судова колегія вважає, що матеріалами справи підтверджено факт користування ФГ «Деметра-2010» земельною ділянкою без відповідних правовстановлюючих документів, а доводи апелянта щодо відкритого та правомірного користування земельною ділянкою колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки відповідний договір оренди між відповідачем та ГУ Держгеокадастру у Херсонській області укладено лише 26.06.2017. (т.1 а.с. 131-138)

Колегією суддів розглянуто та відхилено доводи апеляційної скарги щодо сплати ФГ «Деметра 2010» орендної плати за користування земельною ділянкою та, як наслідок, відсутності збитків у вигляді неодержаних доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Як вже зазначалося, відповідач самовільно зайняв земельну ділянку площею 46,6777 га і користувався нею без відповідних правових підстав, уклавши договір оренди лише 26.06.2017, а отже у останнього були відсутні підстави сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою.

Крім того, відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності;

Відповідач не є власником і постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб'єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому єдиною можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача, є орендна плата (статті 14.1.72, 14.1.73 Податкового кодексу України).

Таким чином, в силу вимог чинного законодавства України відповідач у відносинах користування спірною земельною ділянкою не є належним платником орендної плати.

Разом з тим, відшкодування шкоди, завданої самовільним зайняттям земельної ділянки державної власності, не має нічого спільного з платою за землю. Це різні інститути права, які регулюються різними нормами права та виникають із різних правових підстав.

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги в цій частині колегією суддів не приймаються до уваги.

Також судовою колегією відхилено доводи апелянта щодо встановлення факту відсутності самовільного зайняття земельної ділянки ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 10.07.2017, оскільки зазначена ухвала не є судовим рішенням, яким суд закінчує судовий розгляд по суті.

Щодо твердження апелянта про необхідність залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з відсутністю у заступника прокурора передбачених законом підстав для звернення з даним позовом, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень ст.131-1 Конституції України на органи прокуратури покладається обов'язок представляти інтереси держави в суді у випадках, визначених законом.

У відповідності до ст.23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також, у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом звертатися до суду з позовом.

В постанові Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №687/379/17-ц зазначено, що тлумачення частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», що дозволяє зробити висновок, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: (а) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; (б) у разі відсутності такого органу.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Верховним Судом також надано відповідні роз'яснення в ухвалі від 10.07.2018 у справі №812/1689/16 та в постанові від 25.04.2018 у справі №806/1000/17.

У зазначених судових рішеннях визначено, що «не здійснення захисту» суб'єктом владних повноважень виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб'єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

«Здійснення захисту неналежним чином» виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

«Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з'ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Відповідно до ч. 5 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

У мотивувальній частині рішення Конституційного суду України по справі №1-1/99 від 08 квітня 1999 року йдеться про те, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм. В основі інтересів держави є потреба у здійсненні дій, спрямованих зокрема на захист економічної безпеки в державі, а також захист усіх суб'єктів права власності та господарювання.

Враховуючи, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає, з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Звернення до суду з позовною заявою здійснювалось як захід прокурорського реагування для захисту інтересів держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області.

Статтею 1 Закону України «Про основи національної безпеки України» до національних інтересів відносяться життєво важливі матеріальні, інтелектуальні і духовні цінності українського народу як носія суверенітету і єдиного джерела влади в Україні, визначальні потреби суспільства і держави, реалізація яких гарантує державний суверенітет України та її прогресивний розвиток.

При цьому відповідно до ст. 4 вказаного Закону органи прокуратури У країни належать до суб'єктів забезпечення національної безпеки.

Згідно зі ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи місцевого самоврядування в межах повноважень, наданих Конституцією та Законами України.

Кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону.

Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Статтею 14 Конституції визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до вимог ст. 1 Земельного Кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Використання власності на землю не може завдати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Отже, в основі інтересу держави (національного, суспільного інтересу) - потреба у здійсненні дій, спрямованих на охорону землі як національного багатства.

Аналогічні положення містяться і у ст.ст. 1, 2 Земельного кодексу України, відповідно до яких земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Аналіз норм Конституції України, Земельного та Господарського кодексів України свідчить, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок. Реалізуючи ці повноваження, вказані органи вступають у цивільні та господарські правовідносини з юридичними та фізичними особами.

Крім того, відповідно до Земельного кодексу України та Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру Держгеокадастр є центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, до повноважень якого належить розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності у межах визначених Кодексом.

Положеннями ст. 122 Земельного кодексу України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з п. 7 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Згідно зі ст. 20 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Пунктом 1 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області, затвердженого Наказом Державної служби України з витань геодезії, картографії та кадастру 17.11.2016 за №308 передбачено, що Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Відповідно до п. 4 Положення, передбачено повноваження Головного управління Держгеокадастру щодо здійснення державного нагляду (контролю) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, в тому числі за отриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, та інші вищевказані повноваження.

Крім того, згідно з п.п. 25-7, 25-8 п. 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру - посадові особи Головного управління складають протоколи про адміністративні правопорушення та розглядають справи про адміністративні правопорушення, накладають адміністративні стягнення; розраховують розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання їх не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву без спеціального дозволу, та вживають заходів до її відшкодування в установленому законодавством порядку.

Положенням про Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області, затвердженим наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 № 308, передбачено право Головного управління звертатися з позовами до суду за захистом своїх прав та з питань порушення вимог законодавства.

З огляду на зазначене, органом, уповноваженим державою здійснювати повноваження у спірних правовідносинах та наділеним Законом правом на звернення до суду, є Головне управління Держгеокадастру в Херсонській області.

Невжиття вищевказаним державним органом протягом тривалого часу заходів до усунення порушень, що в свою чергу призводить до ненадходження коштів до державного та місцевого бюджетів, стали підставою для звернення Генічеської місцевої прокуратури до суду про стягнення шкоди, завданої самовільним зайняттям земельної ділянки державної власності.

Враховуючи те, що тривалий час центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи, які уповноважені захищати інтереси держави в даних правовідносинах, заходів щодо стягнення шкоди, завданої самовільним зайняттям земельної ділянки державної власності, а саме не зверталися до суду з відповідним позовом про стягнення шкоди, не вживалося, то це вказує на наявний факт - неналежного здійснення своїх обов'язків Головним управлінням Держгеокадастру в Херсонській області в даних спірних правовідносинах. Зазначені обставини стали підставою для вжиття заходів прокурорського реагування Генічеською місцевою прокуратурою Херсонської області.

З огляду на зазначене, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що при наявності порушених прав та невжиття належних заходів для вирішення спору у судовому порядку у прокурора наявні підстави для вжиття заходів представницького реагування в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області, а доводи апеляційної скарги в цій частині не приймаються до уваги та спростовуються вищевикладеним.

Стосовно доводів апелянта щодо стягнення заявленої шкоди на користь Новотроїцької селищної ради, яка є третьою особою у даній справі, судова колегія зазначає наступне.

Як вже зазначалося, відповідно до пп. 25-8 п.4 Положення Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань розраховує розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання їх не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву без спеціального дозволу, та вживає заходів до її відшкодування в установленому законодавством порядку.

Разом з тим, відповідний орган місцевого самоврядування не наділений повноваженням щодо здійснення розрахунку такої шкоди, а також щодо звернення до суду з вимогою про стягнення коштів за шкоду, що заподіяна на земельних ділянках державної та комунальної власності, які не надані у користування та не передані у власність, внаслідок їх самовільного зайняття. Орган місцевого самоврядування є лише отримувачем коштів, з огляду на що в даному випадку Новотроїцька селищна рада залучена до участі у справі в якості третьої особи.

Отже, в даному випадку судом правомірно задоволено позовні вимоги і стягнуто шкоду на користь держави на рахунок Новотроїцької селищної ради, як отримувача цих коштів.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, рішення відповідає приписам матеріального та процесуального права, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, апеляційна скарга Фермерського господарства Деметра 2010 на рішення Господарського суду Херсонської області 17.09.2018 року по справі №923/675/18 задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Херсонської області 17.09.2018 року по справі №923/675/18 залишається без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства Деметра 2010 на рішення Господарського суду Херсонської області 17.09.2018 року по справі №923/675/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Херсонської області 17.09.2018 року по справі №923/675/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий Н.М. Принцевська

Судді: Я.Ф. Савицький

ОСОБА_4