ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2018 Справа № 917/1138/18

м. Полтава

За позовом Приватного акціонерного товариства "ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл., 50079

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ АВТОКРАЗ", вул. Київська, буд. 62, м. Кременчук, Полтавська обл., 39631

про стягнення 1406786,02 грн.,

Суддя Господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Секретар судового засідання Лепій О.В.

Представники в судовому засіданні 04.12.2018. до перерви:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 100/12 від 25.04.2018.;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 19/04 від 04.01.2018.

Представники в судовому засіданні 04.12.2018. після перерви:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" (далі - позивач/ПРАТ "ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ") звернулося з позовною заявою до Господарського суду Полтавської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ АВТОКРАЗ" (далі - відповідач/ТОВ "ТД АВТОКРАЗ") 1406786,02 грн. штрафу за неналежне невиконання відповідачем умов договору поставки № 96ТД/17 від 08.02.2017.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 21.09.2018. вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 23.10.2018.

23.10.2018. суд за клопотання представника позивача продовжив строк підготовчого провадження по справі на 30 днів та відклав підготовче засідання на 20.11.2018.

Ухвалою від 20.11.2018. суд відклав підготовче засідання у справі на 04.12.2018.

04.12.2018. суд за письмовим клопотанням сторін закрив підготовче провадження у справі та розпочав розгляд справи по суті.

В судовому засіданні 04.12.2018. о 12:06 судом оголошено перерву до 16:00 год. 04.12.2018.

В судовому засіданні 04.12.2018. (до перерви) представник позивача наполягав на задоволенні позову у повному обсязі , представник відповідача просив суд зменшити розмір штрафних санкцій на 90 відсотків.

Після перерви представники сторін в судове засідання не з'явилися, хоча про час, дату та місце продовження судового засідання після перерви були повідомлені належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Таким чином, неявка представників сторін в судове засідання після перерви не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідач відзиву на позов не надав. Проте, надав суду клопотання зменшення розміру штрафних санкцій на 90 відсотків, посилаючись на те, що виробником автомобілів є не він, вказані автомобілі були реалізовані ТОВ «ТД АвтоКрАЗ» на підставі договору комісії, що укладено між ПрАТ «АвтоКрАЗ» та ТОВ «ТД АвтоКрАЗ», а також на свій скрутний фінансовий стан.

Рішення приймається в порядку ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

08.02.2017. між позивачем (покупець за договором) та відповідачем (продавець за договором) укладено договір поставки № 96ТД/17 (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов'язується прийняти та оплатити автомобілі в номенклатурі, кількості та в строки, вказані в Специфікаціях до цього Договору (п. 1 Договору).

Згідно п. 3.1 Договору поставка автомобілів здійснюється в терміни і на умовах, зазначених у Специфікації до цього договору, яка з моменту підписання сторонами, складає невідємну частину договору.

Згідно умов Додаткової угоди № 2 до Договору від 05.09.2017., якою внесено зміни до Специфікацій № 4 від 26.05.2017., продавець зобовязався поставити автоцистерну пожежну АЦ-60 (65053) - 335.02 на шасі КрАЗ - 65053-05 не пізніше 20.12.2017.; вартість автоцистерни 3836959,50 грн.

За Специфікацією № 6 від 10.10.2017. термін поставки автомобіля спеціалізованого ФПВ - 16606 на шасі КрАЗ - 63221-05 - до 18.12.2017.; вартість автомобіля 2739000,00 грн.

За Специфікацією № 7 від 10.10.2017. термін поставки автомобілів бортових KpA3-65053-05 у кількості 2 шт. - до 18.12.2017.; вартість автомобілів 3138360,00 грн..

За Специфікацією № 8 від 10.10.2017. термін поставки автомобілів бортових KpA3-5233BE-500 у кількості 2 шт. - до 18.12.2017.; вартість автомобілів 3300480,00 грн.

Згідно Специфікації № 9 від 10.10.2017. термін поставки автомобілів спеціалізованих ФПВ-14224 на шасі KpA3-5233HE-500 у кількості 2 шт. - до 18.12.2017.; вартість автомобілів 3770400,00 грн.

Позивач стверджує, що відповідачем не виконані належним чином умови Договору, а саме, продавець порушив строки поставок автомобілів:

- за Додатковою угодою № 2 до Договору від 05.09.2017. фактично поставка була здійснена 10.04.2018р., що підтверджується видатковою накладною № 1423 від 10.04.2018.; таким чином кількість днів прострочення складає 110 календарних днів;

- за Специфікацією № 6 від 10.10.2017. фактично поставка була здійснена 05.04.2018р., що підтверджується видатковою накладною № 1415 від 05.04.2018р.; кількість днів прострочення складає 107 календарних днів;

- за Специфікацією № 7 від 10.10.2017. фактично поставка була здійснена 06.02,2018., що підтверджується видатковою накладною № 398 від 06.02.2018.; кількість днів прострочення складає 49 календарних днів;

- за Специфікацією № 8 від 10.10.2017. фактично поставка була здійснена 12.03.2018., що підтверджується видатковою накладною № 989 від 12.03.2018.; кількість днів прострочення складає 83 календарних дні;

- за Специфікацією № 9 від 10.10.2017. фактично поставка була здійснена 27.02.2018., що підтверджується видатковою накладною № 742 від 27.02.2018.; кількість днів прострочення складає 70 календарних днів.

Також позивач зазначає, що у звязку з гострою виробничою необхідністю, він звернувся до ТОВ «ТД «АвтоКрАЗ» з листом від 23.11.2017. № 5426/14 щодо надання інформації про стан виготовлення та поставку автомобілів у строк визначений договором.

Листом від 14.12.2017. № 4051/06 відповідач повідомив позивачу про неможливість своєчасної поставки автомобільної техніки згідно Договору.

Відповідно до п. 3.2 Договору продавець має право здійснити поставку і в інші строки виключно на підставі попередньої згоди покупця, наданої у письмовій формі. Однак, позивач стверджує, що він не надавав згоди на перенесення строків поставки автомобілів.

Згідно з п. 7.2 Договору за несвоєчасну поставку автомобілів продавець сплачує покупцю штраф у розмірі 0,1% від вартості автомобілів за кожен день прострочення.

Враховуючи вказаний пункт договору позивач нарахував відповідачу штраф у розмірі 0,1% від вартості автомобілів за кожен день прострочення, загальний розмір якого склав 1406786,02 грн.

Позивач скористався своїм правом на досудове врегулювання спору і направив відповідачу претензію від 21.05.2018. вих. № 123/12 щодо сплати штрафних санкцій за порушення строків поставки по Договору на загальну суму 1406786,02 грн.

У відповіді на претензію від 14.06.2018. № 2166/06 відповідач не заперечує факт порушення строків поставки автомобільної техніки, однак заходів щодо задоволення претензійних вимог відповідачем не вжито.

Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача штраф за порушення строків поставки товару відповідно до умов Договору в сумі 1406786,02 грн.

Відповідач жодних заперечень щодо періоду чи порядку нарахування позивачем штрафу суду не надав. Натомість, надав суду клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 90 відсотків.

В обґрунтування свого клопотання відповідач посилається на наступне:

На даний час підприємство перебуває у досить скрутному становищі, адже має ряд непогашеної заборгованості перед Державною службою України з надзвичайних ситуацій, Інгулецьким гірничо-збагачувальний комбінатом та АТ «Укргазвидобування», своєчасна несплата якої призвела до накладення державною виконавчою службою арешту на кошти ТОВ «ТД АвтоКрАЗ». Товариство повністю позбавлено можливості здійснювати свої обовязки перед державним бюджетом України щодо сплати податків та зборів. Крім того, товариство не виконує взяті на себе зобовязання щодо сплати комунальних послуг за водопостачання та теплопостачання, за електроенергію та інше.

Крім цього, автомобілі за даним Договором були реалізовані ТОВ «ТД АвтоКрАЗ» на підставі Договору комісії, який укладено між ПрАТ «АвтоКрАЗ» та ТОВ «ТД АвтоКрАЗ», кінцевим вантажоодержувачем за яким є ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат». Відповідно до умов договору комісії комісійна винагорода комісіонера (ТОВ «ТД АвтоКрАЗ») складає 2000,00 грн. за кожний реалізований автомобіль. Тож, нарахування штрафних санкцій у розмірі виставленому позивачем є не співрозмірним отриманій вигоді ТОВ «ТД АвтоКрАЗ» від реалізації товару.

Згідно інформації наданої заводом-виробником ПрАТ «АвтоКрАЗ» у вигляді калькуляції автомобілі були виготовлені зі збитком для підприємства.

Відповідно до даних Балансу (звіту про фінансовий стан) ТОВ «ТД АвтоКрАЗ», станом на 30 вересня 2018 року не покритий збиток підприємства виріс з 6136000,00 грн. до 13804000,00 грн., що у підсумку на 7668000,00 грн. більше від суми, яка була на початок звітного періоду (копія балансу додана до клопотання).

Також відповідач просить звернути увагу суду на той факт, що у підприємства фактично відсутній власний капітал. ТОВ «ТД АвтоКрАЗ» позбавлено реальної можливості його накопичити через величезні борги, які суттєво унеможливлюють нормальне функціонування підприємства, що в свою чергу призводить до неможливості покрити та виплатити всі існуючі та предявлені зобовязання в такому значному обсязі.

Враховуючи викладене, відповідач зазначає, що сума нарахованих штрафних санкцій є надмірно великою в порівнянні із вчиненим відповідачем простроченням поставки товару, а доказів понесення позивачем збитків внаслідок допущення такого порушення, як і будь-яких посилань на можливість їх завдання, не надано.

Позивач заперечує проти зменшення розміру штрафних санкцій посилаючись при цьому на такі обставини:

Відповідно до п. 3.2 Договору продавець має право здійснити поставку і в інші строки виключно на підставі попередньої згоди Покупця, наданої у письмовій формі. Однак, позивач не надавав згоди на перенесення строків поставки автомобілів. Крім того, пункт 7.2 Договору, яким передбачено нарахування штрафу за несвоєчасну поставку автомобілів, відповідачем підписаний без заперечень, а тому узгоджений. Пунктом 8 Договору встановлений вичерпний перелік обставин, за яких сторони звільняються від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобовязань за Договором, серед яких така підстава, як скрутне фінансове становище, відсутня.

Також, позивач просить суд врахувати, що даний випадок є непоодиноким, оскільки відповідач постійно зриває строки поставки автомобілів для позивача. Крім того, несвоєчасна поставка автомобілів негативно вплинула на господарську діяльність відповідача, так як не виконано план щодо видобутку руди, оскільки через відсутність вказаних автомобілів було порушено виробничий цикл із важкими економічними та соціальними наслідками. Оскільки була обмежена можливість доставки робітників, які задіяні в технологічному процесі до місця виконання робіт та перевезення вантажів для обслуговування технологічного обладнання. Також зупинення роботи підприємства загрожує істотними втратами для Державного бюджету і місцевого бюджету м. Кривого Рогу, невиконанням соціальних програм (в тому числі і екологічних), тощо. Таким чином, даний факт негативно впливає на фінансовий стан комбінату, зумовлює порушення строків виконання обовязків щодо постачання готової продукції до своїх замовників, що в кінцевому випадку призводить до упущеної вигоди підприємством, створює негативний імідж як для позивача, так і компаній Групи МЕТІНВЕСТ.

Отже, враховуючи вищевикладене, на думку позивача, прохання відповідача щодо зменшення розміру штрафних санкцій на 90% є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки несвоєчасна поставка автомобілів суттєво вплинула на виробничий процес ПРАТ «ПІВНГЗК».

Жодних доказів на підтвердження клопотання про відмову у зменшенні розміру штрафних санкцій позивачем не надано.

При вирішення позову суд виходить з наступного.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачена свобода договору.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору поставки, згідно якого, в силу ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Судом встановлено, що відповідач поставляв товар, передбачений Договором із порушенням строків поставки, які обумовлені сторонами в Додатковій угоді № 2 до Договору від 05.09.2017. та Специфікаціях № 4 від 26.05.2017р., № 6 від 10.10.2017., № 7 від 10.10.2017р., № 8 від 10.10.2017р., № 9 від 10.10.2017р.

Згідно з п. 7.2 Договору за несвоєчасну поставку автомобілів продавець сплачує покупцю штраф у розмірі 0,1% від вартості автомобілів за кожен день прострочення.

Згідно наданого позивачем розрахунку він нарахував відповідачу штраф у розмірі 0,1% від вартості автомобілів за кожен день прострочення, загальний розмір якого склав 1406786,02 грн.

Суд перевірив вказаний розрахунок штрафу та встановив його правильність.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на 90 % суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачена можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків.

Суд зазначає, що враховуючи вказані норми господарський суд, приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

При цьому, ні у зазначених нормах, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов'язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд також зауважує, що цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (Постанова Верховного Суду від 06.11.2018. по справі № 917/89/18; рішення Конституційного суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013).

Таким чином, норми ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України і ч. 3 ст. 551 ЦК України не носять імперативний характер. Отже, з огляду на всі фактичні обставини справи, приймаючи до уваги те, що відповідач, укладаючи договір усвідомлював та погодив всі істотні умови договору, в тому числі строки поставки та штрафні санкції, проте не скористався своїм правом на погодження з позивачем інших строків виконання зобов'язань з поставки товару та не ініціював укладення додаткової угоди до Договору щодо перенесення строків поставки, суд вважає, що підстави для зменшення розміру штрафних санкцій на 90% відсутні.

Проте, враховуючи незадовільний фінансовий стан відповідача, який підтверджується наданою ним копією балансу на 30.09.2018., а також те що відповідач є торгівельним підприємством, яке не є виробником автотранспорту, який поставлявся за Договором, і безпосередньо від нього не залежали строки виробництва таких автомобілів; заводом-виробником є ПрАТ "АвтоКрАЗ", який враховуючи наявну ситуацію в державі першочергово виконує державні замовлення, суд вбачає можливим зменшити розмір штрафних санкцій на 30%.

Враховуючи викладене, стягненню підлягає штраф у розмірі 984750,21 грн. (1406786,02 грн. - 30%). В іншій частині стягнення штрафу позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ АВТОКРАЗ" (вул. Київська, буд. 62, м. Кременчук, Полтавська обл., 39631; ) на користь Приватного акціонерного товариства "ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" (м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл., 50079; ) 984750 грн. 21 коп. штрафу, 21101 грн. 79 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 13.12.2018.

Суддя О.С. Семчук