ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2018 року м.Дніпро Справа № 904/1585/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецова В.О.,

суддів Пархоменко Н.В., Березкіної О.В.,

секретар судового засідання Крицька Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.07.2018 (повне рішення складено та підписано 18.07.2018, суддя Новікова Р.Г.) у справі

за позовом Дніпровської міської ради, м.Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Конкорт", м.Дніпро

про стягнення збитків у розмірі 1 233 957,42 грн.

ВСТАНОВИВ:

17.04.2018 Дніпровська міська рада звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю «Конкорт» з позовом про стягнення збитків у вигляді неодержаного доходу внаслідок фактичного користування земельною ділянкою без належних правовстановлюючих документів у розмірі 1233957,42 грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що ТОВ «Конкорт» на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 17 жовтня 2013 року з Українсько-Британським ПАТ «Динаміка Корпорейшин», є власником нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці розміром 0,865 га за адресою: вулиця Гладкова, будинок № 9, м. Дніпро.

Після оформлення права власності на обєкти, яке виникло у ТОВ «Конкорт» з моменту повного розрахунку - 31 липня 2015 року, відповідач договір на право користування земельною ділянкою з її власником в установленому порядку не уклав, необхідні платежі за користування земельною ділянкою здійснював не в повному обсязі. Такими протиправними діями відповідача - використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів згідно останнього акту № 14 від 30 листопада 2017 року територіальній громаді як власнику землі в період з 01.08.2015 по 30.11.2017 завдані збитки в розмірі 1233957 грн. 42 коп. Вказаний акт затверджений рішенням Дніпровської міської ради № 43 від 30.01.2018. Товариство повідомлено вимогою про необхідність добровільного відшкодування збитків. Оскільки зазначені кошти сплачені не були, міська рада звернулась до суду з відповідним позовом.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10 липня 2018 року у даній у задоволенні позовних вимог Дніпровської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Конкорт» про стягнення збитків у розмірі 1233957 грн. 42 коп. відмовлено повністю.

В основу рішення суду першої інстанції покладено висновок про те, що, незважаючи на фактичне використання спірною земельною ділянкою без належних правовстановлюючих документів на землю, відповідач протягом зазначеного часу додержувався правил здійснення господарської діяльності, вживав необхідних заходів для оформлення правовідносин щодо користування земельною ділянкою, вносив плату за землю у формі земельного податку. Неоформлення відповідачем документів на право користування земельною ділянкою та як наслідок збитки міської ради у вигляді недотриманої орендної плати, на думку суду, були обумовлені безпосередньо неправомірними діями самого позивача. Вказані обставини свідчать про відсутність в діях ТОВ «Конкорт» усіх елементів складу цивільного правопорушення для покладення на нього обов'язку з виплати збитків у виді упущеної вигоди (зокрема у розмірі неодержаної плати за оренду земельної ділянки) відповідно до положень статті 22 Цивільного кодексу України і частини 2 статті 224 Господарського кодексу України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Дніпровська міська рада подала до Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Конкорт" збитків у розмірі 1 233 957,42 грн.

Скаржник зазначає, що судом не прийнято до уваги, що позовні вимоги не передбачають ніяких штрафних санкцій, а уявляють собою лише неодержаний доход (дохід, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян), тобто, складають розмір суми, яку сплатило би товариство з обмеженою відповідальністю "Конкорт" у разі належної плати за користування земельною ділянкою у розмірі мінімальної орендної плати.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вважає рішення господарського суду законним та обґрунтованим, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідач зазначає, що у даному випадку має місце недоведеність усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, необхідних для притягнення відповідача до такої відповідальності як відшкодування збитків.

Відсутні протиправна поведінка відповідача у невиконанні ним свого обов'язку щодо оформлення свого права оренди на спірну земельну ділянку з дня виникнення у нього права власності на нерухоме майно, розташоване на цій земельній ділянці.

Неможливість оформлення відповідачем права користування спірною земельною ділянкою, так як наслідок збитки міської ради у вигляді недоотриманої орендної плати, були обумовлені безпосередньо діями самого позивача.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 17.10.2018 для розгляду справи визначена колегія суддів: головуючий - суддя Кузнецов В.О., судді - Пархоменко Н.В., Березкіна О.В.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та наданих заперечень, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, враховуючи таке.

Матеріалами справи свідчать про те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Конкорт» та Українсько-Британським публічним акціонерним товариством «Динаміка Корпорейшин» 17 жовтня 2013 року укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого покупець прийняв у власність обєкт нерухомого майна - будівлі та споруди (літ. А.-2 загальною площею 3421,6 кв.м., огорожі № 1-9, мостіння І-ІІІ), розташовані за адресою м.Дніпро, вул.Гладкова, будинок 9.

Вищезазначений обєкт нерухомого майна розташований на земельній ділянці площею 0,8650 га кадастровий номер 0:02:181:0010, відповідно до договору оренди землі, посвідченого 18.03.2008 за реєстровим номером №764 ОСОБА_1 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу (п.1.2 договору).

Право власності на обєкт продажу відповідно до пункту 3.1 договору виникає у покупця (ТОВ «Конкорт») з моменту повного розрахунку. Факт повного розрахунку підтверджений заявою продавця (Українсько-Британське ПАТ «Динаміка Корпорейшин»). Справжність підпису засвідчена нотаріально 31.07.2015.

За п.4.3 договору купівлі-продажу нерухомого майна покупець (ТОВ «Конкорт») самостійно вирішує питання щодо переоформлення земельної ділянки, на якій розташований обєкт продажу.

Право власності на зазначений обєкт нерухомого майна за Товариством з обмеженою відповідальністю «Конкорт» зареєстровано 31 липня 2015 року за № 10632139 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

При цьому, відповідно до законодавства право попереднього власника - Українсько-Британського ПАТ «Динаміка Корпорейшин» на користування спірною земельною ділянкою на підставі укладеного договору оренди припинене автоматично, без необхідності будь-якого документального оформлення.

З метою оформлення права користування земельною ділянкою в установленому порядку відповідач у вересні 2015 року звернувся до Департаменту по роботі з активами міської ради та отримав консультацію.

В подальшому ТОВ «Конкорт» був укладений договір від 29.09.2015 із землевпорядною організацією ТОВ «Інфініт Ленд».

У листопаді 2016 року на сайті Дніпровської міської ради оприлюднений проект рішення «Про надання ТОВ «Конкорт» дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості по фактичному розміщенню будівлі по вул. Гладкова, 9 (Шевченківський (Бабушкінський) район)». Документ переданий на візування посадовим особам та службам міської ради.

У відповіді міська рада повідомила, що порядок візування проектів рішень міської ради визначається Регламентом. Повністю завізований проект рішення буде внесено на розгляд сесії міської ради відповідно до Регламенту.

Водночас, 09.08.2017 за участю представників ТОВ «Конкорт» групою із самоврядного контролю було проведено перевірку з дотримання земельного законодавства, складений акт від 10.08.2017 та вручене попередження.

Представник товариства приймав участь у засіданнях комісії з визначення розміру заподіяних збитків 26.10.2017 та 02.11.2017 та надавав пояснення про відсутність вини товариства.

За результатами цих засідань представнику ТОВ «Конкорт» надавались проекти акту від 26.10.2017 з розміром збитків 1 158 636 грн. 37 коп. та акту від 02.11.2017 з розміром збитків 493 695 грн. 49 коп.

Також, відповідачу було запропоновано укласти договір про добровільне відшкодування збитків з наданням проекту договору. Розмір збитків за проектом договору станом на 16.11.2017 складав 512531 грн. 85 коп.

Відповідач зазначає, що механізм розрахунку сум збитків на певні дати є незрозумілим.

За допомогою офіційного сайту «Кадастрова карта України» відповідач подав заяву на підготовку витягу нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 0:02:181:0010.

Листом №628/86-16 від 23.08.2016 Управління Держгеокадастру в м. Дніпропетровську Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області відмовило у наданні такого витягу через відсутність відповідних правовстановлюючих документів або рішення міської ради про передачу земельної ділянки товариству.

Суд першої інстанції визнав, що Дніпровська міська рада як уповноважена особа власника землі має право на захист своїх прав шляхом стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії щодо відповідної земельної ділянки, у випадках, встановлених главою 24 Земельного кодексу України, та за процедурою, передбаченою Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 19.04.1993.

Суд наголосив, що до товариства з обмеженою відповідальністю «Конкорт» як власника нерухомого майна перейшло право користування земельною ділянкою, на якій воно розміщено та Товариство фактично використовувало її без належних правовстановлюючих документів.

Суд дійшов висновку про відсутність у діях відповідача усіх елементів складу цивільного правопорушення для покладення на нього обовязку виплати збитків у виді упущеної вигоди (зокрема у розмірі неодержаної плати за оренду земельної ділянки) відповідно до положень статті 22 Цивільного кодексу України і частини 2 статті 224 Господарського кодексу України.

Суд встановив наявність складу цивільного правопорушення саме у бездіяльності Дніпровської міської ради з несвоєчасного документального оформлення Товариству права користування спірною земельною ділянкою, що обумовило неодержання доходів територіальною громадою.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції застосував до спірних правовідносин приписи статей 80, 122 - 125, 206 Земельного кодексу України, статті 22, частини 4 статті 623 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 224, статті 225 Господарського кодексу України, тобто норм глави 82 Цивільного кодексу України «Відшкодування шкоди», глави 24 Земельного кодексу України «Відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам».

Відтак, суд першої інстанції для вирішення спору застосував принципи права, які регламентують деліктні зобовязання з відшкодування шкоди, завданої правопорушенням. Інших підстав для стягнення спірної грошової суми позивачем не заявлено.

Згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України суб'єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою чи ні.

Статтею 152 Земельного кодексу України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до положень статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за користування землею - це обовязковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної комунальної власності, про що зазначено у підпункті 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України.

Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів (статті 156, 157 ЗК України).

За змістом статті 22 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 224, статті 225 Господарського кодексу України упущеною вигодою вважаються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене, а друга сторона додержувалася правил здійснення господарської діяльності. Відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності. Підстави для настання цивільно-правової відповідальності за порушення земельного законодавства встановлено, зокрема Земельним кодексом України.

Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов'язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкода заподіяна не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

Проаналізувавши обставини справи, юридичне обґрунтування висновку суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції невірно визначив предмет доказування по справі, а спірним правовідносинам між сторонами надав неправильну правову кваліфікацію з огляду на таке.

Перехід прав на земельну ділянку, пов'язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентований у Земельному кодексі України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 ЗК України).

Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт «е» частини першої статті 141 ЗК України).

Частина перша статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Землекористувачі зобов'язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 ЗК України).

Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 ЗК України).

Таким чином, право оренди земельної ділянки виникає у набувача нерухомого майна, на якій воно розміщено, тільки на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

У даному випадку Дніпровська міська рада недоотримала від ТОВ «Конкорт» грошові кошти у вигляді орендної плати за фактичне користування спірною земельною ділянкою за відсутності правової підстави - належних правовстановлюючих документів на землю. При цьому набувач збагатився за рахунок потерпілою сторони.

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав регулюються статтею 1212 ЦК України. За змістом частини першої цієї статті безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, що виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Обєктивними умовами виникнення зобов'язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Отже, тільки договірний характер спірних правовідносин між сторонами виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

Зважаючи на встановлені обставини по справі: користування відповідачем земельною ділянкою без належного оформлення права користування нею, враховуючи вищенаведені норми закону, колегія суддів уважає, що до моменту оформлення ТОВ «Конкорт» як власника обєкту нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об'єкт, міська рада як уповноважена власником земельної ділянки особа має право на отримання безпідставно збережених грошових коштів унаслідок невиплати орендної плати за користування землею у порядку статті 1212 Цивільного кодексу України, оскільки спірні відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм юридичним змістом кондикційними.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що міська рада могла звернутися до суду за захистом своїх прав з вимогою про повернення відповідачем несплачених грошових коштів за період безпідставного користування ним земельною ділянкою в порядку статті 1212 Цивільного кодексу України.

За вимогами законодавства правову кваліфікацію матеріально-правової природи вимоги про стягнення коштів має дати саме суд, виходячи з обставин, на які в обґрунтування вимог посилається позивач.

Законність і обґрунтованість судового рішення унормована в статті 236 Господарського процесуального кодексу України: судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд вирішує такі питання: зокрема, 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що за своїм змістом положення глав 82 і 83 Цивільного кодексу України є різними за своєю правовою природою грошовими зобов'язаннями.

Для деліктних зобов'язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов'язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов'язаннях. Натомість, для кондикційних зобов'язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Тим самим, обов'язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов'язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Відповідно до вказаних приписів Цивільного та Земельного кодексів України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

Таким чином, місцевий господарський суд при розгляді справи не визначив дійсну правову природу грошового зобовязання та помилково застосував до спірних правовідносин норми матеріального права про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок її користувачем, які не регулюють спірні відносини, та приписи цього закону у даному випадку не підлягали застосуванню у справі.

У такому спорі належним способом захисту є стягнення безпідставно збережених грошових коштів за користування земельною ділянкою без належного оформлення права користування нею на підставі (в порядку) статті 1212 Цивільного кодексу України.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові ОСОБА_2 Верховного Суду від 23 травня 208 року у справі № 629/4628/16-ц та вказана правова позиція відображена у постанові ОСОБА_2 Верховного Суду 20 вересня 2018 року у справі № 925/230/17.

За правилами частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Помилка місцевого господарського суду у застосуванні норм матеріального права, на думку колегії суддів, вплинула на загальну оцінку обставин справи та на правильність судового висновку про права і обовязки сторін у справі.

З огляду на наведене суд апеляційної інстанції визнає, що позивач не має права на відшкодування таких збитків у суді, що є підставою для відмови у позові.

Відповідно до вимог частини першої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Законні підстави вийти за межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції відсутні.

Зазначене не перешкоджає позивачу звернутись до суду з самостійним позовом про захист своїх прав, виходячи з правовідносин набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав (стаття 1212 ЦК України), які виникли між сторонами.

Згідно резолютивної частини рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10 липня 2018 року в задоволенні позовних вимог Дніпровської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Конкорт» про стягнення збитків у розмірі 1233957 грн. 42 коп. відмовлено.

Пленум Вищого господарського суду України в абзаці 6 пункту 12 постанови від 17 травня 2011 року № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України» розяснив, що не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде зясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення. Водночас апеляційний господарський суд у мотивувальній частині своєї постанови не лише вправі, а й повинен зазначити власну правову кваліфікацію спірних відносин та правову оцінку обставин справи.

Зважаючи на те, що резолютивна частина рішення суду першої інстанції є правильною, хоча відповідні висновки суду першої інстанції й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення, колегія суддів апеляційного господарського суду відповідно до вимог законодавства вважає необхідним залишити рішення без змін.

Дійшовши висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів покладає витрати по сплаті судового збору на скаржника.

Керуючись ст.ст.269,275,276,281-283 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради залишити без задоволення.

Рішення господарського Дніпропетровської області від 10 липня 2018 року у справі №904/1585/18 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та підписано 26.12.2018 року.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Суддя Н.В.Пархоменко

Суддя О.В.Березкіна