ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 916/2623/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Білоуса В.В. - головуючого, Жукова С.В., Ткаченко Н.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство"

на постанову Одеського апеляційного господарського суду

від 10.01.2018

у складі колегії суддів: Аленіна О.Ю. (головуючого), Богатиря К.В., Лашина В.В.,

у справі № 916/2623/16

за позовом Приватне акціонерне товариство " Українське Дунайське пароплавство"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СК АКОРД",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Ренійської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

про стягнення 345 062,58 грн,-

ВСТАНОВИВ:

1. У вересні 2016 Приватне акціонерне товариство "Українське Дунайське пароплавство" звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „СК АКОРД" в якому просило стягнути з відповідача на свою користь 345 062,28 грн. заборгованості зі сплати якірного збору за період з 07.04.2014 по 30.04.2016 за користування ліхтерами.

2. 01.03.2017 позивач надав до господарського суду Одеської області заяву про зменшення позовних вимог, відповідно якої просив суд стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 341 893,96 грн.

Короткий зміст оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанції

3. Рішенням господарського суду Одеської області від 21.04.2017 р. (головуючий суддя Петренко Н.Д., судді Малярчук І.А., Желєзна С.П.) позов задоволено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "СК АКОРД" на користь Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство" заборгованість в сумі 341 893 грн. 96 коп. та 4 875 грн. судового збору.

4. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 11.07.2017 рішення Господарського суду Одеської області від 21.04.2017 скасовано, у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство" відмовлено.

5. Постановою Вищого господарського суду України від 15.11.2017 постанову Одеського апеляційного господарського суду від 11.07.2017 та додаткову постанову Одеського апеляційного господарського суду від 14.07.2017 скасовано, а справу № 916/2623/16 передано на новий розгляд до Одеського апеляційного господарського суду.

6. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 10.01.2018 рішення господарського суду Одеської області від 21.04.2017 скасовано, у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство" відмовлено.

7. При розгляді даної справи судом апеляційної інстанції було встановлено наступне.

7.1 07.04.2014 між ПрАТ "УДП" (Судновласник) та ТОВ "СК Акорд" (Фрахтувальник) був укладений Договір №116 КФО на організацію внутрішньо портових перевезень та накопичення зернових вантажів флотом ПрАТ "УДП", предметом якого є організація накопичення, внутрішньо акваторіального перевезення та перевалки зернових вантажів Фрахтувальника флотом Судновласника в порту Рені. Запланований об'єм перевезення вантажів 30-50 тис. тонн на рік. Період перевезень - квітень 2014 квітень 2015. Тоннаж 16 ліхтерів типу ДМ , з них: 7 ліхтерів: УДП-ДМ-2174 , УДП-ДМ-1067, УДП-ДМ-1060, УДП-ДМ-2350, УДМ-ДМ-2425, УДП-ДМ-2432, УДМ-ДМ-1074- знаходяться у Фрахтувальника у користуванні відповідно з Букінг-нотами КФО/13080710 від 07.08.2013, КФО/14011315 від 13.01.2014. З набранням чинності цим Договором Букінг-ноти втрачають силу. 9 ліхтерів: УДП-ДМ-1014, УДП-ДМ-1038, УДП-ДМ-1087, УДП-ДМ-2082, УДП-ДМ-2193, УДП-ДМ-1071, УДП-ДМ-2235, УДП-ДМ-22-117, УДП-ДМ-2383- будуть передані Судновласником Фрахтувальнику після підписання цього Договору. Кількість ліхтерів може бути змінено за згодою сторін.

7.2 Відповідно до розділу 3 договору №116 КФО усі види дисбурсментських видатків у порту Рені сплачуються фрахтувальником.

7.3 Розділом 5 договору №116 КФО сторони врегулювали фінансові взаємовідносини.

Так у період використання ліхтерів для виконання функцій за даним договором фрахтувальник сплачує судновласнику фрахт за ставкою USD 80+20% ПДВ за ліхтер за добу за фактичний час знаходження ліхтера під вантажними операціями від дати початку навантаження до дати закінчення відвантаження, при цьому неповна доба вважається як повна.

7.4 Сплата дисбурсментських видатків по порту Рені від дати прибуття ліхтера у порт Рені до дати підписання акту прийому-передачі ліхтерів фрахтувальником судновласнику здійснюється фрахтувальником самостійно безпосередньо порту, про що судновласник відповідно інформує адміністрацію порту.

7.5 Згідно з розділом 8 договору №116 КФО даний договір вступає в силу з моменту підписання та діє до 30.04.2015.

7.6 Додатковою угодою № 3 від 30.04.2015 до договору №116 КФО від 07.04.2014 продовжено строк дії договору до 30.04.2016.

7.7 13.06.2013 та 03.02.2015 між ТОВ "СК Акорд" (Агент) та ДП "АМПУ" (Адміністрація) були укладені договори № 400-003 про агентське обслуговування, за умовами яких, Агент виступає від імені судновласника (фрахтувальника) при виконанні агентських послуг, організації Адміністрацією інформаціоного забезпечення Агента при підході, перебування і відході судів, агентуємих Агентом з порту, а також визначає порядок взаєморозрахунків сторін.

7.8 Пунктами 4.1. вищевказаних договорів сторони узгодили, що агент сплачує портові збори відповідно до чинного Наказу Міністерства інфраструктури від 27.05.2013 № 316, а також додаткові послуги за чинними вільними тарифами.

7.9 Відповідно до розділу 7 договір №400-003 від 13.06.2013 набуває чинності з 13.06.2013 та діє до 31.12.2013. Додатковим угодами до договору №400-003 від 13.06.2013 строк дії останнього був продовжений, додатковою угодою №3 від 05.12.2014 до 31.12.2015 включно. Договір № 400-003 від 03.02.2015 набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2015 включно.

7.10 З наявних матеріалів справи вбачається, що ТОВ "СК Акорд" було сплачено портові збори, що були виставлені у рахунках ДП "АМПУ" на підставі договорів №400-003 (т.2, а.с. 134-241).

7.11 10.11.2015 між ДП "АМПУ" (Адміністрація) та ПрАТ "УДП" (Морський агент) був укладений договір №354 КФО 276-П-АМПУ-15 про взаємодію сторін під час агентування у морських портах України, предметом якого, зокрема, є порядок надання (виконання) адміністрацією порту за плату послуг (робіт) при обслуговуванні суден Морським агентом в портах України, а також порядку нарахування та оплати портових зборів та інших послуг (робіт), наданих (виконаних) адміністрацією порту та організація інформаційного забезпечення під час приходу, перебування та виходу судна із морського порту.

7.12 Відповідно до п.п.3.1., 3.6. договору №354 КФО 276-П-АМПУ-15 ставки портових зборів визначаються відповідно до Наказу Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 за №316, яким затверджено Порядок справляння та розміри ставок портових зборів. Остаточні рахунки по судно заходу, а також по інших послугах, наданих адміністрацією порту судно ходу, оплачуються Морським агентом відповідно до затверджених вільних цін (тарифів) адміністрації порту судно заходу протягом 20-ти банківських днів з дати виставлення рахунку, шляхом банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок адміністрації порту судно заходу, згідно з актом виконаних робіт (послуг) або інших документів, які підтверджують надання робіт (послуг).

7.13 Згідно з п. 7.1. договору №354 КФО 276-П-АМПУ-15 останній набуває чинності з 01.01.2016 та діє до 31.12.2016.

7.14 ПрАТ "УДП" на підставі договору №354 КФО 276-П-АМПУ-15 було виставлено позивачу рахунки на сплату портових зборів (якірний, адміністративний та корабельний), за період з 2013 по 2016, а саме рахунок № 540/2 від 08.07.2016 на суму 28 634,28 грн. (якірний збір); рахунок № 541/2 від 08.07.2016 на суму 19 808,16 грн. (якірний збір); рахунок № 557/2 від 09.07.2016 на суму 89 750,16 грн. (якірний збір); рахунок № 411/1 від 22.07.2016 на суму 16 142,77 грн. (якірний збір); рахунок № 412/1 від 22.07.2016 на суму 14 2501,02 грн. (якірний збір); рахунок № 434/1 від 22.07.2016 на суму 8 761,01 грн. (якірний збір); рахунок № 628 від 06.08.2016 на суму 84 018,06 грн. (адміністративний збір, корабельний та якірний); рахунок №629 від 06.08.2016 на суму 135 689,56 грн. (адміністративний збір, корабельний та якірний).

7.15 Означені рахунки були сплачені ДП "АМПУ", що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень № 482 від 13.07.2016 на суму 50 000,00 грн., № 608 від 20.07.2016 на суму 50 000,00 грн., № 611 від 20.07.2016 на суму 20 000,00 грн., № 728 від 26.07.2016 на суму 50 000,00 грн., № 729 від 26.07.2016 на суму 10 000,00 грн., № 915 від 05.08.2016 на суму 160 000,00 грн., №936 від 08.08.2016 на суму 10 000,00 грн.

7.16 В подальшому ДП "АМПУ" було встановлено, що у період за який ним були сплачені рахунки, що виставлені ПрАТ "УДП" користування ліхтерами здійснювалось ТОВ "СК Акорд" відповідно до договору №116КФО від 07.04.2014, у зв'язку з цим ДП "АМПУ" звернулось до відповідача з листом № ЧМ-515 від 06.09.2016 яким повідомив про необхідність оплати рахунків №1023/16 від 22.08.2016 та №1025/16 від 31.08.2016 на загальну суму 345 069,28 грн. та підписання актів виконаних робіт.

7.17 Відповідно до розрахунків, що були наведені позивачем у таблицях «розподіл витрат по якірному збору між ПрАТ "УДП" та ТОВ "СК Акорд" та «рахунки виставлені РФ АМПУ за якірний збір» (т.1, а.с. 162-163) заявлена до стягнення заборгованість нараховані останнім з 09.04.2014. Означені рахунки відповідачем сплачені не були.

7.18 Вищевикладене стало підставою для звернення ДП "АМПУ" із позовом щодо стягнення з відповідача заборгованості, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, у розмірі 341 893,96 грн.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

8. 02.02.2018 Приватне акціонерне товариство "Українське Дунайське пароплавство" через Одеський апеляційний господарський суд звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою № ЮС-104 від 01.02.2018 на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.01.2018 у справі № 916/2623/16, підтвердженням чого є відбиток штампу відділення поштового зв'язку на конверті, в якому надійшла касаційна скарга.

9. 09.02.2018, на підставі підпунктів 17.1, 17.5 пункту 17 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, справа № 916/2623/16 Господарського суду Одеської області разом з вказаною касаційною скаргою приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство" передана до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

10. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги у справі № 916/2623/16 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Ткаченко Н.Г., судді - Жукова С.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 15.03.2018.

11. Ухвалою Верховного Суду від 02.05.2018 касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство" № ЮС-104 від 01.02.2018 на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.01.2018 у справі № 916/2623/16 залишено без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, надано скаржнику строк для усунення недоліків щодо сплати судового збору до 18.05.2018, у такий спосіб: - надати суду оригінал документу, що підтверджує доплату судового збору у розмірі 504,96 грн за подання касаційної скарги на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.01.2018 у справі № 916/2623/16.

12. 16.05.2018 Приватним акціонерним товариством "Українське Дунайське пароплавство" до Верховного Суду, на виконання ухвали Верховного Суду від 02.05.2018, подано заяву про усунення недоліків, до якої додано оригінал документу (платіжного доручення № 2302 від 14.05.2018), що підтверджує доплату судового збору у розмірі 504,96 грн за подання касаційної скарги на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.01.2018 у справі № 916/2623/16.

13. Ухвалою Верховного Суду від 21.05.2018 відкрито касаційне провадження у справі № 916/2623/16 за касаційною скаргою у справі № 916/2623/16 за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство" № ЮС-104 від 01.02.2018 на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.01.2018 та призначено її розгляд в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу.

14. Не погоджуючись з прийнятою постановою апеляційного суду, Приватним акціонерним товариством "Українське Дунайське пароплавство" подано касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

15. Касаційну скаргу мотивовано наступним.

15.1 Судом апеляційної інстанції не досліджено та не надано правової оцінки жодному доказу позивача, у сукупності, на яких ґрунтується предмет та підстава позову.

15.2 В мотивувальній частині постанови не вказано доводів, відповідно до яких докази позивача були відхилені.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

16. Відповідачем подано відзив на касаційну скаргу, в якому останній просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції без змін.

Позиція Верховного Суду

17. Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

18. Відповідно статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

19. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

20. Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань).

21. Приписами статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання, відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

22. Згідно статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання є правовідношенням, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

23. У відповідності до приписів статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

24. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

25. Судом апеляційної інстанції встановлено, що із зазначених вище умов договору від 07.04.2014 №116 КФО на організацію внутрішньопортових перевезень та накопичення зернових вантажів флотом ПрАТ "УДП", а саме розділу 5 сплата дисбурсментських видатків по порту Рені від дати прибуття ліхтера у порт Рені до дати підписання акту прийому-передачі ліхтерів фрахтувальником судновласнику здійснюється фрахтувальником самостійно безпосередньо порту, про що судновласник відповідно інформує адміністрацію порту. Пунктами 4.1. договорів № 400-003 від 13.06.2013 та 03.02.2015 узгоджено, що ТОВ "СК Акорд" сплачує портові збори відповідно до чинного Наказу Міністерства інфраструктури від 27.05.2013 № 316, а також додаткові послуги за чинними вільними тарифами.

26. Наказом Міністерства інфраструктури від 27.05.2013 № 316 «Про портові збори» затверджено Порядок справляння та розміри ставок портових зборів (далі - Порядок).

Пунктами 1.1., 1.2. Порядку визначено, що цей Порядок визначає процедуру справляння портових зборів та встановлює розміри ставок портових зборів. Згідно з частинами третьою - п'ятою статті 22 Закону України "Про морські порти України" портові збори сплачуються адміністрації морських портів України, крім випадків, визначених цим Законом, а саме причальний збір справляється на користь власника причалу, а якщо причал перебуває у користуванні - на користь відповідного користувача; канальний збір справляється на користь власника каналу; корабельний збір справляється на користь користувача портової акваторії, а також власника операційної акваторії причалу (причалів), збудованої до набрання чинності Законом України "Про морські порти України"; маяковий збір справляється на користь державної установи, що організовує та здійснює навігаційно-гідрографічне забезпечення мореплавства.

27. Отже, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що як умовам договору №116 КФО так й Порядком визначено, що портові збори сплачуються безпосередньо до адміністрації морських портів України.

28. Судом апеляційної інстанції встановлено, що наявні матеріали справи свідчать про те, що відповідачем виставлені ДП "Адміністрація морських портів України" рахунки на сплату портових зборів були сплачені у повному обсязі.

29. Суд апеляційної інстанції вірно зазначив, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

30. Звертаючись із позовом до суду позивач виходив із наявності обов'язку відповідача оплатити виставлені йому рахунки. За твердженням позивача такий обов'язок передбачений укладеним між сторонами договором, зокрема розділом 5. Невиконання такого обов'язку за думкою позивача є порушенням положень чинного законодавства щодо недопустимості односторонньої зміни чи відмови від виконання зобов'язань.

31. Судом апеляційної інстанції встановлено, що про інші правові підстави позову, позивачем не зазначалось та із змінами чи уточненнями позовних вимог щодо зміни підстав позову під час розгляду справи у суді першої інстанції останній не звертався.

32. Суд апеляційної інстанції досліджуючи обставини якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення зазначив, що умовами укладеного між сторонами договору не передбачений обов'язок відповідача сплачувати заявлені до стягнення суми. Не передбачений цим договором також і обов'язок компенсувати позивачу виплати, які останній здійснив за іншим договором.

33. Тому суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що покладення на відповідача обов'язку щодо оплати позивачеві заявленої до стягнення заборгованості не ґрунтуються на умовах укладеного між сторонами договору, а тому заявлені позовні вимоги щодо примушення відповідача виконати обов'язки, перед позивачем, не передбачені договором, є такими, які заявлені без належної правової підстави, а відтак не підлягають задоволенню.

34. З огляду на викладене, доводи скаржника (пункт 15.2 постанови) визнаються колегією суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду безпідставними та необґрунтованими.

35. Доводи скаржника (пункт 15.1 постанови) визнаються колегією суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду безпідставними та необґрунтованими з огляду на таке.

35.1 З огляду на імперативні приписи статті 300 Господарського процесуального кодексу України Верховний Суд не вправі здійснювати переоцінку обставин, з яких виходив суд при вирішенні спору, а повноваження суду касаційної інстанції обмежуються виключно перевіркою дотримання судами норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи.

35.2 При цьому, доводи, викладені у касаційній скарзі (пункт 15.1), зводяться до незгоди із встановленими судом апеляційної інстанції обставинами справи та наданою оцінкою доказів, наявних у матеріалах справи, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

36. Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

37. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Росії") щодо реалізації права на справедливий суд (пункту 1 статті 6 Конвенції): "одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру".

38. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, позиція суду касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

39. У справі, що розглядається, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду апеляційної інстанції.

40. Відповідно статті 309 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

41. Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

42. Оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції таким вимогам закону відповідає.

43. Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

44. Вказані вимоги судом апеляційної інстанції при винесенні оскаржуваної постанови були дотримані.

45. Оскільки підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції немає, то судовий збір за подачу касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство" № ЮС-104 від 01.02.2018 на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.01.2018 у справі № 916/2623/16 залишити без задоволення.

2. Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.01.2018 у справі № 916/2623/16 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Білоус

Судді С.В. Жуков

Н.Г. Ткаченко