ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22 грудня 2018 р. Справа № 903/744/18

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., за участю секретаря судового засідання Хомич О. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу № 903/744/18

за позовом приватного підприємства Транспортна компанія, с. Лище, Луцького району, Волинської області

до товариства з обмеженою відповідальністю Вудленд Україна, м. Луцьк

про стягнення 32 425 грн.,

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 адвокат (договір про надання правової допомоги від 12.10.2018р.),

від відповідача: ОСОБА_2 представник (довіреність № 150 від 30.11.2018р.),

в с т а н о в и в:

16.10.2018 року приватне підприємство Транспортна компанія звернулося з позовною заявою від 16.10.2018 року до господарського суду, в якій просило стягнути з відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю Вудленд Україна 32 425 грн., з них: 16 213 грн. заборгованості за надані послуги, 16 213 грн. штрафу.

Крім того, позивач просив суд стягнути із відповідача судові витрати в розмірі 2 762 грн., з них: 1 762 грн. судового збору та 1 000 грн. витрат на правову допомогу.

На обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору перевезення вантажів автомобільним транспортом № П-15/03 від 15.03.2018 року щодо своєчасного розрахунку за надані послуги по перевезенню.

Позивачем на підставі ст. 249 ГПК України подано клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 22.10.2018р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; задоволено клопотання позивача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження; розгляд справи було призначено на 21.11.2018 року.

В судове засідання представник відповідача не зявився, ухвала суду, яка була надіслана на адресу, вказану у позовній заяві та у витязі із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулась з відміткою пошти: За терміном зберігання.

В судовому засіданні 21.11.2018р. було оголошено перерву до 12.12.2018р.

Ухвалою суду від 21.11.2018р. було повідомлено товариство з обмеженою відповідальністю Вудленд Україна про оголошення перерви в засіданні.

22.11.2018р. від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів понесення позивачем витрат по справі № 903/744/18.

22.11.2018р. від представника позивача надійшло клопотання про подання доказів, в якому представник позивача зазначив, що 18.09.2018р. позивачем повторно було направлено на адресу відповідача оригінали документів з описом вкладеного, однак 03.10.2018р. поштове відправлення було повернуто позивачу з причин закінчення встановленого строку зберігання.

В клопотанні представник позивача просив суд приєднати до матеріалів справи копію поштового конверта.

07.12.2018р. від позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи довідки «Укрпошти» від 05.12.2018р. № 15-05-357.

Клопотання представника позивача про приєднання доказів залишені судом без розгляду з огляду на наступне.

Ухвалою суду від 22.10.2018р. було постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

Відповідно до ст. 207 Господарського процесуального кодексу України головуючий під час відкриття розгляду справи по суті зясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, повязані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Представник позивача не навів поважних причин, з яких клопотання не були подані до початку розгляду справи.

Клопотання представника позивача про приєднання доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу суд задовольнив, оскільки Господарський процесуальний кодекс надає право представникам сторін під час розгляду справи по суті подавати докази на підтвердження розміру понесених судових витрат.

В судовому засіданні 22.12.2018р. представник відповідача подала заяву про часткове визнання позову, в якій зазначила, що товариство з обмеженою відповідальністю «Вудленд Україна» визнає позовні вимоги частково - на суму 16 213 грн.

Оскільки визнання позову представником відповідача в частині стягнення суми заборгованості не суперечить вимогам законодавства, не порушує прав та інтересів інших осіб, визнання позову в частині стягнення суми заборгованості в розмірі 16 213 грн. судом прийнято.

Вимога позивача про стягнення з відповідача 32 425 грн., з них: 16 213 грн. заборгованості за транспортні послуги та 16 213 грн. штрафу підлягає до задоволення частково з огляду на таке.

15.03.2018 року між приватним підприємством Транспортна компанія та товариством з обмеженою відповідальністю Вудленд Україна було укладено договір перевезення вантажів автомобільним транспортом № П-15/03.

Відповідно до п. 1.1. договору перевізник (позивач) зобовязувався протягом дії цього договору надавати замовнику (відповідачу) автотранспортні послуги по перевезенню вантажів і інших матеріальних цінностей, які не заборонені до перевезення законодавством України та законодавством Європейського союзу, в порядку та на умовах, передбачених даним договором.

Відповідно до п. 1.1.1.-1.1.2. маршрут перевезення подається разом із заявкою на перевезення; вид вантажу-вироби із деревини.

Згідно з п. 3. 1. договору розмір плати за перевезення вантажів визначається сторонами у кожному конкретному випадку і зазначається у заявці.

Відповідно до п. 3.2. замовник оплачує вартість виконаних перевезень вантажів, згідно виставлених перевізником рахунків, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок перевізника.

Згідно п. 3.4. за взаємною згодою сторін форма і спосіб здійснення розрахунків можуть бути змінені.

21.03.2018р. сторонами було підписано договір-заявку № 21/03 на перевезення вантажу автомобільним транспортом.

Відповідно до п. 6. п. 14 договору-заявки вартість перевезення становить 500 євро, курс на момент завантаження, дата завантаження-24.03.2018р.

Згідно з п. 15 договору-заявки форма і порядок оплати: 7-14 банківських днів після отримання оригіналів документів.

Як вбачається із матеріалів справи позивач на виконання умов договору здійснив перевезення за маршрутом: м. Рожище (Україна)-Гроєец (Польща), що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною CMR А№ 877290 (а.с. 14).

Вартість наданих послуг з перевезення становить 16 213,68 грн., що підтверджується рахунком фактурою № 1-00000116 від 29.03.2018р.

Сторони узгодили, що форма і порядок оплати, наданих послуг з перевезення: 7-14 банківських днів після отримання оригіналів документів.

В судовому засіданні представник відповідача підтвердила факт виконання позивачем зобовязання перевезення вантажу за вказаним маршрутом та визнала суму заборгованості відповідача перед позивачем за виконання перевезення в розмірі 16 213 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідності із ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Статтею 144 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено,що майнові права та майнові обовязки субєктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Згідно із ст. 173 ГК України та ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 193 ГК України та статей 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобовязання. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

У звязку із невиконанням відповідачем зобовязання щодо оплати послуг із перевезення вантажу, наданих приватним підприємством Транспортна компанія, вимога позивача про стягнення з відповідача 16 213 грн. заборгованості підлягає до задоволення.

В позовній заяві позивач просить також стягнути з відповідача на підставі п. 4. договору № П-15/03 від 15.03.2018р. 16 213 грн. штрафу, що становить 100% вартості перевезення.

Відповідно до п. 4.5. договору у випадку порушення замовником строків оплати, він зобовязаний сплатити перевізнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день затримки платежу, а також штраф 100% вартості перевезення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України регламентовано, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Отже для застосування до відповідача відповідальності у вигляді стягнення штрафу за порушення строків оплати позивач повинен довести факт прострочення платежу. Цей факт має встановлюватися на підставі доказів, які підтверджують отримання відповідачем оригіналів документів відповідно до п. 15 договору-заявки.

Однак, всупереч вимог ст. ст. 74, 80 Господарського процесуального кодексу України доказів отримання відповідачем оригіналів документів позивач суду не надав.

Доказами які підтверджують отримання відповідачем оригіналів документів можуть бути будь-які інші документи, які свідчитимуть про момент отримання відповідних документів.

Як вбачається із доданих до матеріалів справи копій опису вкладень до листа, фіксального чеку ПАТ «Укрпошта», накладної № 379, оригінал рахунку-фактури № 1-00000116 від 29.03.2018р., акт здачі-приймання робіт № 1-00000113 від 29.03.2018р., CMR № 677290, акт звірки від 20.04.2018р., акт звірки від 17.09.2018р., договір-заявка № 21/03 від 21.03.2018р., договір перевезення вантажів автомобільним транспортом № П-15/03 від 15.03.2018р. були направлені позивачем на адресу відповідача 18.09.2018р.

Однак, 03.10.2018р. поштове відправлення було повернуто позивачу з причин закінчення встановленого строку зберігання, тобто не було отримано відповідачем.

Оскільки позивачем не доведено факту отримання документів відповідачем, вимога про стягнення з відповідача 1 6213 грн. штрафу, нарахованого за порушення строку оплати, до задоволення не підлягає.

Щодо клопотання представника позивача про стягнення з відповідача 2000 грн. витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 Господарського процесуального кодексу України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до п. 6. 3. постанови Пленуму «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

В матеріалах справи міститься договір про надання правової допомоги від 12.10.2018р. (а.с. 19), копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю ВЛ № 790 (а.с. 29), копія квитанції до прибуткового касового ордера 21/11/18 від 21.11.2018р. на суму 1 000 грн. (а.с. 36), копія квитанції до прибуткового касового ордера № 10/18 від 10.10.2018р. на суму 1 000 грн. (а.с. 35).

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У звязку із частковим задоволенням позову судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на підставі до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ч. 1 ст. 11, ст. ст. 526, 527, 530, 610, ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України, ст. 144, 173, 191, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Вудленд Україна» (м. Луцьк, вул. Ковельська, 2/517, ) на користь приватного підприємства Транспортна компанія (Волинська область, Луцький район, с. Лище, вул. Центральна, 2, ) 16 213 грн. заборгованості, 881 грн. витрат, повязаних з оплатою судового збору, 1 000 грн. витрат на правничу допомогу.

3. В позові про стягнення 16 213 грн. штрафу відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено: 27.12.2018р.

Суддя І. О. Якушева