РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.12.2018Справа № 910/12296/18

За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-житло комфорт"

про стягнення грошових коштів

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Кукота О.Ю.

Представники учасників судового процесу:

від позивача - Литвин П.В. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явились.

В судовому засіданні 04.12.2018 року, відповідно до положень ст.ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено представника позивача, що повне рішення буде складено 18.12.2018р.

СУТЬ СПОРУ:

14 вересня 2018 року до Господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач) надійшла позовна заява № 14/4-1130 від 31.08.2018 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-житло комфорт" (відповідач) про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу № 2580/15-ТЕ-41 від 30.01.2015 року в сумі 515 856,78 грн. з них: основного боргу - 220 263,05 грн. (двісті двадцять тисяч двісті шістдесят три гривні 05 копійок), пені - 155 472,41 грн. (сто п'ятдесят п'ять тисяч чотириста сімдесят дві гривні 41 копійка), 3% річних - 20 872,77 грн. (двадцять тисяч вісімсот сімдесят дві гривні 77 копійок) та інфляційні втрати - 119 248,55 грн. (сто дев'ятнадцять тисяч двісті сорок вісім гривень 55 копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за договором купівлі-продажу природного газу № 2580/15-ТЕ-41 від 30.01.2015 року, зокрема, у визначені відповідним договором строки в повному обсязі не оплатив позивачу суму заборгованості за поставлений природний газ, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2018 року у справі № 910/12296/18 позовну заяву № 14/4-1130 від 31.08.2018 року Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-житло комфорт" про стягнення грошових коштів залишено без руху, надано Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" строк до 05.10.2018 року для виправлення встановлених судом недоліків.

08 жовтня 2018 року через відділ діловодства суду від Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшла заява №14/4-2590 від 04.10.2018 року "Про усунення недоліків" (02.10.2018 року вказані документи були передані до відділення поштового зв'язку).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 року судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/12296/18, ухвалено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 08.11.2018 року.

За ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

Так, в підготовчому засіданні 08.11.2018 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, яка занесена до протоколу судового засідання, та призначено справу № 910/12296/18 до судового розгляду по суті на 04.12.2018 року. Про дату, час і місце судового засідання представника позивача повідомлено під розписку, відповідача - ухвалою суду від 08.11.2018 року.

В судовому засіданні 04.12.2018 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання 04.12.2018 року не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №338.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши всі представлені докази, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.01.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - позивач, продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервіс-житло комфорт" (надалі - відповідач, покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 2580/15-ТЕ-41 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.2. договору, газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

Згідно п. 2.1. договору, продавець передає покупцеві з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року газ обсягом до 950 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб. м): з січня по грудень.

В п. 3.3. договору визначено, що приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

За змістом п. 3.4. договору, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

В п. 5.1. договору визначено, що ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються уповноваженим державною владою України органом.

Відповідно до п. 5.2. договору ціна за 1000 куб. м природного газу становить 1 091,00 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 1 091,00 грн., крім того ПДВ - 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ - 1 309,20 грн.

Додатковою угодою № 1 від 20.02.2015 року до договору сторони виклали з 01.04.2015 року п. 5.2. договору «Ціна газу» у наступній редакції: Ціна за 1000 куб. м газу становить 2495,25 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м природного газу з ПДВ - 2994,30 грн.

Додатковою угодою № 2 від 20.07.2015 року до договору сторони виклали з 01.07.2015 року п. 5.2. договору «Ціна газу» у наступній редакції: Ціна за 1000 куб. м природного газу становить 2 994,30 грн., в тому числі: тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами - 510,50 грн., всього з ПДВ - 612,60 грн.; тариф на транспортування природного газу розподільними трубопроводами - 153,00 грн. (в т.ч. вартість газу на виробничо-технологічні витрати та власні потреби, що враховано в структурі тарифу з транспортування природного газу розподільними трубопроводами, встановленого постановою НКРЕКП), всього з ПДВ - 183,60 грн.; збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ (2%) - 35,92 грн., всього з ПДВ - 43,10 грн. Ціна за 1000 куб. м природного газу, як товару, становить 1795,83 грн., всього з ПДВ - 2 155,00 грн. До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 2 495,25 грн., всього з ПДВ - 2 994,30 грн.

Додатковою угодою № 3 від 15.10.2015 року до договору сторони виклали з 01.10.2015 року п. 5.2. договору «Ціна газу» у наступній редакції: Ціна за 1000 куб. м газу становить 1770,74 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування і розподіл природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%; податок на додану вартість за ставкою - 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 689,10 грн., всього з ПДВ - 826,92 грн. В структурі тарифу на транспортування природного газу розподільними газопроводами, затвердженого постановою НКРЕКП, враховано вартість газу на виробничо-технологічні витрати та власні потреби газорозподільного підприємства. До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 2 495,25 грн., всього з ПДВ - 2 994,30 грн.

Пунктом 6.1. договору передбачено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовим коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу до 31.12.2015 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11 договору).

На виконання умов договору купівлі-продажу природного газу № 2580/15-ТЕ-41 від 30.01.2015 року позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 734 452,60 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2015 року на суму 135 502,20 грн., від 28.02.2015 року на суму 117 029,39 грн., від 31.03.2015 року на сум 83 238,94 грн., від 30.04.2015 року на суму 50 894,12 грн., від 30.11.2015 року на суму 105 399,36 грн., від 31.12.2015 року на суму 242 388,59 грн. (копії містяться в матеріалах справи). Вказані акти підписані сторонами без заперечень та скріплені печатками товариств.

При цьому, за отриманий природний газ відповідач розрахувався частково на суму 514 189,55 грн., що підтверджується банківськими виписками (копії містяться в матеріалах справи), а відтак, за розрахунками позивача, відповідач має заборгованість за договором в розмірі 220 263,05 грн.

Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача санкції за порушення виконання грошового зобов'язання щодо оплати наданих послуг.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін, як встановлено нормами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України.

Приписами ч. 1 ст. 665 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами ст. 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

За приписами ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів сплати відповідачем на користь позивача 220 263,05 грн. в оплату за переданий природний газ за договором купівлі-продажу природного газу № 2580/15-ТЕ-41 від 30.01.2015 року до суду не представлено.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України). Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, та які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, документами, які підтверджують як факт виконання позивачем зобов'язання з поставки (передачі) природного газу відповідно до договору, так і факт виникнення у відповідача зобов'язання з його оплати є акти приймання-передачі природного газу, які сторонами належним чином оформлені та підписані без будь - яких зауважень.

Суд наголошує, що саме ці документи є первинними бухгалтерським документами, які засвідчують здійснення господарських операцій і містять інформацію про вартість переданого природного газу.

Отже, підписання відповідачем актів приймання-передачі природного газу, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і які відповідають вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксують факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий природний газ.

Водночас, судом встановлено, що матеріали справи не містять жодних доказів наявності у відповідача письмових зауважень щодо переданого йому позивачем природного газу за договором купівлі-продажу природного газу № 2580/15-ТЕ-41 від 30.01.2015 року, станом на час розгляду справи доказів здійснення відповідачем оплати за переданий позивачем природний газ в загальній сумі 220 263,05 грн. матеріали справи не містять.

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 220 263,05 грн. за переданий позивачем природний газ на підставі договору купівлі-продажу природного газу № 2580/15-ТЕ-41 від 30.01.2015 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повністю.

При зверненні до суду позивач також просив суд стягнути з відповідача на його користь пеню - 155 472,41 грн., 3% річних - 20 872,77 грн. та інфляційні втрати - 119 248,55 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З положень п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

В п. 7.2. договору визначено, що у разі невиконання покупцем пункту 6.1. договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені окремо по кожному акту приймання-передачі природного газу, в межах заявленого позивачем періоду, з урахуванням днів часткової оплати заборгованості, суд встановив, що загальна сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача становить 153 762,45 грн., в іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені в сумі 1709,96 грн. позивачу належить відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наведена норма встановлює право кредитора вимагати сплати суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних протягом усього періоду прострочення до моменту повного виконання боржником своїх грошових зобов'язань перед кредитором.

Також, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат окремо по кожному акту приймання-передачі природного газу, в межах заявленого позивачем періоду, з урахуванням днів часткової оплати заборгованості, суд встановив, що загальна сума 3% річних та інфляційних втрат, яка підлягає стягненню з відповідача становить 20 801,68 грн. - 3% річних та 116 403,69 грн. - інфляційні втрати, в іншій частині позовних вимог щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат в сумі 71,09 грн. (3% річних) та 2844,86 грн. (інфляційні втрати) позивачу належить відмовити.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 року встановлено відповідачу строк у п'ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу. Попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву на позов, справа згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України буде розглянута за наявними в ній матеріалами.

Як встановлено судом, відповідач не скористався наданими йому ст. 46 Господарського процесуального кодексу України правами, жодного разу не з'явився у судові засідання, про дату і місце проведення яких був повідомлений належним чином, жодного доказу на спростування доводів позивача, або доказів, які б свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлені до стягнення кошти, суду не надав.

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково про стягнення 511 230,87 грн. з них: основного боргу - 220 263,05 грн., пені - 153 762,45 грн., 3% річних - 20 801,68 грн. та інфляційні втрати - 116 403,69 грн.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 7668,46 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-житло комфорт" (, адреса: 03022, м. Київ, пров. Коломийський, 17/31 А) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (, адреса: 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6) грошові кошти: основного боргу - 220 263,05 грн. (двісті двадцять тисяч двісті шістдесят три гривні 05 копійок), пені - 153 762,45 грн. (сто п'ятдесят три тисячі сімсот шістдесят дві гривні 45 копійок), 3% річних - 20 801,68 грн. (двадцять тисяч вісімсот одна гривня 68 копійок), інфляційні втрати - 116 403,69 грн. (сто шістнадцять тисяч чотириста три гривні 69 копійок) та судовий збір - 7668,46 грн. (сім тисяч шістсот шістдесят вісім гривень 46 копійок).

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 18.12.2018р.

Суддя О.В. Котков