ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/2575/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Помпі К.І.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Виконуючого обов'язки керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області, м. Ізюм в інтересах держави, в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, м. Ізюм
до 1. Ізюмської міської ради Харківської області, м. Ізюм , 2. Фізичної особи - підприємця Мануйло Володимира Володимировича, м. Ізюм 3-тя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Приватний нотаріус Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області Кардашиною Г.І., м. Ізюм
про визнання недійсним договору, зобов'язання повернути земельну ділянку та скасування рішення
за участю представників сторін:

прокурора- Клейн Л.В., наказ №1820к від 17.09.2018 року

позивача - Загурська А.В., дов.№32-20-0.14.1-89/63-18 від 22.08.2018 року

відповідача - 1 не з'явився, 2 - Мануйло В.В., особисто

третьої особи - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Виконуючий обов'язки керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області, м. Ізюм в інтересах держави в особі Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, м. Ізюм звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідачів - 1. Ізюмської міської ради Харківської області, м. Ізюм, 2. Фізичної особи - підприємця Мануйло Володимира Володимировича, м. Ізюм про визнання недійсним договору особистого строкового сервітуту, який укладений 14 вересня 2017 року між Ізюмською міською радою Харківської області та Фізичною особою - підприємцем Мануйло Володимиром Володимировичем, посвідчений приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області Кардашиною Г.І. та зареєстрований в реєстрі за № 2897; зобов'язання Фізичну особу - підприємця Мануйло Володимира Володимировича повернути, а Ізюмську міську раду Харківської області прийняти земельну ділянку кадастровий номер :61:001:0049 площею 0,0097 га., вартістю 50151,91 грн., розташовану за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Гостинна, шляхом внесення відомостей до земельно-кадастрової документації та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 97509610 від 15 вересня 2017 року, приватного нотаріуса Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області Кардашиною Г.І.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19 вересня 2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін; призначено підготовче засіданні на 11 жовтня 2018 року на 11 годин 20 хвилин та залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Приватного нотаріуса Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області Кардашиною Г.І.

05 жовтня 2018 року через канцелярію господарського суду Харківської області від Ізюмської міської ради Харківської області надійшло клопотання (вхідний № 29024) про залишення позовної заяви без розгляду.

05 жовтня 2018 року через канцелярію господарського суду Харківської області від Ізюмської міської ради Харківської області надійшов відзив на позовну заяву, який суд приймає та долучає до матеріалів справи.

10 жовтня 2018 року через канцелярію господарського суду Харківської області від Головного управління Держгеокадастру у Харківській області надійшла відповідь (вхідний № 29450) на відзив на позовну заяву, яку суд приймає та долучає до матеріалів справи.

10 жовтня 2018 року через канцелярію господарського суду Харківської області від Прокуратури Харківської області надійшла відповідь (вхідний № 29386) на відзив першого відповідача, яку суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою від 11 жовтня 2018 року на підставі статті 177, пункту 3 частини 2 статті 183 Господарського процесуального кодексу України було відкладено підготовче засідання на 01 листопада 2018 року на 11 годин 40 хвилин.

24 жовтня 2018 року через канцелярію господарського суду Харківської області від Ізюмської місцевої прокуратури надійшла відповідь (вхідний № 30412) на відзив позивача, яку суд приймає та долучає до матеріалів справи.

01 листопада 2018 року через канцелярію господарського суду Харківської області від Фізичної особи - підприємця Мануйло Володимира Володимировича надійшла заява (вхідний № 31115) про долучення до матеріалів справи додаткових документів, яку суд задовольняє та долучає до матеріалів справи надані документи

Протокольною ухвалою від 01 листопада 2018 року на підставі статті 177, пункту 3 частини 2 статті 183 Господарського процесуального кодексу України було відкладено підготовче засідання на 13 листопада 2018 року на 11 годин 20 хвилин.

05 листопада 2018 року через канцелярію господарського суду Харківської області від Ізюмської міської ради Харківської області надійшли письмові пояснення (вхідний № 31365), які суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою від 13 листопада 2018 року на підставі статті 177, пункту 3 частини 2 статті 183 Господарського процесуального кодексу України було відкладено підготовче засідання на 19 листопада 2018 року на 10 годин.

19 листопада 2018 року, через канцелярію суду, від Фізичної особи - підприємця Мануйло Володимира Володимировича надійшов відзив (вхідний № 32477) на позовну заяву .

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19 листопада 2018 року було продовжено відповідачу (Фізичній особі - підприємцю Мануйло Володимиру Володимировичу) процесуальний строк на подання до суду відзиву на позовну заяву (вхідний № 32447) до 19 листопада 2018 року, приєднано відзив до матеріалів справи та продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, до 19 грудня 2018 року.

Протокольною ухвалою від 19 листопада 2018 року на підставі статті 177, пункту 3 частини 2 статті 183 Господарського процесуального кодексу України було відкладено підготовче засідання на 28 листопада 2018 року на 11 годин.

Щодо клопотання Ізюмської міської ради Харківської області про залишення позовної заяви без розгляду, суд повідомляє наступне.

Статтею 121 Конституції України визначено, що прокуратура становить єдину систему, на яку покладено функцію представництва інтересів держави в суді у випадках, передбачених законом.

У відповідності до статті 131-1 Конституції України, на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що підставою для представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Господарський суд, відповідно до частини першої статті 2 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на момент подання позову), порушує справи за позовними заявами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99, інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та визначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. При цьому, інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді.

Прокурор самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту.

У будь-якому випадку додержання законів, прийнятих єдиним законодавчим органом України, беззаперечно становить державний інтерес, а порушення, допущені у сфері земельних відносин посягають на встановлений законодавством порядок щодо охорони та використання земель як основне національного багатства.

У даному випадку порушення інтересів держави полягає у протиправному набутті фізичною особою прав на земельну ділянку комунальної форми власності всупереч вимогам закону.

Згідно пункту 1 "Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості грунтів.

Пунктом 1 "Положення про Головне управління Держгеокадастру у Харківській області", затвердженого Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру 17 листопада 2016 року за № 308 передбачено, що Головне управління Держгеокадастру у Харківській області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Відповідно до підпункту 25-1 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Україна від 14 січня 2015 року № 15 Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за: дотриманням вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

Згідно підпункту 31 пункту 4 Положення, Держгеокадастр розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальними органами.

Прокуратурою було встановлено, що спірне рішення прийняте Ізюмською міською радою у липні 2017 року, однак Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області з моменту наділення його контрольними повноваженнями, жодних заходів на усунення вищенаведених порушень чинного законодавства під час розпорядження землями комунальної власності не вжито, тому вбачаються правові підстави для звернення прокурора з позовом до суду у межах своєї компетенції передбаченої статтею 131-1 Конституції України, статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" та статтею 2 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент подання позову) для визнання недійсним договору, скасування рішення та повернення земельної ділянки.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної фізичної чи юридичної особи, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі "Трегубенко проти України" від 02 листопада 2004 року категорично ствердив, що "правильне застосування законодавства незаперечно становить "суспільний інтерес" (пункт 54 рішення).

Враховуючи наявність підстав для представництва інтересів держави в суді прокурором, зважаючи на дотримання прокурором вимог Закону України "Про прокуратуру", суд вважає правомірним звернення Виконуючого обов'язки керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі позивача Головного управління Держгеокадастру у Харківській області з даним позовом до господарського суду.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28 листопада 2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17 грудня 2018 року на 10:40 годин.

Прокурор у судовому засіданні та у відповіді на відзив наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні та у відповіді на відзив проти заявлених позовних вимог заперечує, просить відмовити у задоволенні позову.

Представник першого відповідача у судове засідання не з'явився, у відзиві на позовну заяву проти заявлених позовних вимог заперечує, просить відмовити у задоволенні позову.

Другий відповідач у судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву проти заявлених позовних вимог заперечує, просить відмовити у задоволенні позову.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Приватний нотаріус Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області Кардашиною Г.І. у судове засідання не з'явилася.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши прокурора, повноважних представників позивача та другого відповдача, з'ясувавши обставини справи та дослідивши подані суду докази, перевіривши відповідність доводів сторін фактичним обставинам справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до пункту 1 рішення 44 сесії Ізюмської міської ради 7 скликання № 1161 від 27 липня 2017 року "Про розгляд звернення фізичної особи - підприємця Мануйло Володимиром Володимировичем" затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою формування земельної ділянки комунальної власності площею 0,0097 га., що розташована за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Гостинна, кадастровий номер :61:001:0049, категорія земель: землі житлової та громадської забудови.

Згідно пункту 2 рішення 44 сесії Ізюмської міської ради 7 скликання № 1161 від 27 липня 2017 року "Про розгляд звернення фізичної особи - підприємця Мануйло Володимиром Володимировичем" було дозволено фізичній особі - підприємцю Мануйло Володимиру Володимировичу укласти договір особистого строкового сервітуту терміном на 5 років відносно земельної ділянки площею 0,0097 га., що розташована за адресою: м. Ізюм, вул. Гостинна (кадастровий номер :61:001:0049) цільове призначення: 03.03.07, категорія земель: землі житлової та громадської забудови, з обмеженим правом користування (охоронна зона навколо (вздовж) об'єкта зв'язку, земельна ділянка площею 0,0028 га., код: 01.01.04, охоронна зона навколо (вздовж) об'єкта зв'язку земельна ділянка площею 0,0055 га, код 01.01.04; охоронна зона навколо (вхдовж) об'єкта зв'язку, земельна ділянка площею 0,0056 га., код 01.01.04; охоронна зона навколо інженерних комунікацій земельна ділянка площею 0,0018 га., код 01.01.08 для встановлення групи тимчасових споруд з продажу продовольчих товарів.

Відповідно до пункту 3 рішення 44 сесії Ізюмської міської ради 7 скликання № 1161 від 27 липня 2017 року "Про розгляд звернення фізичної особи - підприємця Мануйло Володимиром Володимировичем" визначено плату за право користування вищевказаною земельною ділянкою на умовах особистого строкового сервітуту у сумі, що дорівнює 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

На виконання вказаного рішення 14 вересня 2017 року між Ізюмською міською радою Харківської області (першим відповідачем) та Фізичною особою - підприємцем Мануйло Володимиром Володимировичем (другим відповідачем) було укладено договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться в м. Ізюм по вулиці Гостинна, площею 0,0097 га. З цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Зазначений договір був укладений терміном до 14 вересня 2022 року.

Згідно з договором особистий строковий сервітут встановлюється відносно земельної ділянки площею 0,0097 га., кадастровий номер :61:001:0049, категорія земель: землі житлової та громадської забудови, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, правовий режим: комунальна власність територіальної громади міста Ізюм, яка розташована за адресою: Харківська область. м. Ізюм, вул. Гостинна. Земельна ділянка належить правонадавачу в інтересах сервітуарія для встановлення групи тимчасових споруд з продажу продовольчих товарів, згідно з кадастровим планом сервітуту (додаток до договору, який є невід'ємною частиною цього договору (пунк 1.1).

Договором встановлюється строковий особистий сервітут терміном на 5 років, з 14 вересня 2017 року по 14 вересня 2022 року (пунк 2.1.).

Пунктом 3.1. договору передбачений розмір плати за сервітутне користування земельною ділянкою, яка дорівнює розміру орендної плати, що становить 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік і складає 6018,23 грн. на рік. Розмір плати за користування земельною ділянкою підлягає щорічній індексації без внесення змін до даного договору.

Договір підписаний представниками обох сторін.

08 серпня 2017 року згідно з актом визначення меж земельної ділянки в натурі 9на місцевості) директор Товариства з обмеженою відповідальністю "земельно-кадастрове підприємство" ОСОБА_1 встановила, а Фізична особа - підприємець Мануйло Володимир Володимирович прийняв межові знаки земельної ділянки.

15 вересня 2017 року відповідно до Витягу договір особистого строкового сервітуту державним реєстратором приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Кардашиною Г.І., внесений до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

Відповідно до Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, який наданий міськрайонним управлінням в Ізюмському району та м. Ізюмі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 21 березня 2018 року за № 10-20-0.23,021-192/122-18 нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :61:001:0049, що розташована за адресою: м. Ізюм, вул. Гостинна. станом на 21 березня 2018 року складає 50151,91 грн.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним договору особистого строкового сервітуту, укладеного 14 вересня 2017 року між Ізюмською міською радою Харківської області та Фізичною особою - підприємцем Мануйло Володимиром Володимировичем, посвідчений приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області Кардашиною Г.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 2897, суд зазначає наступне.

Зміст права земельного сервітуту унормований статтею 98 Земельного кодексу України. Зазначеною нормою передбачено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Види права земельного сервітуту обумовлено статтею 99 Земельного кодексу України.

Згідно статті 100 Земельного кодексу України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки.

Отже, у частині другій статті 100 Земельного кодексу України, право вимоги земельного сервітуту у формі особистого сервітуту належить не лише власникам (володільцям) земельних ділянок, але - і іншим особам. При цьому, такий особистий сервітут встановлюється договором.

Статтею 401 Цивільного кодексу України визначено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Відповідно до статті 402 цього ж Кодексу, земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки.

Статтею 403 Цивільного кодексу України передбачено, що сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Особа, яка користується сервітутом, зобов'язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатацію ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації, тощо (частина перша статті 404 Цивільного кодексу України).

З правового аналізу вказаних норм слід дійти висновку, що потреба у встановленні сервітуту виникає у тих випадках, коли особа не може задовольнити свої потреби будь - яким іншим способом.

Як вбачається з матеріалів даної справи, Фізична особа - підприємець Мануйло Володимир Володимирович є суміжним землекористувачем, так як є власником нежитлової будівлі - магазину продовольчих товарів по вул. Правди (нова назва вулиці - Гостинна), буд. 2-Є № 18 в м. Ізюмі Харківської області. Для обслуговування вказаної будівлі другий відповідач орендує земельну ділянку кадастровим номером :61:001:0046 площею 90 кв.м., за адресою: вул. Правди (нова назва вулиці - Гостинна), буд. 2-Є № 18 в м. Ізюмі Харківської області. Вказана земельна ділянка є суміжною із земельною ділянкою кадастровим номером :61:001:0049, яка є предметом даного спору, що підтверджується у тому числі кадастровим планом змельної ділянки, який є невід'ємною частиною оспорюваного договору особистого строкового сервітуту.

Для розміщення тимчасових споруд, необхідних для функціонування магазину, Фізичній особі - підприємцю Мануйло Володимиру Володимировичу потрібно тимчасове право користування суміжною земельною ділянкою, яке не може бути реалізоване другим відповідачем у спосіб інший ніж встановлення строкового сервітуту, що й було зроблено.

Отже, другий відповідач як орендар суміжної земельної ділянки має право на укладення оспорюваного прокурором договору від 14 вересня 2017 року про встановлення особистого строкового сервітуту на розміщення тимчасової споруди в м. Ізюм, і він відповідно не може задовольнити свої потреби будь - яким іншим способом, оскільки на суміжній земельній ділянці площею 90 кв.м. по вул. Правди (нова назва вулиці - Гостинна) в м. Ізюмі розміщено нежитлову будівлю - магазин продовольчих товарів для здійснення підприємницької діяльності, а на земельній ділянці площею 0,0097 га., на яку встановлено особистий строковий сервітут, розміщені будівлі торгівлі.

У відповідності до положень Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (статті 28 Закону), тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Порядок, встановлений Мінрегіонбудом України, визначає механізм розміщення тимчасових споруд, але не регулює відносини, пов'язані із використанням відповідної земельної ділянки.

Згідно пунктів 2.1, 2.2, 2.3 вищевказаного Порядку, підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив'язки тимчасової споруди. Замовник, який має намір встановити тимчасову споруду, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення тимчасової споруди. До заяви додаються: графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування тимчасової споруди, виконані замовником у довільній формі на топографо-геодезичній основі М 1:500 кресленнями контурів тимчасової споруди з прив'язкою до місцевості; реквізити замовника (найменування, П.І.Б., адреса, контактна інформація). Зазначений перелік документів є вичерпним.

Відповідно до пункту 2.11 Порядку, паспорт прив'язки включає: схему розміщення тимчасової споруди, виконану на топографо-геодезичній основі у масштабі 1:500, а також схему благоустрою прилеглої території; ескізи фасадів тимчасової споруди у кольорі М 1:50 (для стаціонарних тимчасової споруди); технічні умови щодо інженерного забезпечення тимчасової споруди, отримані замовником у балансоутримувача відповідних мереж; реквізити замовника (найменування, П.І.Б., адреса, контактна інформація). Цей перелік документів є вичерпним.

Згідно пункту 2.13 Порядку, при оформлені паспорта прив'язки тимчасової споруди забороняється вимагати від замовника додаткові документи та отримання ним погоджень, не передбачених законом та цим Порядком.

Отже, наявність у особи, яка має намір встановити тимчасову споруду, документів, що посвідчують землекористування Порядком не вимагається.

Виходячи з аналізу норм Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Мінрегіонбуду України № 244 від 21 жовтня 2011 року, а також вищезгаданих норм Земельного та Цивільного кодексів України, враховуючи те, що відсутність документа на землекористування не є підставою для відмови у видачі паспорта прив'язки і, відповідно до пункту 2.20 Порядку, встановлення тимчасової споруди здійснюється відповідно до паспорта прив'язки, беручи до уваги заборону вимагати інші, крім визначених Порядком, документи і погодження - складається ситуація передбачена статтею 401 Цивільного кодексу України і під встановленою тимчасовою спорудою іншого способу врегулювання земельних відносин крім встановлення сервітуту, визначеного пунктом "в" статті 99 Земельного кодексу України в редакції Закону України № 191-VІІІ від 12 лютого 2015 року, чинним законодавством України не передбачено.

Статтею 25 Закону України "Про землеустрій" передбачено такий вид документації із землеустрою як технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту.

З урахуванням вищенаведеного, в межах повноважень визначених статтею 12 Земельного кодексу України, статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування", першим відповідачем прийнято оскаржуване рішення.

Посилання прокурора у позовній заяві, як на підставу визнання недійсним договору про встановлення особистого строкового сервітуту, на те, що оспорюваним договором передбачено у пункті 3.1 договору, що за користуванням особистим строковим сервітутом сервітуарій сплачує власнику 12 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка станом на 2017 рік становить 501,52 грн. за 1 кв. м., суд вважає не обґрунтованим, оскільки наявність у оспорюваному договорі умови щодо внесення плати за користування особистим строковим сервітутом може бути підставо для приведення договору про встановлення особистого строкового сервітуту у відповідність до норм діючого законодавства України, а не підставою визнання недійсним такого правочину.

Таким чином, позовні вимоги прокурора щодо визнання недійсним договору від 14 вересня 2017 року про встановлення особистого строкового сервітуту задоволенню не підлягають.

У зв'язку з необґрунтованістю позовних вимог прокурора щодо визнання недійсним договору від 14 вересня 2017 ркоу про встановлення особистого строкового сервітуту, позовні вимоги щодо зобов'язання Фізичну особу - підприємця Мануйло Володимира Володимировича повернути, а Ізюмську міську раду Харківської області прийняти земельну ділянку кадастровий номер :61:001:0049 площею 0,0097 га., вартістю 50151,91 грн., розташовану за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Гостинна, шляхом внесення відомостей до земельно-кадастрової документації та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 97509610 від 15 вересня 2017 року, приватного нотаріуса Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області Кардашиною Г.І. визнаються судом необґрунтованими, безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги прокурора необґрунтованими, не підтвердженими доданими до матеріалів справи доказами, та такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов*язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 183, 194, 195, 196, 201, 208-210, 217, 218, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статтей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, дане рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повне рішення складено 22.12.2018 р.

Суддя П.В. Хотенець