ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2018

м. Івано-Франківськ

Справа № 909/933/18

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Фрич М. М., секретар судового засідання Вакалюк А. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна"

Повітрофлотський проспект, 25, м. Київ, 03049

представник позивача: Дерев'янко Олена Вадимівна

вул. Ванди Василевської, 7, офіс 414, 04116

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька"

вул. Василіянок, 22, м. Івано-Франківськ, 76018

про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 8491,92 грн

Представники сторін не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Провідна" подало позов до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 8491,92 грн.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 23.10.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження і призначено розгляд справи по суті на 20.11.2018 року. В судовому засіданні 20.11.2018 року відкладено розгляд справи на 18.12.2018 року.

Представник позивача в судове засідання не з'явився. Представник відповідача участі в судовому засіданні не приймав, відзиву на позовну заяву суду не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе у відповідності до ст. 178 ГПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, розглянути справу без участі повноважних представників сторін за наявними в ній матеріалами, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору.

Позиція позивача.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 25.06.2017 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль Renault Logan, реєстраційний номер АА4525РК, що був застрахований у ПрАТ "СК "Провідна", і у зв'язку з чим позивачем було виплачено страхове відшкодування в сумі 8 491, 92 грн.

З посиланням на ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування" позивач вказав, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Позивач вказав на те, що після виплати страхового відшкодування у нього виникло право вимоги до особи, винної у скоєнні ДТП, цивільна відповідальність якої, на момент настання страхового випадку, була застрахована в ПрАТ "СК "Галицька" відповідно до полісу АК/2403313.

Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача 8 491, 92 грн шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідач будь-яких заперечень та відзиву на позовну заяву суду не подав.

Фактичні обставини, встановлені судом.

24.04.2017 року між Приватним акціонерним товариством Страхова компанія "Провідна" (страховик/позивач) та ТОВ "Трайд-Сервіс" (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/0683067/0802/17, відповідно до якого застраховано транспортний засіб Renault Logan, реєстраційний номер АА4525РК (а.с.26).

25.06.2017 року м. Києва по проспекті С. Бандери, 29-А сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: автомобіля Renault Logan, реєстраційний номер АА4525РК, яким керував водій Сербінова О.С. та автомобіля Ford Mondeo, реєстраційний номер АМ1716СВ, яким керував водій Цимбалюк В.С., внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Renault Logan, реєстраційний номер АА4525РК, який був застрахований у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Провідна" .

Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (євро протокол) дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія Цимбалюк В.С. (а.с.13).

26.06.2017 року страхувальник ТОВ "Трайд-Сервіс" звернувся до позивача із заявою № про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування (а.с.16).

Відповідно до рахунку-фактури №СЧ-0038890 віл 24.07.2017 року, складеного ТОВ "Автомобільний центр Голосіївський" - вартість відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля становить 8 491, 92 грн (а.с.15).

На підставі вказаних документів страхувальника та відповідних розрахунків ПрАТ "СК "Провідна" складено страховий акт 1 № від 07.08.2017, відповідно до якого, ДТП від 27.07.2017 кваліфіковано як страховий випадок та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 8 491, 92 грн (а.с.14).

Відповідно до платіжного доручення №0038334 від 09.08.2017 року позивач здійснив перерахування коштів в розмірі 8 491, 92 грн на рахунок ТОВ "Автомобільний центр Голосіївський" (а.с.12).

Цивільно-правова відповідальність Цимбалюка В.С. була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Страхова Компанія "Галицька" згідно полісу №АК2403313 з лімітом відповідності за шкоду, заподіяну майну 100 000,00 грн., франшиза 00 грн.

Виходячи з матеріалів справи та керуючись вимогами діючого законодавства, суд дійшов в спірному випадку таких висновків.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частиною першою та пунктом 1 частини другої ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У даному випадку існує основне зобов'язання між страхувальником або вигодонабувачем, з одного боку, і особою , відповідальною за збитки , - з іншого. Однак, тут відбувається зміна осіб у зобов'язанні шляхом переходу прав кредитора до іншої особи на підставі закону: страховик заміняє собою страхувальника в його вимогах до особи, відповідальної за збитки. Отже, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Перехід прав страхувальника до страховика після виплати страхового відшкодування здійснюється на підставі договору, за яким страхувальник передає свої права страховику і приймає на себе зобов'язання сприяти останньому в здійсненні його суброгаційних прав . Страхувальник передає свої права на добровільній основі. При цьому права вимоги передаються в тім же обсязі, в якому вони могли б бути здійснені самим страхувальником.

Право вимоги переходить до страховика в межах виплаченої суми страхового відшкодування. Отже страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регламентується Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до положень п.2.1 ст.2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров’ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров’ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

З врахуванням викладеного страховик за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зобов'язаний відшкодувати завдані застрахованим транспортним засобам збитки, пов'язані з відновлюваним ремонтом, лише з урахуванням зносу.

Суд, дослідивши подані докази, а саме: договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/0683067/0802/17 від 24.04.2017 року, заяву № про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування, страховий акт 1 № від 07.08.2017, рахунок-фактуру №СЧ-0038890 віл 24.07.2017 року, платіжне доручення №0038334 від 09.08.2017 року - визнав їх належними доказами в розумінні статей Господарського процесуального кодексу України (надалі за текстом - ГПК України). На підставі цих доказів з урахуванням обставин по справі та діючого законодавства суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

В спірному випадку подані позивачем докази відповідачем жодним чином не спростовані.

Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об’єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов’язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись ч.1 ст. 22, ст. 979, ч.1 ст. 988, ст. 993 Цивільного кодексу України, п.2.1 ст.2, п.22.1 ст.22, ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 73, 86, 123, 129, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" /03049, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 25, / до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" /76018, м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, буд. 22, / про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 8 491, 92 грн - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" /76018, м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, буд. 22, / на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" /03049, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 25, / 8 491, 92 грн (вісім тисяч чотириста дев'яносто одна гривня 92 к.) шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судовий збір в розмірі 1762 грн (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20-ти днів до Західного апеляційного господарського суду (м. Львів).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 20.12.2018

Суддя                                                             Фрич М. М.