Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2018 р. м. Рівне Справа № 918/756/18

Господарський суд Рівненської області у складі судді Войтюка В.Р., при секретарі судового засідання В'юненко І.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спарк Логістик Україна"

до відповідача Фізичної особи-підприємця Різановича Олександра Степановича

про стягнення в сумі 23 927 грн. 48 коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: Куліда О.В. (дов. №2492 від 17.12.2018 р.);

Від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

23 листопада 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Спарк Логістикс Україна" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Різановича Олександра Степановича про стягнення в сумі 23 927 грн. 48 коп.

Позивач мотивував свої вимоги невиконанням відповідачем зобов'язання за укладеними між сторонами договорами щодо перевезення вантажів про подачу 18 липня 2018 року транспортного засобу для завантаження, унаслідок чого просить стягнути з відповідача грошові кошти в якості штрафу.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, за змістом якого заперечує щодо задоволення позову. В обґрунтування відзиву стверджує, що договірні відносини між сторонами передбачали можливість подачі ним транспортного засобу для завантаження вантажем не лише 18, а й 19 липня 2018 року, однак до закінчення цього строку позивач повідомив про відмову від завантаження, що виключає його вину в невиконанні договірних зобов'язань.

На відзив відповідача позивачем подано відповідь, в якій він наполягає на своїх доводах щодо узгодження сторонами дати подачі транспортного засобу відповідача на завантаження вантажем саме 18 липня 2018 року, стверджує, що транспортний засіб відповідача не прибув на завантаження також і впродовж 19 та 20 липня 2018 року, вважає доводи відповідача надуманими.

У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити позов.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.

Заяви та клопотання у справі

23 листопада 2018 року позивачем подано позовну заяву з додатками, в якій позивач вказує на обґрунтованість свого позову, просить суд позов задовольнити та стягнути з відповідача 23 927 грн. 48 коп.

03 грудня 2018 року позивач подав суду заяву про участь у судовому засіданні, призначеному на 17 грудня 2018 року, в режимі відеоконференції.

Відповідачем 03 грудня 2018 року до суду надіслано відзив на позовну заяву за змістом якої Фізична особа-підприємець Різанович О.С. заперечує щодо задоволення позову.

12 грудня 2018 року позивачем подано відповідь на відзив відповідача, в якому позивач підтримав свою позицію у спорі.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 27 листопада 2018 року відкрито провадження у справі №918/756/18, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 17 грудня 2018 року за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 05 грудня 2018 року господарський суд Рівненської області задовольнив заяву позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, доручив забезпечення проведення 17 грудня 2018 року судового засідання в режимі відеоконференції господарському суду Житомирської області.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин

11 червня 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Спарк Логістикс Україна" (Експедитор) та Фізичною особою-підприємцем Разновичем О.С. (Перевізник) російською мовою укладено Договір про надання транспортно-експедиційних послуг №288/18 (надалі - Договір) (а.с.10-14).

Згідно пункту 1 розділу 1 "Предмет договору" Договору в період його дії на його умовах Експедитор доручає заявками, а Перевізник приймає і організовує за винагороду замовлені ним міжнародні і міжміські перевезення вантажів автомобільним транспортом.

Як визначено пунктом 1 розділу 2 "Загальні положення" Договору загальні умови по перевезенню вантажів обумовлюються в Заявках (Договорах-заявках на перевезення вантажів), які є невід'ємною частиною Договору.

Відповідно до пункту 1 розділу 3 "Зобов'язання Експедитора" Договору Експедитор направляє Перевізнику до початку завантаження Заявку з допомогою факсимільного або електронного зв'язку на перевезення вантажів з вказівкою: місця (адреси) завантаження, місця (адреси) розвантаження; дати і часу подачі автомобіля під завантаження; найменування і маси вантажу; особливих умов перевезення і т.д.

За змістом пунктів 2 та 3 цього ж розділу Договору Експедитор письмово повідомляє Перевізника з допомогою факсимільного або електронного зв'язку про зміну дати завантаження, умов перевезення і інше не пізніше, ніж за 24 години до дати вказаної в Заявці (пункт 2), а також організовує завантаження автомобілів Перевізника у відповідності до договором-заявкою (пункт 3).

Згідно пункту 1 розділу 4 "Зобов'язання Перевізника" Договору Перевізник повинен подавати на завантаження необхідний тип транспортного засобу (тип транспортного засобу визначається перевізником в залежності від виду вантажу) в технічно справному стані, що забезпечується всіма необхідними для здійснення перевезення документами, які оформлюються згідно з вимогами країн, на території яких здійснюється перевезення, в тому числі санітарні. Прибуття автомобіля на місце завантаження пізніше, ніж через 3 години зі встановленого транспортним замовленням часу прирівнюється до зриву завантаження.

Пунктом 5.1 розділу 5 "Відповідальність сторін" Договору передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання умов організації і виконання перевезень і розрахунків за перевезення, перевізник несе відповідальність у відповідності з діючим законодавством України, положеннями Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів автомобільним транспортом КДПГ і цього договору.

Відповідно до пункту 5.9 цього ж розділу Договору Перевізник забезпечує подачу необхідного типу автомобіля в технічно справному стані, забезпеченого всіма необхідними для виконання перевезення документами. У випадку запізнення транспортного засобу під завантаження/вивантаження Перевізник сплачує Експедитору штраф в розмірі 100 євро в грн. по курсу НБУ на день виставлення рахунку за кожний розпочатий день запізнення, якщо інше не обумовлено в Договорі-заявці.

Згідно пункту 10.1 розділу "Інші умови" цей Договір вступає в силу з моменту його підписання і зберігає свою дію до 31.12.2018 р., а в частині розрахунків - до їх повного здійснення.

За змістом пунктів 10.3 та 10.4 цього ж розділу Договору його складено в 2-х екземплярах, кожний з яких має однакову юридичну силу (пункт 10.3), при цьому Договір, заявка, зміни і доповнення договору, отримані засобами факсимільного зв'язку, мають юридичну силу (пункт 10.4).

Розділ 11 "Юридичні адреси сторін" Договору містить реквізити обох сторін, підписи, виконані від імені відповідача та директора позивача, відтиски печаток сторін.

09 липня 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Спарк Логістикс Україна" (Експедитор) та Фізичною особою-підприємцем Разновичем О.С. (Перевізник) укладено на російській мові Договір-заявку на перевезення вантажу, в наданому позивачем примірнику якого указано, зокрема, реквізити завантаження: "Дата 18.07.2018 8:00:00", "Країна: Португалія", "Адреса: Hannes Mundinger, Praceta Mouzinho der Alberquerque 5, PT-2750-442 Cascais", "Номер автомобіля: НОМЕР_1/НОМЕР_3", "ПІП водія: ОСОБА_5", "Вартість перевезення і умови оплати: 3900 євро в грн. по курсу НБУ на день виставлення рахунку", "Перевізник: Різанович О.С., ФОП" (надалі - Договір-заявка) (а.с.15).

Згідно пункту 1 Договору-заявки в період його дії і на його умовах Експедитор доручає, а Перевізник приймає і організовує за винагороду міжнародні і міжміські перевезення вантажів. Перевезення вантажів здійснюються автомобільним транспортом у відповідності з умовами Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів по дорогах (КДПГ), Митної Конвенції, Конвенції про перевезення небезпечних вантажів, законодавчими нормами України, законодавчими нормами країн вантажовідправника і вантажоотримувача, законодавчими нормами країн, по території яких слідує вантаж і положеннями цього Договору-заявки.

Пунктом 3 Договору-заявки передбачено, що Перевізник забезпечує подачу необхідного типу транспортного засобу в технічно справному стані, зі всіма необхідними для виконання послуги по перевезенню вантажів документами. У випадку спізнення транспортного засобу під завантаження/розвантаження, перевізник сплачує експедитору штраф у розмірі 200 євро в грн. по курсу НБУ на день виставлення рахунку за кожний розпочатий день спізнення. Спізнення на завантаження (розвантаження), митне оформлення (розмитнення) від вказаного часу більш ніж на годину прирівнюється до спізнення на добу.

Пунктом 4 Договору-заявки визначено штрафні санкції за порушення строків нормативного часу, зокрема передбачено, що зрив завантаження оплачується Перевізником 20% від вартості, обумовленої в Договорі-заявці, але не менше 200 євро в гривнях по курсу НБУ на день виставлення рахунку.

Пунктом 11 Договору-заявки передбачено, що Договір, Договір-заявка (підписані і скріплені печаткою з обох сторін), скановані документи (завірені печаткою), надані Перевізником по електронній пошті, для здійснення даного перевезення, мають повну юридичну силу нарівні з оригіналом.

Розділ "Реквізити сторін" Договору-заявки містить реквізити обох сторін, підписи, виконані від імені відповідача та директора позивача, відтиски печаток сторін.

Листом №1408 від 20.07.2018 р. позивач звернувся до відповідача з вимогою сплати на його користь штраф у розмірі 20% від вартості перевезення, але не менше 200 євро в гривні по курсу НБУ на момент виставлення рахунку, за зрив завантаження згідно умов Договору та Договору-заявки (а.с.16).

З рахунку на оплату №1332 від 20.07.2018 р., оформленого позивачем, вбачається, що відповідачу виставлено до сплати суму без ПДВ 23927,48 грн. у якості штрафних санкцій за зрив завантаження авто НОМЕР_1/НОМЕР_3 до претензії №1408 від 20.07.2018 р. за договором №288/18 від 11.06.2018 р. (17).

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, лист від 20.07.2018 р. вручено відповідачу 23.07.2018 р. (а.с.18).

Відповідно до листа Фізичної особи-підприємця Різановича О.С. без дати та вихідного номера, адресованого позивачу, відповідач підтверджує факт неприбуття його транспортного засобу на завантаження в обумовлене місце 18.07.2018 р. Також, повідомляє, що того ж дня о 15 год. 36 хв. представник позивача телефоном відмовився від замовлення, незважаючи на існування домовленості з позивачем про можливість здійснення завантаження також і 19.07.2018 р., що свідчить про зрив завантаження з вини Товариства з обмеженою відповідальністю "Спарк Логістикс Україна".

Як видно з транспортного замовлення №711807028 від 04.07.2018 р. Товариства з обмеженою відповідальністю "Телс Україна" відповідачу передається на виконання замовлення з транспортного перевезення автопоїздом НОМЕР_1/НОМЕР_3 з умовами, зокрема, розвантаження 18.07.2018 р. 07:00 в пункті: WH CARRERAS DC PT, 2050-197 Aveiras de Cima, PLATAFORMA LOGISTICA AV, водій ОСОБА_5.

З міжнародної товарно-транспортної накладної №187642 вбачається, що перевізником Фізичною особою-підприємцем Різановичем О.С. (п.23) транспортним засобом НОМЕР_1/НОМЕР_3 (п.18) 18.07.2018 р. здійснено доставку вантажу в населений пункт Vale de Tabuas (п.24).

Згідно роздруківки з інтернет-ресурсу www.googl.com.ua найшвидший автомобільний маршрут між населеними пунктами Vale de Tabuas та Кашкайш (Португалія) становить 1 год. 54 хв, відстань 188 км.

З наданого суду відповідачем першого аркуша Договору-заявки вбачається повна ідентичність його змісту зі змістом першого аркуша примірника Договору-заявки, наданого позивачем, окрім відомостей про дату завантаження, яка у примірнику відповідача указана як "18-19.07.2018". Перший аркуш Договору-заявки, наданий відповідачем, містить нечіткі (нечитабельні) відбитки печаток.

Позивачем надано суду "транспортне замовлення №1807-031 від 09.07.2018" на німецькій мові, зміст якого невідомий з огляду на відсутність перекладу цього документу на українську мову, однак з зазначеного вбачається, дата, а саме 18.07.2018 р. « 8:00 до 10:00».

Відповідно до наданого позивачем листа від 20.07.2018 компанії "Martin internationale spedition & Handelsgesellschaft mbH" на російській мові авто НОМЕР_1/НОМЕР_3 не прибуло в місце завантаження Hannes Mundinger, Praceta Mouzinho der Alberquerque 5, PT-2750-442 Cascais, яке було призначене на 18.07.2018 р. з 08.00 до 10.00 год. по місцевому часу, в зв'язку з чим замовник відмовився від роботи по даному перевезенню і компанія зазнала збитків.

Також, позивачем надано "рахунок від 20.07.2018 р." компанії "Martin internationale spedition & Handelsgesellschaft mbH" на німецькій мові на оплату штрафу в сумі 800 євро та Акт звірки взаємних розрахунків за період 01.07.2018 р. - 10.12.2018 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спарк Логістикс Україна" і "Martin internationale spedition Ц Handelsgesellschaft mbH" на російській мові, з якого вбачається існування заборгованість позивача перед контрагентом в сумі 800 євро в якості штрафу за зрив завантаження згідно транспортного замовлення №1807-031 від 09.07.2018 р., яка виникла 20.07.2018 р.

З огляду на вищевикладені фактичні обставини, суд встановив, що між сторонами спору склалися господарські правовідносини з приводу перевезення вантажу та наслідків порушення договірних зобов'язань.

Джерела права й акти їх застосування

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (ч.1 ст.909 ЦК України), договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі (ч.2 ст.909 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Як передбачено ч.1 ст.917 ЦК України перевізник зобов'язаний надати транспортні засоби під завантаження у строк, встановлений договором.

Частиною 1 ст.920 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Також, відповідно до ч.1 ст.921 ЦК України перевізник за ненадання транспортного засобу для перевезення вантажу, а відправник за ненадання вантажу або невикористання наданого транспортного засобу з інших причин несуть відповідальність, встановлену договором, якщо інше не встановлено транспортними кодексами (статутами).

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст.175 ГК України визначено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно частини 2 цієї ж статті майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 7 цієї ж статті передбачено, що не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частиною 1 ст.526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України), місце виконання зобов'язання встановлюється у договорі (ч.1 ст.532 ЦК України).

За змістом ч.1 та 2 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Як визначено ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, при цьому штраф частиною 2 цієї ж статті визначено як неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч.4 ст.231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Як визначено ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до ч.2 цієї ж статті відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Мотивована оцінка аргументів сторін, підстави їх відхилення і висновок суду

У позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача кошти в сумі 23 927 грн. 48 коп. в якості штрафу за невиконання ним зобов'язання щодо подачі транспортного засобу на завантаження вантажем у визначений договором час, а саме 18 липня 2018 року.

Надаючи оцінку доводам позивача суд відзначає, що в силу ст.908, 909 та 917 ЦК України між сторонами спору склалися господарські відносини з перевезення вантажу, умови яких визначені Договором та Договором-заявкою.

Заперечуючи в задоволенні позову відповідач покликається на існування домовленості з позивачем щодо подачі транспортного засобу на завантаження не лише 18, а й 19 липня 2018 року.

Обидві сторони спору визнали наявність між ними відносин з перевезення вантажу з пунктом завантаження транспортного засобу НОМЕР_1/НОМЕР_3 відповідача вантажем в населеному пункті Кашкайш (Португалія) з 08.00 години 18 липня 2018 року.

Отже, розбіжність в аргументах сторін, полягає в різному періоді часу, наданому Фізичній особі-підприємцю Різановичу О.С. для прибуття транспортного засобу на завантаження, який на думку позивача склав період з 08.00 до 11.00 год. 18 липня 2018 року, а на думку відповідача становив період 18-19 липня 2018 року, на підтвердження чого кожна із сторін надала суду свій примірник першого аркуша Договору-заявки з відповідними їх позиції даними щодо дати завантаження вантажем.

Оцінюючи надані примірники першого аркуша Договору-заявки з точки зору їх достовірності суд виходить з положень Договору, за якими загальні умови по перевезенню вантажів обумовлюються в Заявках (Договорах-заявках на перевезення вантажів), які є невід'ємною частиною Договору (п.1 розділу 2 Договору), при цьому Заявка має містити інформацію про дату і час подачі автомобіля під завантаження (п.1 розділу 3 Договору).

Наданий позивачем примірник першого аркуша Договору-заявки містить інформацію як про дату, так і про час подачі автомобіля під завантаження, в той час як у примірнику першого аркуша Договору-заявки, поданого відповідачем, інформація про час подачі автомобіля під завантаження відсутня, у зв'язку з чим у суду відсутні підстави для прийняття наданого відповідачем примірника як достовірного доказу.

При цьому, суд відхиляє доводи відповідача про наявність відбитків печаток обох сторін на поданому ним примірнику першого аркуша Договору-заявки в якості підстави вважати цей примірник достовірним з огляду на низьку якість (нечитабельність) цих відбитків, а також відсутність вимоги про скріплення правочину печатками як обов'язкової умови дотримання письмової форми правочину між юридичними особами згідно ст.207 ЦК України.

Також, суд наголошує, матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів в якості підтвердження подачі ним транспортного засобу НОМЕР_1/НОМЕР_3 для завантаження вантажем у визначеному сторонами пункті в м.Кашкайш (Португалія) ні 18, ні 19 липня 2018 року.

Суд приймає доводи позивача щодо неприбуття для завантаження вантажем транспортного засобу відповідача впродовж 18-20 липня 2018 року, оскільки вони підтверджуються листом та рахунком компанії "Martin internationale spedition Ц Handelsgesellschaft mbH", актом звірки взаємних розрахунків цієї компанії з позивачем.

Водночас, не знайшло свого підтвердження доказами у ході розгляду справи твердження відповідача про відмову 18 липня 2018 року позивача від виконання транспортного замовлення, у зв'язку з чим аргументи відповідача про дотримання ним умов Договору та Договору-заявки судом відхиляються.

Подані відповідачем суду письмові докази - транспортне замовлення, товарно-транспортна накладна та роздруківка з інтернет-ресурсу наведених ним обставин не підтверджують, оскільки слугують доказом виконання Фізичною особою-підприємцем Різановичем О.С. іншого транспортного замовлення.

Суд констатує, що факт не подачі відповідачем транспортного засобу для завантаження вантажем у визначений Договором-заявкою час 18 липня 2018 року, а також 19 та 20 липня 2018 року вказує на невиконання ним умов п.4.1 розділу 4 Договору і загальних умов Договору-заявки, суперечить ч.1 ст.917 ЦК України та з урахуванням положень ч.1 ст.509, 525, ч.1 ст.526, ч.1 ст.530, ч.1 ст.532 ЦК України, ст.175, ч.1, 7 ст.193 ГК України кваліфікується судом як порушення зобов'язання.

Керуючись положеннями ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, ч.1 ст.231, ч.4 ст.231 ГК України суд визнає обґрунтованими аргументи позивача щодо застосування до відповідача правових наслідків порушення зобов'язання, що передбачені п.4 Договору-заявки у вигляді штрафу розміром 20% від вартості перевезення, але не менше 200 євро в гривнях по курсу НБУ в день виставлення рахунку.

З урахуванням встановленої умовами Договору-заявки вартості перевезення в сумі 3900 євро, з огляду на визначений Національним банком України курс 30,676255 грн/євро станом на дату виставлення позивачем рахунку відповідачу на сплату штрафу, тобто 20 липня 2018 року, суд визнає правильним розрахунок позивача підлягаючого стягненню з відповідача штрафу в розмірі 780 євро (3900х0,20), що складає суму 23 927 грн 48 коп (780х30,676255).

Зважаючи на наведені мотиви суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Докази відхилені судом

Суд відхиляє поданий відповідачем примірник першого аркуша Договору-заявки як недостовірний з підстав, викладених у розділі "Мотивована оцінка аргументів сторін, підстави їх відхилення і висновок суду" цього рішення.

Порушені права та інтереси позивача

Відповідно до ч.2 ст.4 ГПК України юридичні та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Дана справа, яка пов'язана з виконанням правочинів в господарській діяльності відповідно до п.1 ч.1 ст.20 ГПК України відноситься до юрисдикції господарського суду.

Невиконання відповідачем зобов'язання в укладених з позивачем правочинах порушило інтереси останнього та обумовлює настання передбачених цими правочинами та законом правових наслідків у вигляді стягнення неустойки (штрафу), відтак позивач правомірно звернувся до суду з даним позовом.

Судові витрати

Згідно ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Позивачем по справі у якості судових витрат заявлено сплату судового збору в розмірі 1762 грн. 00 коп.

Як визначено п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

З огляду на повне задоволення позову сплачений позивачем судовий збір в сумі 1762 грн 00 коп повністю покладається судом на відповідача.

Враховуючи вище викладене та керуючись ст. 123, 129, 232, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Спарк Логістикс Україна" (10014, місто Житомир, вулиця Леха Качинського, 4, ідентифікаційний номер: 40219445) до Фізичної особи-підприємця Різановича Олександра Степановича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) про стягнення коштів - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Різановича Олександра Степановича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спарк Логістикс Україна" (10014, м.Житомир, вул.Леха Качинського, 4, ідентифікаційний номер: 40219445) 780 (сімсот вісімдесят) євро, що за курсом Національного банку України складає 23 927 (двадцять три тисячі дев'ятсот двадцять сім) гривень 48 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 22.12.2018.

Суддя Войтюк В.Р.

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим (10014, м. Житомир, вул. Леха Качинського, 4);

3 - відповідачу рекомендованим (АДРЕСА_1).