РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.12.2018Справа № 910/13082/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрфармгруп"

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Експо Фарма"

про стягнення 35 438,40 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Секретар судового засідання Холодна Н.С.

Представники сторін:

від позивача - Конашевич Т.А. за дов.;

від відповідача - не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Укрфармгруп" звернулося до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Експо Фарма" про стягнення 35438,40 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовані тим, що між сторонами було укладено в усній формі договір поставки, проте відповідач не належним чином виконав усну домовленість та поставив неякісний товар позивачу, у зв'язку з чим позивач повернув товар відповідачу та просить повернути на його рахунок 29 532,00 грн. вартості повернутого товару неналежної якості, 5 906,70 грн. штрафу у розмірі 20% відповідно до ст. 231 Господарського кодексу України.

Ухвалою суду від 08.10.2018 відкрито провадження у справі № 910/13082/18, розгляд справи призначено на 13.11.2018, ухвалено здійснювати розгляд справи №910/13082/18 у порядку спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні 13.11.2018 оголошено перерву до 06.12.2018.

Представник відповідача в судові засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ст. 120 Господарського процесуального кодексу України судом вчинені дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Ухвали суду про відкриття провадження у справі та повідомлення про розгляд справи були надіслані за адресою місцезнаходження відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 04116, м. Київ, вул. Старокиївська, буд. 10-Г.

Проте, відповідно до відстежень поштових відправлень "Укрпошта" відправлення знаходяться у точці видачі/доставки.

Судом також враховано, що відповідно до п. 3.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, суд не вбачає за необхідне відкладати розгляд справи та дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представників сторін не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 06.12.2018 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та надав усні пояснення по суті спору.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.02.2017 між Товариством з додатковою відповідальністю "Укрфармгруп" (далі - позивач) та Товариством з додатковою відповідальністю "Експо Фарма" (далі - відповідач) було усно укладено договір поставки.

На підставі укладеного договору поставки 14.02.2017 позивач придбав у відповідача лікарські засоби на загальну суму 163 026,98 грн., а саме:

- спирт етиловий 70% розчин для зовнішнього застосування по 100 мл у флаконах, серія SE010616, виробника Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробнича фармацевтична компанія «Біо-Фарма ЛТД», у кількості 8983 флаконів;

- спирт етиловий 96% розчин для зовнішнього застосування по 100 мл у флаконах, серія 010715, виробника Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробнича фармацевтична компанія «Біо-Фарма ЛТД», у кількості 4096 флаконів;

- спирт етиловий 96 %, розчин для зовнішнього застосування каністри 10 л, серія 010514, виробника Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробнича фармацевтична компанія «Біо-Фарма ЛТД», у кількості 1 каністра.

Придбання вищевказаних лікарських засобів підтверджується рахунком фактурою №000000163 від 14.02.2017, який видано Товариством з додатковою відповідальністю "Експо Фарма" та видатковою накладною №-000001609 від 14.02.2017, яка підписана уповноваженими представниками позивача та відповідача, скріплена печатками сторін.

21.02.2017 позивач повернув відповідачу спирт етиловий 96% в кількості 960 флаконів на загальну суму 12 018,24 грн.

Повернення спирту підтверджується видатковою накладною (повернення) №БА-Нв-0000017 від 21.02.2017, яка підписана уповноваженими представниками сторін.

Таким чином, загальна сума поставленого товару становить 151 007,74 грн.

Позивач сплатив на користь відповідача грошові кошти в сумі 151 188,09 грн., наступним чином:

- 17.03.2017 було сплачено грошові кошти в сумі 50 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1877 від 17.03.2017;

- 21.03.2017 було сплачено грошові кошти в сумі 50 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1898 від 21.02.2017;

- 24.03.2017 було сплачено грошові в сумі 51 188,09 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1877 від 24.03.2017.

Позивач зазначив, що підчас придбання вищевказаних лікарських засобів, відповідач надав позивачу копію, засвідчену підписом та печаткою ТОВ "Експо Фарма" , сертифіката якості серія №1, який нібито був виданий виробником ТОВ "Біо - Фарма ЛТД". Відповідно до копії даного сертифікату, розмір серії SE010616 становить 114 656 флаконів.

02.11.2017 Держлікслужба України видала Розпорядження №7309-1/2.0/171-17 (далі - розпорядження), відповідно до якого було: заборонено реалізацію, зберігання та застосування лікарського засобу спирт етиловий 70%, розчин для зовнішнього застосування 70% по 100 мл у флаконах, серії SE010616, з маркуванням виробника Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича фармацевтична компанія "Біо - Фарма ЛТД", Україна, що реалізується з сертифікатом якості, що має ознаку фальсифікації: у фальсифікованому сертифікаті якості виробника зазначено розмір серії - 114 656 флаконів (водночас, в реалізації знаходиться і оригінальний сертифікат якості виробника, в якому зазначено розмір серії - 14656 флаконів).

Відповідно до розпорядження, суб'єктам господарювання, які здійснюють реалізацію, зберігання та застосування лікарських засобів, було наказано невідкладно після одержання даного розпорядження перевірити наявність лікарського засобу спирт етиловий 70%, розчин для зовнішнього застосування 70% по 100 мл у флаконах, серія SE 010616, з маркуванням виробника Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича фармацевтична компанія "Біо - Фарма ЛТД", Україна, що реалізується з фальсифікованим сертифікатом якості виробника, в якому зазначено розмір серія « 114656 флаконів», терміново вжити заходів щодо його вилучення з обігу шляхом повернення постачальнику та/або знищення, про що в двотижневий термін проінформувати територіальний орган Держслужби за місцем розташування.

17.01.2018 на адресу позивача надійшов лист Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками у м. Києві №135/8-18, яким позивача було зобов'язано перевірити наявність на аптечному складі №1 позивача залишки лікарського засобу спирт етиловий 70%, розчин для зовнішнього застосування 70% по 100 мл у флаконах, серія SE 010616, з маркуванням виробника Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича фармацевтична компанія "Біо - Фарма ЛТД", Україна.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрфармгруп" на виконання Розпорядження, 17.11.2017 залишки спирт етиловий 70%, розчин для зовнішнього застосування 70% по 100 мл у флаконах, серія SE 010616, з маркуванням виробника Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича фармацевтична компанія "Біо - Фарма ЛТД", Україна у кількості 2400 флаконів було повернуто постачальнику Товариству з обмеженою відповідальністю "Експо Фарма" у кількості 2400 флаконів, що підтверджується накладною про повернення постачальнику №БА-Нв-0000027 від 17.11.2017. Сума повернутих лікарських засобів відповідно до накладної становить 29 532 ,00 грн.

Враховуючи те, що відповідачем на адресу позивача було поставлено товар, сертифікат якості на який було фальсифіковано, позивач стверджує, що відповідач в супереч вимогам ст. 20,21 Закону України "Про лікарські засоби" поставив останньому неякісний товар.

У зв'язку з порушенням відповідачем умов щодо якості товару, відповідач має сплатити на користь позивача вартість повернутого товару в сумі 29 532,00 грн., а також штраф у розмірі 20 %, а саме 5 906,40 грн.

Згідно зі ст. 11 Цивільний кодекс України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частинами 1, 2 ст. 180 Господарського кодексу України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до п. 1 ст. 181 Господарського кодексу України, допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Вказане кореспондується з приписами ст. 205 Цивільного кодексу України.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 ст. 639 Цивільного кодексу України).

За загальним правилом відповідно до ст. 208 Цивільного кодексу України правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

При цьому, відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телеграмного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно зі ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч. 2 ст. 640 Цивільного кодексу України).

Враховуючи зазначене, судом встановлено, що між сторонами був укладений договір поставки у спрощений спосіб шляхом оплати позивачем відповідачу передплати за виставленим відповідачем рахунком-фактури.

Відтак, між сторонами виникли правовідносини поставки товару.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином та відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язується передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

На підставі укладеного договору поставки 14.02.2017 позивач придбав у відповідача лікарські засоби на загальну суму 163 026,98 грн., а саме:

- спирт етиловий 70% розчин для зовнішнього застосування по 100 мл у флаконах, серія SE010616, виробника Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробнича фармацевтична компанія «Біо-Фарма ЛТД», у кількості 8983 флаконів;

- спирт етиловий 96% розчин для зовнішнього застосування по 100 мл у флаконах, серія 010715, виробника Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича фармацевтична компанія "Біо - Фарма ЛТД", Україна, у кількості 4096 флаконів;

- спирт етиловий 96 %, розчин для зовнішнього застосування каністри 10 л, серія 010514, виробника Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробнича фармацевтична компанія «Біо-Фарма ЛТД», у кількості 1 каністра.

Придбання вищевказаних лікарських засобів підтверджується рахунком фактурою №000000163 від 14.02.2017, який видано Товариством з додатковою відповідальністю "Експо Фарма" та видатковою накладною №-000001609 від 14.02.2017, яка підписана уповноваженими представниками позивача та відповідача, скріплена печатками сторін.

21.02.2017 позивач повернув відповідачу спирт етиловий 96% в кількості 960 флаконів на загальну суму 12 018,24 грн.

Повернення спирту підтверджується видатковою накладною (повернення) №БА-Нв-0000017 від 21.02.2017, яка підписана уповноваженими представниками сторін.

Таким чином, загальна сума поставленого товару становить 151 007,74 грн.

Позивач сплатив на користь відповідача грошові кошти в сумі 151 188,09 грн., наступним чином:

- 17.03.2017 було сплачено грошові кошти в сумі 50 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1877 від 17.03.2017;

- 21.03.2017 було сплачено грошові кошти в сумі 50 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1898 від 21.02.2017;

- 24.03.2017 було сплачено грошові в сумі 51 188,09 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1877 від 24.03.2017.

Судом встановлено, що 17.01.2018 на адресу позивача надійшов лист Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками у м. Києві №135/8-18, яким позивача було зобов'язано перевірити наявність на аптечному складі №1 позивача залишки лікарського засобу спирт етиловий 70%, розчин для зовнішнього застосування 70% по 100 мл у флаконах, серія SE 010616, з маркуванням виробника Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича фармацевтична компанія "Біо - Фарма ЛТД", Україна.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрфармгруп" на виконання Розпорядження, 17.11.2017 залишки спирт етиловий 70%, розчин для зовнішнього застосування 70% по 100 мл у флаконах, серія SE 010616, з маркуванням виробника Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробнича фармацевтична компанія «Біо-Фарма ЛТД» у кількості 2400 флаконів було повернуто постачальнику Товариству з обмеженою відповідальністю "Експо Фарма" у кількості 2400 флаконів - накладна повернення постачальнику №БА-Нв-0000027 від 17.11.2017. Сума повернутих лікарських засобів відповідно до накладної становить 29 532 ,00 грн.

Враховуючи те, що відповідачем на адресу позивача було поставлено товар, сертифікат якості на який було фальсифіковано, позивач стверджує, що відповідач в супереч вимогам ст. 20,21 Закону України «Про лікарські засоби» поставив останньому неякісний товар.

У зв'язку з порушенням відповідачем умов щодо якості товару, відповідач має сплатити на користь позивача вартість повернутого товару в сумі 29 532,00 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України передбачено, що до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. (ч. 1 ст. 673 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 673 Цивільного кодексу України передбачено, якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам.

Згідно з ч.1 ст. 674 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати 29 532,00 грн. боргу за повернутий товар.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми (ст. 678 Цивільного кодексу України).

У зв'язку з порушенням відповідачем умов щодо якості товару, позовні вимоги про стягнення 29 532,00 грн. вартість повернутого товару з відповідача підлягають задоволенню повністю.

Що до вимог позивача про стягнення з відповідача 5 906,70 грн. штрафу у розмірі 20% за повернення товару неналежної якості, відповідно до ст. 231 Господарського кодексу України, суд зазначає наступне.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується що відповідач, в порушення умов договору, у визначені строки не повернув вартість повернутого неякісного товару, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч.7 ст. 269 Господарського кодексу України передбачено, що у разі поставки товарів неналежної якості покупець (одержувач) має право стягнути з виготовлювача (постачальника) штраф у розмірі, передбаченому статтею 231 цього Кодексу, якщо інший розмір не передбачено законом або договором.

Згідно з ст. 231 Господарського кодексу України за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг).

Згідно ч. 4 ст. 213 Господарського кодексу України, штраф як різновид неустойки, може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Отже, пеня і штраф є різновидами неустойки, які не можна ототожнювати.

Оскільки, матеріали справи свідчать, що має місце неналежної якості поставка товару, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача 5906,40 грн. штраф в розмірі 20% відповідно до ст. 231 Господарського кодексу України.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрфармгруп" задовольнити повністю.

Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю "Експо Фарма" (04116, м. Київ, вул. Старокиївська, буд. 10-Г, ідентифікаційний код 39839218) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрфармгруп" (03065, м. Київ, вул. Козелецька, буд 24, офіс 9, ідентифікаційний код 39580810) заборгованість у розмірі 29 532 (двадцять дев'ять тисяч п'ятсот тридцять дві) грн. 00 коп., 5906 (п'ять тисяч дев'ятсот шість) грн. 40 коп. штраф в розмірі 20% відповідно до ст. 231 Господарського кодексу України та 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 327 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення набирає законної сили в порядку в порядку встановленому в ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 12.12.2018

Суддя І.І. Борисенко