ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2018 Справа № 904/3520/18

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т.М., при секретарі судового засідання Сілаєвій О.Ф., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Фрут"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Снек Драйв"

про стягнення 1801145,07 грн.

За участю представників від позивача: ОСОБА_1; від відповідача ОСОБА_2

встановив:

До господарського суду Дніпропетровської області звернулося з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Фрут" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Термопром" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Снек Драйв" про стягнення солідарно 1000,00 грн. суми боргу за договором поруки від 25.10.2017р. № 40-ПОР; а також про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Снек Драйв" 1427905,96 грн. - основного боргу, 27321,00 грн. - 3% річних, 37829,43 грн. - інфляційних, 307088,68 грн. пені., згідно договору поставки № 40 від 25.10.2017р. (т.1, а.с.6).

За ухвалою від 13.08.2018р. господарський суд Дніпропетровської області направив цю позовну заяву за виключною підсудністю до Господарського суду Полтавської області (т.1, а.с.118).

За даним позовом ухвалою Господарського суду Полтавської області 12.09.2018р. відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду на 11.10.2018р. в підготовче засідання, та встановлено сторонами строки для подання заяв по суті справи (т.1, а.с.3).

В підготовчому провадженні учасниками справи були подані такі заяви по суті справи.

Відповідач у відзиві (вхід. № 9312 від 08.10.2018) повідомив про часткове погашення основного боргу, про звернення до позивача з пропозицією укласти мирову угоду, та прохав укласти мирову угоду у даній справі після її підписання сторонами. (т.1, а.с.145-146).

Позивач у відповіді на відзив (вхід.№10612 від 14.11.2018р.) відхилив мирову угоду позивача, пояснюючи це тим, що фактично ТОВ "СЕЙК Драйв" у мировій угоді та у відзиві на позов пропонує врегулювати спір не на взаємних поступках. ТОВ "Юнайтед Фрут" вбачає у мировій угоді лише свої поступки зі сторони відповідача жодної поступки не вбачається. (т.2, а.с.38-41).

Позивач подав заяву (вхід. № 9469 від 11.10.2018р.) про зміну позовних вимог, за якою прохає: 1) прийняти часткову відмову від позовних вимог до ТОВ "Термопром" про стягнення 1000,00 грн. за договором поруки від 25.10.2017р. № 40-ПОР; 2) закрити провадження в частині стягнення солідарно з ТОВ "Термопром" та ТОВ "Снек Драйв" суму поруки за договором поруки від 25.10.2017р. № 40-ПОР в розмірі 1000,00 грн., 3) стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Снек Драйв" 1906093,77 грн., у тому числі: 1378905,96 грн. - основного боргу, 39712,21 грн. - 3% річних, 37829,43 грн. - інфляційних 449646,17 грн. - пені., згідно договору поставки № 40 від 25.10.2017р. (т.1, а.с.164-169).

Суд за ухвалою від 11.10.2018р. прийняв дану заяву. (т.1, а.с.187-189).

Відповідно до ч.3 ст.233 ГПК України, якщо в одному провадженні обєднані кілька взаємоповязаних самостійних вимог, суд може ухвалити по будь-якій вимозі часткове рішення та продовжити провадження в частині невирішених вимог. Якщо за вимогами, обєднаними в одне провадження, відповідачем є одна особа, ухвалення часткового рішення не допускається у разі обґрунтованих заперечень з боку відповідача.

Ухвалою від 27.11.2018р. суд прийняв відмову позивача від позову в частині вимог до ТОВ "Термопром" та закрив провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з ТОВ "Термопром" 1000,00 грн. за договором поруки (т.2, а.с.85-87).

Позивач подав заяву про збільшення позовних вимог (вхід.№10705 від 16.11.2018р.), в якій прохає стягнути з ТОВ "Снек Драйв" - 1841657,68 грн., з них: 1278905,96 грн. - основного боргу, 43336,10 грн. - 3% річних, 74747,61 грн. - інфляційних, 444668,01 грн. - пені.(т.2, а.с.69-73)

Суд за ухвалою від 27.11.2018р. прийняв дану заяву (т.2, а.с.84-87).

Відповідач подав клопотання (вхід.11593 від11.12.2018р.) про долучення до матеріалів справи докази сплати 150000,00 грн. основного боргу (т.2, а.с.94).

Відповідач подав пояснення (вхід.№11594 від 11.122018р.) про невірне нарахування позивачем штрафних санкцій у даній справі. (т.2, а.с.98-99).

Інші заяви по суті справи від сторін до суду не надходили.

У даній справі були вчинені наступні процесуальні дії.

За даним позовом ухвалою Господарського суду Полтавської області 12.09.2018р. відкрито провадження у справі № 904/3520/18, призначено справу до розгляду в підготовче засідання на 11.10.2018р. та встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи (т.1,а.с.3-4).

За ухвалою від 11.10.2018р. суд продовжив строк підготовчого провадження на 30днів та відклав підготовче засідання на 14.11.2018р. (т.1, а.с.187-189).

За ухвалою від 14.11.2018р. суд відклав підготовче засідання на 27.11.2018р.(т.1, а.с.57-60).

Позивач разом з позовною заявою подав про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти належні Товариству з обмеженою відповідальністю "Снек Драйв", які перебувають на його рахунках, в межах суми 1902082,06 грн. (т.1, а.с.111-115).

Суд ухвалою від 12.09.2018р. відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову. (т.1, а.с.125-126).

Позивач подав заяву (вхід. №9487 від 11.10.2018р.) про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти належні Товариству з обмеженою відповідальністю "Снек Драйв", які перебувають на його рахунках, в межах суми 1906093,77 грн.(т.1, а.с.193-197).

Суд ухвалою від 12.10.2018р. відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову. (т.1, а.с.200-202).

Позивач подав заяву (вхід. № 9727 від 19.10.2018р.) про зміну позовних вимог, за якою прохав стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Снек Драйв" 1816657,70 грн., у тому числі: 1278905,96грн. - основного боргу, 40077,52 грн. - 3% річних, 53006,21 грн. - інфляційних, 444668,01 грн. - пені, згідно договору поставки № 40 від 25.10.2017р. (т.1, а.с.205-207).

Дана заява прийнята судом до розгляду за ухвалою від 14.11.2018р. (т.2, а.с.205-207).

Позивач подав заяву (вхід.№10611 від 14.11.2018р.) про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та заборону будь-яким особам вчиняти дії щодо майна. (т.2, а.с.20-25).

Ухвалою від 14.11.2018р. в задоволенні цієї заяви судом було відмовлено (т.2 а.с.57-60).

За ухвалою від 27.11.2018р. суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 11.12.2018р. (т.2, а.с.85-87).

В судовому засіданні від 11.12.2018р. суд оголосив усну ухвалу про перерву в судовому засіданні до 17.12.2018р.

Про час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями від 12.09.2018р, від 16.10.2018., від 16.11.2018р., від 29.11.2018р. ( т.1, 127-129, 203-204, т.2, а.с.61-63,88-89).

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази та пояснення, що містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні 17.12.2018р. судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно з ч. 6 ст. 233, ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі наявні у справі докази та письмові пояснення, суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Фрут " (позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю " Снек Драйв " (відповідачем) укладено договір поставки № 40 від 25.10.2017р. (далі Договір); (т.1, а.с.18-20).

Додатковою угодою №1 від 17.04.2018р. сторони змінили преамбулу договору (т.1, а.с.21).

Відповідно до п. 1.1. Договору постачальник (позивач) зобов'язався на умовах, передбачених цим договором, поставляти та передавати у власність покупцю, а покупець зобовязується приймати й оплачувати «товар». Повне найменування товару, його опис і характеристика, кількість товару, ціна одиниці товару, вартість партії в цілому, умови розрахунків і ін. параметри товару містяться в накладних, що є невідємною частиною договору та надаються додатково на кожну партію товару.

Відповідно до п.п. 2.4.4, 2.2. Договору покупець зобовязаний сплачувати вартість товару відповідно до вимог даного договору.

Згідно п. 3.3 Договору поставка товару здійснюється на умовах FCA м. Дніпро, вул. Собінова, 1 (склад продавця), згідно ІНКОТЕРМС 2010 .

Згідно п. 3.4 Договору передача товару покупцю провадиться на підставі накладних підписаних обома сторонами.

Згідно п.3.5 Договору право власності на товар, що поставляється, переходить від постачальника до покупця з моменту повної оплати товару покупцем. Покупець не має права розпоряджатися товаром до переходу до нього права власності на товар. Моментом фактичної оплати товару є момент надходження грошових коштів на розрахунковий (поточний) рахунок постачальника

Згідно п. 4.1 Договору ціна за товар, що постачається за даним договором узгоджується сторонами на кожну окрему партію товару і вказується у відповідній накладній.

За п. 4.2. Договору ціна за одиницю товару, що вказана у накладній, є твердою по відношенню до партії товару.

Відповідно до п.4.3.Договору оплата за товар здійснюється: 50 % передплати; 50 % протягом 10 календарних днів з моменту відвантаження товару.

На виконання умов договору позивач за період з жовтня 2017 р. по березень 2018 р. поставив відповідачу товар на загальну суму 4 177 903,80 грн., що підтверджується видатковими накладними: від 25.10.2017 р. № 180 на суму 221 502,00 грн., від 22.11.2017 р. № 209 на суму 169 500,00 грн., від 30.11.2017 р. № 216 на суму 168 000,00 грн., від 01.12.2017 р. № 234 на суму 1 149,96 грн., від 17.01.2018 р. № 8 на суму 360 470,04 грн., від 19.01.2018 р. № 15 на суму 1 290,00 грн., від 24.01.2018 р. № 16 на суму 210 00,00 грн., від 05.02.2018 р. № 32 на суму 240 012,00 грн., від 13.02.2018 р. № 40 на суму 308 024,40 грн., від 19.02.2018 р. № 43 на суму 95 203,20 грн., від 23.02.2018 р. № 52 на суму 193 161,00 грн., від 15.03.2018 р. № 74 на суму 653 035,20 грн., від 23.03.2018 р. № 90 на суму 402 516,00 грн., від 26.03.2018 р. № 91 на суму 671 028,00 грн., від 28.03.2018 р. № 93 на суму 483012,00 грн., товарно-транспортними накладними від 25.10.2017р. № 85, від 22.11.2017р. № 103, від 30.11.2017р. № 108, від 17.01.2018р. № 8, від 24.01.2018р. № 14, від 05.02.2018р. № 24, від 13.02.2018р. № 28, від 19.02.2018р. № 31, від 23.02.2018р. № 39, від 15.03.2018р. № 51, від 23.03.2018р. № 62, від 26.03.2018р. № 63, від 28.03.2018р. № 65 та довіреностями відповідача № 2211-1 від 22.11.2017р., № 1302-2 від 13.02.2018р., № 1902-1 від 19.02.2018р., № 2302-2 від 23.02.2018р. (т.1, а.с.22-70).

На оплату товару позивач виписав відповідачу відповідні рахунки від 25.10.2017р. № 176, від 22.11.2017р. № 204, від 30.11.2017р. № 210, від 01.12.2017р. № 229, від 16.01.2018р. № 6, від 19.01.2018р. № 14, від 24.01.2018р. № 15, від 05.02.2018р. № 6, № 36 від 13.02.2018р., від 19.02.2018р. № 39, від 23.02.2018р. № 46, від 15.03.2018р. № 65, від 23.03.2018р. № 80, від 26.03.2018р. № 81, від 28.03.2018р. № 84 (т.1, а.с.24, 28, 31, 34, 37, 40, 43, 46, 50, 54, 58, 61, 64, 67, 70).

Відповідач частково сплатив позивачу вартість поставленої продукції на суму 2898997,84 грн., що підтверджується виписками з банківського рахунку позивача (т.1, а.с.71--95).

Залишок вартості товару на суму 12718905,96 грн. відповідачем оплачено не було.

Після звернення позивача з позовом до суду відповідач сплатив позивачу 150000,00 грн. основного боргу, що підтверджується платіжними дорученнями № 1081 від 07.12.2018р. у сумі 123716,00 грн., № 1082 від 07.12.2018р. у сумі 26284,00 грн. (т.2, а.с.95-96).

Дана обставина підтверджена позивачем.

Зазначене свідчить про відсутність предмету спору між сторонами в цій частині, та є підставою для закриття провадження у справі в частині вимог про стягнення 150000,00 грн. основного боргу згідно з п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України.

Отже, залишок боргу становить 1128905,96 грн.

Статтею 712 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу України (далі ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Зазначені положення викладені і в ст.193 ГК України.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів в спростування вищевикладеного відповідач суду не надав.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення 1128905,96 грн. основного боргу підтверджені матеріалами справи, не заперечуються відповідачем та підлягають задоволенню.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Пунктом 6.2. Договору передбачено, що за несвоєчасну оплату товару покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. При надходженні оплати від покупця про простроченні платежу порядок зарахування сум є наступним: у першу чергу зараховується суми нарахованої пені, потім суми основного боргу за поставлений товар з наданням покупцю факсового повідомлення - розрахунку.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем на підставі вказаних положень нараховано 444668,01 грн. пені за період 25.10.2017р. - 07.10.2018р. та 43336,10 грн. - 3 % річних за період з 05.11.2017р. 12.11.2018р. (поетапно), а також 74747,61 грн. - інфляційних за період грудень 2017 - листопад 2018р. з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог (т.2, а.с.74-76).

Відповідач заперечує нарахування пені на 50% предоплати вартості товару, зазначаючи, що у договорі дата оплати цієї частини не визначена.

Відповідно до п.4.3.Договору оплата за товар здійснюється: 50 % передплати; 50 % протягом 10 календарних днів з моменту відвантаження товару.

Отже, за умовами договору не визначено дати оплати 50 % вартості товару, щодо оплати іншої частини встановлено строк - 10 календарних днів з моменту відвантаження товару.

Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару.

Отже, якщо інше не встановлено укладеним сторонами договором або актом цивільного законодавства, перебіг строку виконання грошового зобов'язання, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, і положення частини другої статті 530 названого Кодексу, в якій ідеться про строк (термін) виконання боржником обов'язку, що не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, до відповідних правовідносин не застосовується (правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 19.08.2014 № -гс14 у справі № 925/1332/13).

Згідно ст.693 ЦК України на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати.

Таким чином, відповідач мав оплатити 50 % вартості товару після його прийняття.

Отже, позивач правомірно нараховував пеню та 3 % річних на 50% вартості товару з наступного дня після отримання цього товару відповідачем.

Суд погоджується з зауваженнями відповідача проте, що позивач при визначенні періоду прострочення не врахував положення діючого законодавства.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Позивач під час розрахунку пені та 3 % річних не врахував положення ст. 67 КЗпП України, при визначенні періоду прострочення по накладних від 25.10.2017р., від 22.11.2017р., від 30.11.2017р., від 24.01.2018р., від 15.03.2018р., від 28.03.2018р.

Крім того, позивачем безпідставно включено до періоду існування боргу день оплати за товар по накладних від 25.10.2017р., від 22.11.2017р., від 17.01.2018р., від 19.02.2018р., від 23.02.2018р.

Також, при визначенні періоду нарахування пені по накладній від 01.12.2017р., позивачем не враховано, ч.6 ст.232 ГК України, що зобовязання припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Після проведення перевірки розрахунку судом встановлено, що належна до стягнення сума пені становить 380201,76 грн., а 3% річних - 36571,88 грн. Позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

В іншій частині позовні вимоги про стягнення пені та 3% річних слід відхилити за їх безпідставністю.

В п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань розяснено, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При визначенні інфляційних позивач врахував місяці, коли заборгованість існувала не повний місяць, зокрема, за за зобовязаннями по накладній від 22.11.2017, по накладній від 19.01.2018, по накладній від 05.02.2018, по накладній від 13.02.2018, по накладній від 19.02.2018, по накладній від 15.03.2018 р.

Після перевірки правильності нарахування інфляційних судом встановлено, що розмір інфляційних становить 62018,48 грн. В цій частині позовні вимоги задовольняються судом.

В іншій частині вимоги про стягнення інфляційних слід відхилити за їх безпідставністю.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у даній справі.

За ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Суд встановив, що при подачі даного позову позивачем сплачено 27017,19 грн. судового збору за платіжним дорученням № 1324 від 03.08.2018р (т.1, а.с.17, 133).

В звязку з поданням заяви про збільшення позовних вимог позивачем доплачено 1620,82 грн. судового збору за платіжним дорученням № 1490 від 08.10.2018р. (т.1, а.с.174, 179).

Тобто, загальна сума сплаченого позивачем судового збору за розгляд позовних вимог становить 28638,01 грн.

Відповідно до ч.1 та ч. 4 ст. 129 ГПК України судовий збір у розмірі покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у сумі 24115грн. 47 коп.

В частині вимог, що були зменешені та щодо яких було закрито провадження у справі, позивач має право звернутися до суду з клопотанням про повернення судового збору на підставі ст. 7 Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст.ст. 231 (п.2), 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Снек Драйв" (вул. Овочева, буд.7А, Київський район, м. Полтава, 36010; ідентифікаційний код 40467576) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Фрут" (вул. Теплична, буд.27-А, смт. Слобожанське, Дніпровський район, Дніпропетровська область, 52005; ідентифікаційний код 40726грн. 96 коп. основного боргу, 380201грн. 76 коп. пені, 36571грн. 88 коп. - 3% річних, 62018грн. 48 коп. інфляційних, 24115грн. 47 коп. відшкодування витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. Закрити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 150000,00 грн. основного боргу.

4. В іншій частині у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата складення повного судового рішення: 22.12.2018р.

Суддя Т. М. Безрук