ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2018м. ДніпроСправа № 904/4648/18

за позовом Акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ", м.Кривий Ріг

до Фізичної особи-підприємця Саєнко Ігора Васильовича, м.Кривий Ріг

про стягнення 37 559,42 грн.

Суддя Красота О.І.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ" звернулося до господарського суду з позовом до Фізичної особи-підприємця Саєнко Ігора Васильовича і просить суд стягнути 30 629,07 грн. - боргу, 2 961,95 грн. - інфляційних витрат, 1 084,83 грн. - 3% річних, 1 975,90 грн. - пені, 907,67 грн. - 7% штрафу та судовий збір.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Відповідачем зобов'язань за Договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №1479 від 03.12.2013р. в частині своєчасної оплати отриманої теплової енергії.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2018р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідач відзив на позов, а також докази повної оплати до суду не надав.

Вважаючи на те, що ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою Відповідача зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, то вважається, що адресат повідомлений належним чином про розгляд справи.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

03.12.2013р. між Державним підприємством "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ" (далі-теплопостачальна організація, продавець, Позивач) та Фізичною особою-підприємцем Саєнко Ігорем Васильовичем (далі-споживач, покупець, Відповідач) було укладено Договір купівлі-продажу теплової енергії № 1479 (а.с.10-12).

Державне підприємство "Криворізька теплоцентраль" 16.03.2017 року перетворено у Публічне акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль", про що внесені дані до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В результаті проведення державної реєстрації змін до Статуту Публічного акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль", що пов'язані зі зміною типу товариства у відповідності до Закону України "Про акціонерні товариства" від 17.09.2008р. № 514-VI, змінено найменування товариства на Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль", про що 14.05.2018 року внесені дані до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до п.1.1. Договору, теплопостачальна організація-продавець бере на себе зобов'язання постачати споживачеві-покупцю теплову енергію в потрібних йому обсягах, а споживач-покупець зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленим тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Згідно п. 2.1 Договору, теплова енергія постачається споживачу-покупцю в обсягах, визначених в додатку 1 до цього договору, що є його невід'ємною частиною, на такі потреби:

опалення та вентиляцію - в період опалювального періоду;

гаряче водопостачання - протягом року (за наявності виділеного об'єму природного газу).

Підпунктом 3.2.5 Договору передбачено обов'язок споживача-покупця виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які визначені Договором.

Згідно з п. 4.2.5 Договору, теплопостачальна організація - продавця зобов'язана виписувати рахунки споживачеві-покупцю для оплати спожитої ним теплової енергії у звітному періоді не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, а також направляти акти здачі-прийняття послуг, які підтверджують обсяг отриманої теплової енергії та які повинні бути повернуті споживачем-покупцем в підписаному або в не підписаному вигляді до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до пункту 5.1 Договору, облік споживання теплової енергії проводиться за приладами обліку, у разі їх відсутності - розрахунковим способом.

Облік обсягу споживання теплової енергії і параметрів теплоносія проводиться за комерційними приладами обліку на межі балансової належності теплових мереж теплопостачальної організації-продавця та споживача-покупця або за домовленістю сторін в іншому місці (пункт 5.2 Договору).

Межа балансової належності (експлуатаційної відповідальності) сторін оформлюється у вигляді акта зі схемами теплових мереж, підписаного у двосторонньому порядку, який є невід'ємною частиною договору та не може бути змінено в односторонньому порядку (пункт 5.3 Договору).

Пунктом 5.8 Договору визначено, що у разі відсутності, пошкодження та/або некоректної роботи приладів комерційного обліку оплата здійснюється відповідно до визначених у договорі навантажень по опалюванню та гарячому водопостачанню з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Згідно п. 6.1 Договору розрахунки за теплову енергію, що споживається споживачем-покупцем, проводяться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів.

Розрахунковим періодом є календарний місяць (пункт 6.2 Договору).

Пунктом 6.3 Договору сторони узгодили, що оплата за теплову енергію здійснюється споживачем-покупцем виключно грошовими коштами відповідно до встановлених тарифів шляхом 30 відсоткової попередньої оплати вартості планових обсягів споживання теплової енергії за 5 днів до початку здійснення споживання.

Решта 70 відсотків вартості планових обсягів споживання теплової енергії сплачується споживачем-покупцем протягом місяця споживання теплової енергії.

Кошти, які надійшли від споживача-покупця, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості споживача-покупця за цим Договором.

Остаточний розрахунок за фактичну спожиту теплову енергію здійснюється до 20-го числа наступного за місяцем споживання теплової енергії.

Відповідно до пункту 6.5 Договору, у випадку, якщо Споживач-Покупець, не мають приладів комерційного обліку, обсяги фактично спожитої теплової енергії визначаються згідно з договірним тепловим навантаженням з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання Споживача-Покупця у розрахунковому періоді. Розрахунки здійснюються згідно пункту 6.3 Договору.

Цей Договір набуває чинності з моменту фактичного надання послуг з теплопостачання та діє до 31.12.2014 року, керуючись частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України.

Договір припиняє свою дію у випадках:

- закінчення строку, на який він був укладений;

- взаємної згоди сторін про його припинення;

- прийняття відповідного рішення Господарським судом;

- ліквідацією однієї із сторін (пункт 10.1 Договору).

Згідно пунктів 10.2, 10.3 Договору, припинення дії договору не звільняє Споживача-Покупця від обов'язку повної сплати за спожиту теплову енергію.

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення дії договору не буде письмово заявлено однією із сторін.

В рамках укладеного договору, Сторонами підписано Додаток №1, яким погоджено обсяги та порядок постачання теплової енергії споживачу (а.с.13).

Додатком до Договору №2, Сторони погодили умови припинення постачання теплової енергії (а.с.13).

Позивач свої зобов'язання щодо постачання Відповідачу теплової енергії виконав у повному обсязі, що підтверджується Актами здачі-прийняття робіт (надання послуг):

- № 5397 від 31 жовтня 2016 року на загальну суму 275,38 грн.

- № 6073 від 30 листопада 2016 року на загальну суму 2 116,04 грн.

- № 7662 від 31 грудня 2016 року на загальну суму 3 457,79 грн.

- № 604 від 31 січня 2017 року на загальну суму 4 176,38 грн.

- № 2178 від 28 лютого 2017 року на загальну суму 3 917,11 грн.

- № 3167 від 31 березня 2017 року на загальну суму 3 719,66 грн.

- № 4362 від 30 листопада 2017 року на загальну суму 2 257,57 грн.

- № 5437 від 31 грудня 2017 року на загальну суму 2 306,37 грн.

- № 803 від 31 січня 2018 року на загальну суму 3 233,39 грн.

- № 1897 від 28 лютого 2018 року на загальну суму 3 197,46 грн.

- № 2994 від 31 березня 2018 року на загальну суму 3 215,42 грн.

- № 4048 від 30 квітня 2018 року на загальну суму 736,50 грн. (а.с.16-27).

В період з 01.10.2016р. по 19.04.2018р. Відповідач свої зобов'язання щодо проведення розрахунків за спожиту теплову енергію не виконав, у зв'язку з чим, станом на 05.10.2018р. утворилась заборгованість в сумі 30 629,07 грн.

Відповідачем суму заборгованості у розмірі 30 629,07 грн. не оплачено, що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості у повному обсязі від представників сторін не надійшло.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовна вимога Позивача щодо стягнення з Відповідача заборгованості у розмірі 30 629,07 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відполвідно до частини 6 статті 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до пункту 7.3 Договору, за порушення строків сплати споживачем-покупцем за отриману теплову енергію, у нього стягується пеня у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, за які допущено прострочення за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7-ми відсотків вказаної суми. Період, за який нараховується штрафні санкції, становлять три роки. Строк позовної давності, щодо стягнення штрафних санкцій встановлено сторонами у три роки.

У зв'язку з несвоєчасним виконанням Відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати поставленого товару, Позивачем останньому нараховано пеню у розмірі 1 975,90 грн. за період з 21.12.2017р. по 05.10.2018р. та штраф 7% у розмірі 907,67 грн.

Суд не вбачає підстав для задоволення вимоги Позивача щодо нарахування Відповідачу пені у розмірі 1 975,90 грн., у зв'язку з тим, що у Договорі купівлі-продажу теплової енергії № 1479 від 03.12.2013р. не визначено та не зафіксовано розмір пені, а лише зазначено граничний розмір такої пені, який не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ.

Розрахунок штрафу 7%, наданий Позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, правильно враховує періоди нарахувань, та не містить арифметичних помилок, тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Також, Позивачем нараховано Відповідачу нараховано 3% річних у розмірі 1 084,83 грн. за період з 21.11.2016р. по 05.10.2018р. та інфляційні втрати у розмірі 2 961,95 грн. за період з 01.12.2016р. по 01.05.2018р.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши наданий Позивачем розрахунок 3% річних, приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача 3% річних у розмірі 1 084,83 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Перевіривши правильність розрахунку інфляційних втрат зазначає, що вказаний розрахунок містить арифметичну помилку, зробивши перерахунок, судом встановлено, що сума інфляційних втрат, яка підлягає задоволенню становить 2 961,24 грн.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.174, 193, 275, 216-218, 230, 231 Господарського Кодексу України, ст. ст. 525-526, 530, 549, 610, 611, 612, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст. ст. 123, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Саєнко Ігора Васильовича (50056, АДРЕСА_1 ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ" (50014, м.Кривий Ріг, вул.Електрична, 1, ) 30 629,07 грн. - суму основного боргу, 2 961,24 грн. - інфляційні втрати, 1 084,83 грн. - 3% річних, 907,67 грн. - штраф 7% та судовий збір у розмірі 1 669,27 грн., про що видати наказ.

В іншій частині позову - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня його оголошення.

Суддя О.І. Красота

Повне рішення складено

19.12.2018