ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2018 р.            Справа№ 910/5463/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Буравльова С.І.

суддів:           Пашкіної С.А.

Зубець Л.П.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу “Поліграфіст”

на рішення Господарського суду м. Києва від 09.07.2018 р.

у справі № 910/5463/18 (суддя – Сівакова В.В.)

за позовом Житлово-будівельного кооперативу “Автомобіль”

до Житлово-будівельного кооперативу “Поліграфіст”

про стягнення заборгованості у розмірі 43830,01 грн

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року Житлово-будівельний кооператив “Автомобіль” звернувся з позовом до Житлово-будівельного кооперативу “Поліграфіст” про стягнення заборгованості за договором про надання послуг № 2 від 01.02.2017 р. у загальному розмірі 43830,01 грн, з яких: 41980,95 грн – основний борг, 1491,39 грн – інфляційні втрати та 357,67 грн – 3% річних.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідно до умов договору № 2 від 01.02.2017 р., укладеного між позивачем та відповідачем, останній зобов’язався сплачувати за спожиту теплову енергію у вигляді опалення. На виконання своїх зобов’язань за період лютий-квітень 2017 року відповідач мав сплатити позивачу 146980,95 грн, проте було перераховано лише 105000,00 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 09.07.2018 р. у справі № 910/5463/18 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Житлово-будівельний кооператив “Поліграфіст” звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що позивач не має ліцензії, яка вимагається для постачальників теплової енергії, а тому відповідно до Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» не має права здійснювати постачання теплової енергії.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач посилається на те, що ЖБК «Автомобіль» отримувало від ПАТ «Київенерго» теплову енергію для опалення всього будинку в м. Києві, по вул. Полярна, 3, в тому числі і ЖБК «Поліграфіст», за яку ЖБК «Поліграфіст» повинно сплачувати ЖБК «Автомобіль» частину від виставленого ПАТ «Київенерго» рахунку пропорційно займаній площі. Позивач відшкодовував спожиту відповідачем теплову енергію.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2018 р. апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу “Поліграфіст” передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Чорна Л.В., Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.08.2018 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/5463/18, вирішено здійснювати її розгляд у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Разом з цим суд зазначає, що Указом Президента України “Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах” № 454/2017 від 29.12.2017 р. ліквідовано Київський апеляційний господарський суд та утворено Північний апеляційний господарський суд.

Згідно з п. 8 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їх повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

25.06.2018 р. в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про юридичну особу – Північний апеляційний господарський суд.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті “Голос України” повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Рішенням зборів суддів Північного апеляційного господарського суду № 1 від 02.10.2018 р. визначено днем початку роботи Північного апеляційного господарського суду 03.10.2018 р., про що в газеті “Голос України” № 185 (6940) від 03.10.2018 р. опубліковано відповідне повідомлення. Отже в силу приписів ч. 6 ст. 147 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Частиною 5 статті 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

За актом прийняття-передачі судової справи від 02.10.2018 р. справу № 910/5463/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2018 р. апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу “Поліграфіст” у справі № 910/5463/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Власов Ю.Л., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2018 р. справу № 910/5463/18 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/667/18 від 19.12.2018 р. у зв`язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф. на лікарняному та участю судді Власова Ю.Л. у XVI позачерговому з’їзді суддів України призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/5463/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2018 р. апеляційну скаргу у справі № 910/5463/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2018 р. справу № 910/5463/18 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Житловий будинок по вул. Полярній, 3 у м. Києві складається з 3 (трьох) секцій (парадних), кожна секція з яких є окремим житлово-будівельним кооперативом, а саме І – ЖБК “Поліграфіст”, ІІ – ЖБК “Економіст-72” та ІІІ – ЖБК “Автомобіль”.

01.05.2001 р. між Акціонерною енергопостачальною компанією “Київенерго” (далі – енергопостачальна організація) та Житлово-будівельним кооперативом “Автомобіль” (далі – споживач) було укладено договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 8373006, предметом якого є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, до житлового будинку по вул. Полярній, 3 у м. Києві.

01.02.2017 р. між Житлово-будівельним кооперативом “Автомобіль” та Житлово-будівельним кооперативом “Поліграфіст” було укладено договір № 2 (далі – договір № 2).

Відповідно до п. 1.1 договору № 2 предметом цього договору є постачання та розрахунок за спожиту теплову енергію згідно цього договору.

Згідно з п. 2.1 договору № 2 ЖБК «Автомобіль» зобов’язується надати (постачати) теплову енергію у вигляді опалення, а відповідач зобов’язується сплатити за спожиту теплову енергію у вигляді опалення за формулою, наведеною в договорі.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 01.05.2017 р. (п. 4.1 договору № 2).

Вбачається, що загальна площа будинку становить 17060 кв.м., яка складається з: 5629 кв.м. опалювальна площа ЖБК “Автомобіль”, 5700 кв.м. опалювальна площа ЖБК “Економіст 72”, 5638 кв. м. опалювальна площа ЖБК “Поліграфіст”, 93 кв. м. опалювальна площа орендаря ТОВ “Трикон-сервіс”.

ПАТ “Київенерго” виставило позивачу наступні рахунки: за лютий 2017 року на суму 376108,79 грн, за березень 2017 року на суму 274714,70 грн; за квітень 2017 року на суму 3191,41 грн.

В свою чергу позивач, здійснивши розрахунок у відповідності до наведеної в договорі формули, виставив відповідачу наступні рахунки:

- № 9 від 10.03.2017 р. (за надані послуги за лютий 2017 року) на суму 124296,68 грн (376108,79 грн : 17060 кв.м. х 5638 кв.м. = 124296,68 грн), отриманий відповідачем 16.03.2017 р.;

- № 10 від 20.04.2017 р. (за послуги за березень 2017 року) на суму 90787,89 грн (274714,70 грн : 17060 кв.м. х 5638 кв.м. = 90787,89 грн), отриманий відповідачем 20.04.2017 р.;

- № 15 від 18.05.2017 р. (за послуги за квітень 2017 року) на суму 1054,70 грн (3191,41 грн : 17060 кв.м. х 5638 кв.м. = 1054,70 грн), отриманий відповідачем 18.05.2017 р.

Спір у справі виник в зв’язку з тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов‘язань за договором № 2 оплату спожитої теплової енергії повністю не виконав, у зв’язку з чим у нього виникла заборгованість.

За змістом ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як передбачено ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов’язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов’язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов’язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Умовами укладеного договору № 2 не визначено строк здійснення оплати за спожиту теплову енергію, у зв’язку з чим позивач вважає, що відповідач мав здійснювати оплату наданих послуг протягом 7 (семи) днів з моменту вручення рахунків-фактур.

Отже, відповідач повинен був здійснити оплату вказаних вище рахунків таким чином: № 9 від 10.03.2017 р. в строк до 17.03.2017 р. включно, № 10 від 20.04.2017 р. в строк до 27.04.2017 р. включно та № 15 від 18.05.2017 р. в строк до 25.05.2017 р. включно.

З місцевого бюджету на рахунок ПАТ “Київенерго” були перераховані кошти на відшкодування спожитої пільговими категоріями населення, мешканцями ЖБК “Поліграфіст” (ветерани війни та праці, постраждалі внаслідок Чорнобильської катастрофи, особи, яким призначена субсидія) теплової енергій на опалення, а саме: в лютому 2017 року в сумі 53866,21 грн, в березні 2017 року в сумі 57584,28 грн та в квітні 2017 року в сумі 4360,88 грн.

Таким чином, загальний борг ЖБК “Автомобіль” перед ПАТ “Київенерго” зменшувався на вищезазначені суми, а тому ЖБК “Поліграфіст” повинен був сплатити за опалення ЖБК “Автомобіль”: за лютий 2017 року – 70430,47 грн, за березень 2017 року – 33203,61 грн, а за квітень 2017 року за рахунок наданих субсидій, виникло від’ємне значення боргу – 3306,18 грн.

В липні 2017 року ЖБК “Поліграфіст” надало ЖБК “Автомобіль” акт звірок розрахунків по наданих населенню субсидіях на житлово-комунальні послуги між ЖБК “Поліграфіст” та розпорядником коштів місцевого бюджету за надані послуги Управлінням праці та соціального захисту населення Оболонської РДА станом на 01.07.2017 р., відповідно до якого розмір раніше призначених субсидій мешканцям ЖБК “Поліграфіст” на здешевлення вартості тепла від АК “Київенерго”, на суму яких зменшувалась заборгованість відповідача перед позивачем в лютому-квітні 2017 року, був перерахований і зменшений на 46653,05 грн, а тому автоматично на цю суму збільшилась заборгованість ЖБК “Автомобіль” перед ПАТ “Київенерго” та відповідно заборгованість ЖБК “Поліграфіст” перед ЖБК “Автомобіль”.

Таким чином, ЖБК “Поліграфіст” повинен був сплатити ЖБК “Автомобіль” за спожиту теплову енергію на опалення в лютому-квітні 2017 року відповідно до договору № 2 грошові кошти у розмірі 146980,95 грн.

Вбачається, що на виконання умов укладеного договору № 2, за період з лютого по квітень 2017 року відповідач перерахував позивачу грошові кошти на загальну суму 105000,00 грн, з яких:

- 50000,00 грн за спожиту теплову енергію в лютому 2017 року, що підтверджується платіжним дорученням № 64 від 30.03.2017 р.;

- 30000,00 грн за спожиту теплову енергію в березні 2017 року, що підтверджується платіжним дорученням № 84 від 26.04.2017 р;

- 25000,00 грн за спожиту теплову енергію в березні 2017 року, що підтверджується платіжним дорученням № 236 від 23.10.2017 р.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання послуг № 2 від 01.02.2017 р. у розмірі 41980,95 грн, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Доводи скаржника про те, що позивач не має ліцензії, яка вимагається для постачальників теплової енергії, а тому відповідно до Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» не має права здійснювати постачання теплової енергії, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки позивач не є теплопостачальною організацією та укладений між сторонами договір не є договором постачання теплової енергії, а фактично є договором про відшкодування спожитих послуг, відповідно така діяльність не потребує ліцензування.

За прострочення виконання грошового зобов’язання позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 1491,39 грн інфляційних втрат та 357,67 грн 3% річних.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов’язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Крім того, оскільки інфляційні втрати пов'язані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненнями грошових коштів, а три проценти річних - платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником, то ні три проценти річних, ні індекс інфляції не можна розцінювати як заходи відповідальності за порушення зобов'язань.

Як передбачено п. 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 р. № 01-06/928/2012 «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права», сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожен місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов укладеного договору № 2, у визначені строки оплату за спожиті послуги не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов‘язання.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 1491,39 грн інфляційних втрат та 357,67 грн 3% річних, є обґрунтованими, розмір їх арифметично вірний, відтак вказані вимоги також підлягають задоволенню.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 09.07.2018 р. у справі № 910/5463/18 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв’язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

У зв’язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладається на скаржника.

Згідно з ч. 5 ст 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною та не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу “Поліграфіст” залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 09.07.2018 р. у справі № 910/5463/18 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання і розгляд апеляційної скарги покладаються на Житлово-будівельного кооперативу “Поліграфіст”.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 20.12.2018 р.

Головуючий суддя                                                            С.І. Буравльов

Судді                                                                                С.А. Пашкіна

Л.П. Зубець