ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2018 року, м. Херсон, справа № 923/588/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К., розглянувши справу

за позовом заступника прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі

позивача-1 Кабінету Міністрів України,

позивача-2 Міністерства аграрної політики та продовольства України,

до:

відповідача-1- Великолепетиської селищної ради Великолепетиського району Херсонської області

відповідача-2 Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України»

про скасування рішень та визнання недійсними актів

за участю:

секретаря судового засідання Бєлової О.С.,

представників:

прокуратури ОСОБА_1,

позивача-1 ОСОБА_2,

позивача-2 не зявився,

відповідача-1 не зявився,

відповідача-2 ОСОБА_3,

у с т а н о в и в:

Дії, аргументи та докази прокурора

26.06.2018 заступник прокурора Херсонської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та Міністерства аграрної політики та продовольства України з вимогами, спрямованими до Великолепетиської селищної ради та Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», про:

- визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Великолепетиської селищної ради від 06.12.2011 № 181 «Про оформлення та видачу свідоцтв про право приватної власності на комплекс нежитлових будівель та споруд», яким оформлено право приватної власності на цілісний майновий комплекс «Великолепетиський елеватор», вартістю 46 628 381,90 грн;

- визнання недійсним та скасування свідоцтва серії САЕ № 415369 від 24.12.2012 про право приватної власності на комплекс нежитлових будівель «машинного двору», що розташовані за адресою: Херсонська область, смт. Велика Лепетиха, вул. Мельнична, 5; видане виконавчим комітетом Великолепетиської селищної ради Публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України»,

- визнання недійсним та скасування свідоцтва серії САЕ № 415368 від 24.12.2012 про право приватної власності на комплекс нежитлових будівель та споруд Великолепетиського елеватору, що розташовані за адресою: Херсонська область, смт. Велика Лепетиха, вул. Леніна, 157; видане виконавчим комітетом Великолепетиської селищної ради Публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України»,

- визнання недійсним та скасування свідоцтва серії САЕ № 415365 від 24.12.2012 про право приватної власності на комплекс нежитлових будівель Великолепетиського елеватору, що розташовані за адресою: колишнє КСП ім. Петровського, 2 (реєстраційний номер обєкта нерухомості 9797326), видане виконавчим комітетом Великолепетиської селищної ради Публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України»,

- визнання недійсним та скасування свідоцтва серії САЕ № 415367 від 24.12.2012 про право приватної власності на комплекс будівель «польового стану бригади № 1» Великолепетиського елеватору, що розташовані за адресою: Херсонська область, смт. Велика Лепетиха, вул. Польова, 2; видане виконавчим комітетом Великолепетиської селищної ради Публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України»,

- визнання недійсним та скасування свідоцтва серії САЕ № 415366 від 24.12.2012 про право приватної власності на комплекс нежитлових будівель та споруд, що розташовані за адресою: Херсонська область, смт. Велика Лепетиха, вул. Мельнична, 1; видане виконавчим комітетом Великолепетиської селищної ради Публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України»,

- визнання недійсним та скасування свідоцтва серії САЕ № 415363 від 24.12.2012 про право приватної власності на нежитлову будівлю «візувальню», що розташована за адресою: Херсонська область, смт. Велика Лепетиха, вул. Леніна, 170-а; видане виконавчим комітетом Великолепетиської селищної ради Публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України»,

- визнання недійсним та скасування свідоцтва серії САЕ № 415364 від 24.12.2012 про право приватної власності на комплекс нежитлових будівель та споруд, що розташовані за адресою: Херсонська область, смт. Велика Лепетиха, вул. Леніна, 144; видане виконавчим комітетом Великолепетиської селищної ради Публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

За твердженнями прокурора, позовна заява вжита як захід прокурорського реагування та направлена на захист економічних інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Міністерства аграрної політики та продовольства України, оскільки за відсутності волевиявлення держави щодо зміни державної форми власності на приватну внаслідок оспорюваних рішень цілісний майновий комплекс Державного підприємства ДАК «Хліб України» «Великолепетиський елеватор» неправомірно вибув із державної власності та його передано у приватну власність товариства. З цієї підстави звернення прокурора з позовом спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання повернення у власність держави цілісного майнового комплексу, з урахуванням принципу справедливої рівноваги між суспільними інтересами та необхідністю дотримання прав власників.

Обґрунтовуючи позовні вимоги прокурор вказав, що:

- Державне підприємство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» створене на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.2010 № 764, за змістом пункту 5 якої статутний капітал підприємства формується шляхом передачі до нього цілісних майнових комплексів дочірніх підприємств Державної акціонерної компанії «Хліб України», що ліквідовується, у тому числі і шляхом передачі цілісного майнового комплексу Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії «Хліб України» - «Великолепетиський елеватор»,

- на виконання названої постанови Державному підприємству «Державна продовольчо-зернова корпорація України» згідно з актом приймання-передачі № 29 від 20.01.2011 переданий цілісний майновий комплекс ДП ДАК «Хліб України» - «Великолепетиський елеватор», вартістю 46 628 381,90 грн,

- постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2011 № 593 погоджено перетворення ДП «Державна продовольчо-зернова корпорація України» у державне публічне акціонерне товариство, повноваження з управління корпоративними правами якого здійснює Міністерство аграрної політики та продовольства, а також установлено, що 100 відсотків акцій, які випускаються, залишаються у державній власності,

- 07.07.2011 за наказом Міністерства аграрної політики та продовольства № 325 Державне підприємство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» було реорганізоване у Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України»,

- пунктом 4 того ж наказу встановлено, що статутний капітал товариства формується на базі майна Державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України»,

- за результатами звернення Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» виконавчим комітетом Великолепетиської селищної ради 06.12.2011 прийнято рішення № 181, яким вирішено оформити та видати заявникові свідоцтва про право приватної власності на комплекс нежитлових будівель і споруд Великолепетиського елеватору,

- на підставі цього рішення Публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України» видані свідоцтва: 1) серії САЕ № 415369 від 24.12.2012 про право приватної власності на комплекс нежитлових будівель «машинного двору», 2) серії САЕ № 415368 від 24.12.2012 про право приватної власності на комплекс нежитлових будівель та споруд Великолепетиського елеватору, 3) серії САЕ № 415365 від 24.12.2012 про право приватної власності на комплекс нежитлових будівель Великолепетихського елеватору, 4) серії САЕ № 415367 від 24.12.2012 про право приватної власності на комплекс будівель «польового стану бригади № 1» Великолепетиського елеватору, 5) серії САЕ № 415366 від 24.12.2012 про право приватної власності на комплекс нежитлових будівель та споруд Великолепетиського елеватору, 6) серії САЕ № 415363 від 24.12.2012 про право приватної власності на нежитлову будівлю «візувальню» Великолепетиського елеватору, 7) серії САЕ № 415364 від 24.12.2012 про право приватної власності на комплекс нежитлових будівель та споруд Великолепетиського елеватору,

- на підставі названого рішення та свідоцтв, на думку прокурора, відбулася зміна правового статусу майна з державної у приватну власність,

- оспорюване рішення суперечить положенням статті 19, 113, 116 Конституції, статей 86, 133, 136, 145 Господарського кодексу України, статей 115, 319, 326 ЦК України, Закону України «Про управління обєктами державної власності», оскільки Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» здійснює свою діяльність на основі права господарського відання, а формування статутного капіталу товариства за рахунок державного майна, яке відповідно до закону не підлягає приватизації, та майна, що перебуває в оперативному управлінні бюджетної установи, забороняється,

- відповідно до Закону України «Про перелік обєктів права державної власності, що не підлягають приватизації» Великолепетиський елеватор не підлягає приватизації,

- прокурору стало відомо про наявні порушення інтересів держави та необхідність їх захисту лише у березні 2018 року за результатами опрацювання інформації різних органів державної влади, установ та організацій, зокрема листів КМУ від 12.06.2018 № 10180/0/2-18, Міністерства аграрної політики та продовольства України від 20.03.2018 № 37-27-15/9540, КП «Каховське БТІ» від 19.04.2018 № 11, від 23.05.2018 № 17 та від 07.06.2018 № 18.

З метою підтвердження заявлених вимог прокурор разом із позовною заявою надав та послався на наступні докази:

- акт приймання-передачі цілісного майнового комплексу № 29 від 20.01.2011 (т. 1, а.с. 26-93),

- наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України № 325 від 07.07.2011 (т. 1, а.с. 94-97),

- лист № 11 від 19.04.2018 (т. 1, а.с. 100),

- лист № 17 від 23.05.2018 (т. 1, а.с. 101),

- рішення виконавчого комітету Великолепетиської селищної ради № 181 від 06.12.2011 (а.с. 102-104),

- свідоцтво про право власності серії САЕ № 415369 від 24.12.2012 (т. 1, а.с. 105-106),

- свідоцтво про право власності серії САЕ № 415368 від 24.12.2012 (т. 1, а.с. 118-119),

- свідоцтво про право власності серії САЕ № 415365 від 24.12.2012 (т. 1, а.с. 109-110),

- свідоцтво про право власності серії САЕ № 415367 від 24.12.2012 (т. 1, а.с. 107-108),

- свідоцтво про право власності серії САЕ № 415366 від 24.12.2012 (т. 1, а.с. 116-117),

- свідоцтво про право власності серії САЕ № 415363 від 24.12.2012 (т. 1, а.с. 114-115),

- свідоцтво про право власності серії САЕ № 415364 від 24.12.2012 (т. 1, а.с. 112-113),

- свідоцтва про право власності на майно з відображенням господарського відання за Державним підприємством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (т. 1, а.с. 120- 133,

- рішення виконавчого комітету Великолепетиської селищної ради № 51 від 28.02.2011 (а.с. 134-136),

- лист Міністерства аграрної політики та продовольства України від 20.03.2018 № 37-27-15/9540 (а.с. 139-140),

- лист КМУ від 12.06.2018 № 10180/0/2-18 (а.с. 142),

- статут Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (а.с. 145-169).

Під час судового розгляду справи прокурор підтвердив власну позицію та просив позовні вимоги задовольнити.

Дії та аргументи позивача-1

Кабінет Міністрів України в особі Міністерства юстиції України у поданій заяві по суті позову та наданими у судовому засіданні його представником поясненнями просив суд позовні вимоги задовольнити, а причини пропуску строку позовної давності визнати поважними та поновити їх.

Зокрема, позивач-1 вважає, що:

- у процесі реорганізації та створення Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» державне майно не передавалося у власність товариства, оскільки воно належить державі,

- прийняттям спірного рішення селищною радою відбулася зміна правового статусу державного майна, а саме воно перейшло із державної у приватну без додержання відповідної процедури приватизації,

- перетворення Державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» у Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» не змінило правовий статус майна цього підприємства, оскільки КМУ таке рішення не приймалося,

- Кабінету Міністрів України не було відомо про прийняте селищною радою рішення, оскільки лише з 06.10.2015 Державний реєстр речових прав на нерухоме майно став відкритим, а до цього часу інформацією щодо цього Уряд не володів,

- рішення селищної ради хоча і є публічною інформацією, але воно не було відповідним чином оприлюднене,

- надані відповідачем-2 докази щодо пропуску строку позовної давності не вказують на обізнаність Уряду з наявністю оспорюваного рішення та відповідних свідоцтв.

Дії та аргументи позивача-2

Міністерство аграрної політики та продовольства України у поданій заяві по суті позову просило суд позовні вимоги задовольнити, а причини пропуску строку позовної давності визнати поважними та поновити їх.

Зокрема, позивач-2 вважає, що:

- майно цілісного майнового комплексу ДП ДАК «Хліб України» «Великолепетиський елеватор» входить до переліку обєктів права державної власності, що не підлягає приватизації, а тому зміна статусу майна за оспорюваним рішенням та свідоцтвами про право власності відбулася неправомірно,

- про відчуження майна йому стало відомо лише з моменту надходженні на його адреси позовної заяви.

Дії та аргументи відповідача-1

У поданій до суду заяві, яка судом сприйнята як відзив на позов, відповідач визнав позовні вимоги та просив суд розглянути справу без його участі.

Дії та аргументи відповідача-2

Відповідачем позовні вимоги не визнаються. Зокрема, відповідач через власного представника у судовому засіданні, а також у поданому до суду відзиві на позов, зазначив, що:

- відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.2010 № 764 статутний капітал Державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» формувався шляхом передачі до нього цілісних майнових комплексів дочірніх підприємств компанії ДАК «Хліб «України»,

- на виконання цієї постанови за відповідними актами приймання-передачі до статутного капіталу підприємства передані майнові комплекси, у тому числі Дочірнього підприємства «Великолепетиський елеватор»,

- 06.06.2011 Кабінетом Міністрів України прийнята постанова № 593, за якою ДП «Державна продовольчо-зернова корпорація України» перетворене у публічне акціонерне товариство, а за наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 07.07.2011 № 325 статутний капітал товариства формується на базі майна Державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України»,

- у законі України «Про приватизацію» в редакції від 07.08.2011 зазначаються підприємства (юридичні особи), а не майно,

- статутний капітал ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» сформований на базі майна ДП «Державна продовольчо-зернова корпорація України», а не на базі майна Дочірнього підприємства ДАК «Хліб України», а тому таке формування відповідає положенням діючого законодавства,

- прокурор пропустив строк позовної давності, оскільки оспорювані рішення та свідоцтва прийняті ще у 2011 році, а позивачам було відомо про наявність права власності лише на акції, а не на майно, у звязку з чим за пропуском цього строку суд повинен відмовити у позові.

З метою підтвердження наявних заперечень відповідач надав та послався наступні докази:

- акт приймання-передачі майна від 18.11.2011 (т. 1, а.с. 198),

- витяг з переліку необоротних активів (т. 1, а.с. 199-210),

- свідоцтво про реєстрацію випуску акцій (т. 1, а.с. 211),

- акт оцінки майна (т. 1, а.с. 212- 217),

- довідку від 17.09.2012 (т. 1, а.с. 230-242, т. 2, а.с. 221-234),

- лист № 130-2-116/1-9/2156 від 13.06.2013 (т. 1, а.с. 243),

- лист № 37-11-5-13/11197 від 07.06.2013 (а.с. 244),

- доручення від 05.06.2013 (т. 1, а.с. 245),

- лист № 130-10-252/1-9/3908 від 26.09.2013 (а.с. 246),

- лист № 37-11-5-13/19195 від 24.09.2013 (т. 1, а.с. 248),

- лист № 130-2-49/1-9/741 від 14.03.2014 9т. 1, а.с. 249 -250),

- лист № 37-11-5-13/2817 від 12.03.2014 (т. 2, а.с. 1),

- лист № 01-12/816 від 21.01.2014 (т. 2, а.с. 2),

- лист № 07-14/922 від 21.07.2014 (т. 2, а.с. 3),

- загальну довідку 3-07-21/74 від 21.07.2014 (т. 2, а.с. 4-17),

- доповідну записку від 24.07.2014 (т. 2, а.с. 19-20),

- наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 17.11.2011 № 634 (т. 2, а.с. 21-24),

- лист № 130-2-21/709 від 01.02.2018 (т. 2, а.с. 29),

- аналітично-статистичний збірник (т. 2, а.с. 31-39),

Під час судового розгляду справи представник відповідача-2 підтвердив позицію відповідача та просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Предмет спірних правовідносин

З огляду на зміст викладених обставин та позицій сторін, суд приходить до висновку, що фактично предметом спору у справі є рішення та свідоцтва про право власності, які видані на підставі звернення Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про реєстрацію права власності на нерухоме майно, отримане ним як внесок держави до статутного фонду.

Зокрема, за позицією прокурора та позивачів держава в особі Кабінету Міністрів України, заснувавши Державне підприємство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (яке було перетворене у Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України») та сформувавши його статутний фонд шляхом передачі до нього цілісних майнових комплексів підприємств Державної акціонерної компанії «Хліб України», що ліквідувалися, у тому числі ДП ДАК «Хліб України» - «Великолепетиський елеватор», майновий комплекс якого є обєктом спірних правовідносин, а також передавши повноваження з управління корпоративними правами Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» Міністерству аграрної політики та продовольства України, здійснила заходи лише щодо зміни організаційно-правової форми і визначила розмір статутного капіталу Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України». Майно було передано не у приватну власність, а для здійснення статутної діяльності утвореного Товариства і воно залишається обєктом права державної власності, через що оскаржуване рішення селищної ради суперечить вимогам законодавства, оскільки воно прийнято за відсутності рішення про передачу спірного майна з державної у приватну власність, а також за відсутності інших необхідних та передбачених вимогами законодавства документів, що посвідчують виникнення прав приватної власності, у тому числі щодо зміни форми власності.

Водночас, Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» вважає, що статутний капітал був сформований на базі майна державного підприємства, а тому воно є власником такого майна, а держава володіє 100 відсотками акцій Товариства.

Процесуальні дії та рішення суду

Ухвалою суду від 26.06.2018 відкрите провадження у справі за правилами загального провадження. Цією ж ухвалою відповідачам встановлений строк (09.07.2018) надати відзиви на позов, а прокурору та позивачам строк (16.07.2018) для надання відповідей на відзиви.

На виконання вимог суду:

- Міністерством аграрної політики та продовольства України подане пояснення по суті справи (т. 2, а.с. 71-72),

- Кабінетом Міністрів України подане пояснення по суті справі (т. 2, а.с. 76-86),

- Великолепетиською селищною радою поданий відзив на позов у вигляді заяви про відсутність заперечень на позов та розгляд справи без участі її представника (т. 2, а.с. 119),

- Публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» поданий відзив на позов (т. 1, а.с. 176-185),

- прокурором подана відповідь на заяву про застосування строків позовної давності (т. 2, а.с. 194-199).

Безпосередньо підготовче провадження проведене у підготовчому засіданні, яке відбулося 24 липня, 16 серпня, 18 та 24 вересня 2018, а розгляд справи по суті 18.12.2018.

Суд також зазначає, що відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 26.06.2018 дана справа перебувала у провадженні судді Задорожної Н.О. 23.11.2018 у справі здійснений повторний автоматизований розподіл у звязку зі звільненням судді Задорожної Н.О. у відставку, за результатами якого відповідно до протоколу від 23.11.2018 суддею визначено ОСОБА_4 Ухвалою від 26.11.2018 справа прийнята до провадження та її розгляд по суті призначений на 18.12.2018.

При вирішенні питання порядку подачі доказів з метою їх подальшої оцінки при винесенні даного рішення, суд зазначає, що сторонами дотримані вимоги статті 80 Господарського процесуального кодексу України, а тому названі вище письмові докази прийняті судом до розгляду.

Суд констатує, що ухвалою від 16.08.2018 було задоволене клопотання позивача-1 про витребування у відповідача-2 оригіналу журналу обліку вихідної кореспонденції, проте ним вимоги суду не виконані.

Установлені судом обставини

11.08.2010 Кабінетом Міністрів України прийнята постанова № 764 «Про заходи з утворення державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (у редакції станом на час прийняття), за змістом пунктів 4 та 5 якої вирішено «утворити державне підприємство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» з віднесенням його до сфери управління Міністерства аграрної політики» та «установити, що статутний капітал підприємства формується шляхом передачі до нього цілісних майнових комплексів дочірніх підприємств Компанії, що ліквідуються, з подальшим утворенням на їх базі відокремлених підрозділів підприємства». У відповідності до додатку № 1 до постанови до переліку до дочірніх підприємств Державної акціонерної компанії «Хліб України», які припиняються шляхом ліквідації, включений серед інших Великолепетиський елеватор.

08.09.2010 на виконання вказаної постанови наказом Міністерства аграрної політики України за № 549 утворено державне підприємство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та затверджено його статут.

Як слідує з акту приймання-передачі цілісного майнового комплексу № 29 від 20.01.2011 на виконання вказаної постанови КМ України від 11.08.2010 № 764 Державному підприємству «Державна продовольчо-зернова корпорація України» переданий цілісний майновий комплекс «Великолепетиський елеватор» загальною вартістю 46 628 381,90 грн.

Відповідно до свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 14.03.2011 САС 923892, від 16.03.2011 САС 923906, від 14.03.2011 САС 923890, від 14.03.2011 САС 923889, від 14.03.2011 САС 923891, від 14.03.2011 САС 923893, від 16.03.2011 САС 923905 нерухоме майно, яке складало цілісний майновий комплекс Великолепетиського елеватору, було оформлене за Державним підприємством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та в них зазначено, що воно є власністю держави та перебуває у Товариства на праві господарського відання.

У подальшому Кабінетом Міністрів України 06.06.2011 прийнята постанова № 593 «Про внесення зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11 серпня 2010 року № 764», за змістом пункту 1 якої погоджено пропозицію Міністерства аграрної політики та продовольства України щодо перетворення ДП «Державна продовольчо-зернова корпорація України» у державне ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», повноваження з управління корпоративними правами якого здійснює зазначене Міністерство. Поряд з цим, за змістом пункту 2 постанови встановлено, що « 100 % акцій ДПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», які випускаються на величину його статутного капіталу, залишаються у державній власності до прийняття окремого рішення Кабінету Міністрів України; ДПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» не може вчиняти дії стосовно майна, переданого до його статутного капіталу, наслідком яких може бути відчуження майна, у т.ч. передача його до статутного капіталу інших господарських організацій, передача в заставу тощо».

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 07.07.2011 № 325 «Про реорганізацію шляхом перетворення ДП «Державна продовольчо-зернова корпорація України», ДП «Державна продовольчо-зернова корпорація України» реорганізовано шляхом його перетворення у ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (пункт 1), а також зазначено, що ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» є правонаступником майнових прав та обовязків ДП «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (пункт 2). Поряд з цим наказом встановлено, що статутний капітал Товариства формується на базі майна ДП «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (пункт 4).

У відповідності до додатку № 2 до Акту «приймання-передачі майна, майнових прав та обовязків до Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» від 18.11.2011 майно, яке складало Великолепетиський елеватор, передане від Державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» Публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

06.12.2011 виконавчим комітетом Великолепетиської селищної ради з метою оформлення та видачі свідоцтв про право власності за заявою Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» прийняте рішення № 181 «Про оформлення та видачу свідоцтв про право приватної форми власності на комплекс нежитлових будівель та споруд».

За змістом пункту 1 цього рішення вирішено оформити та видати Публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України» свідоцтва про право приватної власності на:

- комплекс нежитлових будівель машинного двору, що розташовані за адресою: Херсонська область, смт. Велика Лепетиха, вул. Мельнична, 5 (пункт 1.1.),

- комплекс нежитлових будівель та споруд, що розташовані за адресою: Херсонська область, смт. Велика Лепетиха, вул. Леніна, 157 (пункт 1.2.),

- комплекс нежитлових будівель, що розташовані за адресою: Херсонська область, смт. Велика Лепетиха, колишнє КСП ім. Петровського, 2 (пункт 1.3.),

- комплекс будівель «польового стану бригади № 1», що розташовані за адресою: Херсонська область, смт. Велика Лепетиха, вул. Польова, 2 (пункт 1.4.),

- комплекс нежитлових будівель та споруд, що розташовані за адресою: Херсонська область, смт. Велика Лепетиха, вул. Мельнична, 1 (пункт 1.5.),

- нежитлову будівлю та споруди, що розташовані за адресою: Херсонська область, смт. Велика Лепетиха, вул. Леніна, 170-а (пункт 1.6.),

- комплекс нежитлових будівель та споруд, що розташовані за адресою: Херсонська область, смт. Велика Лепетиха, вул. Леніна, 144 (пункт 1.7.).

На виконання вказаного рішення виконавчого комітету Великолепетиської селищної ради Публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України» видані свідоцтва про право власності серії САЕ № 415369 від 24.12.2012, серії САЕ № 415368 від 24.12.2012, серії САЕ № 415365 від 24.12.2012, серії САЕ № 415367 від 24.12.2012, серії САЕ № 415366 від 24.12.2012, серії САЕ № 415363 від 24.12.2012, серії САЕ № 415364 від 24.12.2012, в яких відображена форма власності майна «приватна».

За змістом Витягів про державну реєстрацію прав від 26.12.2012 вказане майно зареєстроване на підставі названих свідоцтв про право власності за Публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

Оцінка суду установлених обставин та норм діючого законодавства

Щодо формування статутного капіталу

Згідно з частиною 3 статті 86 Господарського кодексу України забороняється використовувати для формування статутного (складеного) капіталу товариства бюджетні кошти, кошти, одержані в кредит та під заставу, векселі, майно державних (комунальних) підприємств, яке відповідно до закону (рішення органу місцевого самоврядування) не підлягає приватизації, та майно, що перебуває в оперативному управлінні бюджетних установ, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частин 2, 3, 4 статті 145 ГК України зміна правового режиму майна субєкта господарювання здійснюється за рішенням власника (власників) майна у спосіб, передбачений цим Кодексом та прийнятими відповідно до нього іншими законами, крім випадків, якщо така зміна забороняється законом. Правовий режим майна субєкта господарювання, заснованого на державній (комунальній) власності, може бути змінений шляхом приватизації майна державного (комунального) підприємства відповідно до закону або шляхом здачі цілісного майнового комплексу підприємства або майнового комплексу його структурного підрозділу в оренду.

Зокрема, правові основи управління обєктами державної власності регулюються Законом України «Про управління обєктами державної власності». Так, цим Законом (у редакції станом на час утворення ДП «Державна продовольчо-зернова корпорація України») встановлено, що:

- «Управління обєктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими субєктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких обєктів, повязаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб» (статті 1),

- «Субєктами управління обєктами державної власності є: Кабінет Міністрів України, Фонд державного майна України, …міністерства та інші органи виконавчої влади, … державні господарські обєднання, державні холдингові компанії, інші державні господарські організації … (стаття 4),

- «Кабінет Міністрів України є субєктом управління, що визначає обєкти управління державної власності, стосовно яких виконує функції з управління, а також обєкти управління державної власності, повноваження з управління якими передаються іншим субєктам управління, визначеним цим Законом (частина 1). Здійснюючи управління обєктами державної власності, Кабінет Міністрів України: 1) визначає органи виконавчої влади, які здійснюють функції з управління обєктами державної власності; 2) встановлює порядок передачі обєктів державної власності субєктам управління, визначеним цим Законом … (частина 2)» (стаття 5),

З наведених правових положень слідує:

- забороняється використовувати для формування статутного капіталу товариства майно державних підприємств, яке відповідно до закону не підлягає приватизації, та майно, що перебуває в оперативному управлінні бюджетних установ, якщо інше не передбачено законом,

- зміна правового режиму майна субєкта господарювання здійснюється за рішенням власника майна у спосіб, передбачений законом,

- правовий режим майна субєкта господарювання, заснованого на державній власності, може бути змінений шляхом приватизації майна державного підприємства відповідно до закону,

- управління обєктами державної власності здійснюється Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами,

- Кабінет Міністрів України та Міністерство аграрної політики та продовольства України, являючись субєктами управління державним майном, встановлюють порядок передачі обєктів державної власності субєктам управління.

Зокрема, як зазначено вище Кабінетом Міністрів України за постановою від 11.08.2010 № 764 ( у редакції станом на час прийняття) вирішено «утворити державне підприємство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» з віднесенням його до сфери управління Міністерства аграрної політики» (пункт 4) та «установити, що статутний капітал підприємства формується шляхом передачі до нього цілісних майнових комплексів дочірніх підприємств Компанії, що ліквідуються, з подальшим утворенням на їх базі відокремлених підрозділів підприємства» (пункт 5).

У подальшому Кабінетом Міністрів України 06.06.2011 прийнята постанова № 593, якою внесено зміни до вказаної постанови від 11.08.2010 № 764, у звязку з чим пункти 4 та 5 мають наступний зміст: «утворити державне публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» … з віднесенням його до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства» (пункт 4), та «установити, що статутний капітал товариства формується шляхом передачі до нього цілісних майнових комплексів дочірніх підприємств Компанії, що ліквідуються, з подальшим утворенням на їх базі відокремлених підрозділів товариства».

Отже, Кабінетом Міністрів України, як субєктом управління державним майном, встановлено порядок формування статутного капіталу, як Державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», так і Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», а саме шляхом передачі до нього цілісних майнових комплексів дочірніх підприємств Компанії (у першому випадку ДАК «Хліб України, у другом ДП «Державна продовольчо-зернова корпорація України»).

Проте, порядок відчуження державного майна (станом на дату утворення Державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України») встановлювався серед іншого положеннями Закону України «Про приватизацію державного майна». Зокрема, за цим Законом - «приватизація державного майна - це відчуження майна, що перебуває у державній власності … на користь фізичних та юридичних осіб, які можуть бути покупцями відповідно до цього Закону, з метою підвищення соціально-економічної ефективності виробництва та залучення коштів на структурну перебудову економіки України» (стаття 1).

Натомість перелік обєктів права державної власності, що не підлягають приватизації (стоном на дату утворення Державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України») встановлювався положеннями Закону України «Про перелік обєктів права державної власності, що не підлягають приватизації». Так, за змістом додатку № 1 до цього Закону Великолепетиський елеватор (326930, смт Велика Лепетиха, вул. Леніна, 157; під номером 00956655) включений до переліку обєктів, які не підлягають приватизації.

Таким чином, суд приходить до висновку, що державне майно Великолепетиського елеватора не підлягало приватизації, а тому не могло передаватися для формування статутного капіталу Державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», що слідує з положень названої частини 3 статті 86 ГК України.

Зроблений судом висновок вказує на невідповідність постанов Кабінету Міністрів України від 11.08.2010 № 764, від 06.06.2011 № 593 та наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 07.07.2011 № 325 в частині формування статутного капіталу Державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» положенням названих законодавчих актів, а саме статті 86 ГК України, статті 145 ЦК України, статті 5 Закону України «Про управління обєктами державної власності», статті 1 Закону України «Про перелік обєктів права державної власності, що не підлягають приватизації» та статті 1 Закону України «Про приватизацію державного майна».

Така невідповідність має наслідком незастосування положень цих постанов та наказу у частині порядку формування статутного капіталу Компанії у відповідності до положень частини 7 статті 10 Господарського процесуального кодексу України, за якою «у разі невідповідності правового акта правовому акту вищої юридичної сили суд застосовує норми правового акта вищої юридичної сили».

За наслідками такого незастосування суд приходить до висновку, що держава в особі Кабінету Міністрів України згідно з постановою від 11.08.2010 № 764 та наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 07.07.2011 № 325 здійснила заходи щодо зміни організаційно-правової форми ДП «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» і визначила розмір статутного капіталу останнього, проте майно, на суму вартості якого сформовано статутний капітал, у тому числі спірний майновий комплекс «Великолепетиского елеватора», Публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України» у власність не передавалося.

Отже, обставин припинення або відмови держави від права власності на спірний майновий комплекс в порядку, встановленому наведеними нормами ЦК України, а також прийняття власником рішення щодо зміни правового режиму майна, переданого до статутного капіталу Товариства, зокрема щодо спірного майнового комплексу, відсутні.

Щодо прокурорського представництва інтересів держави

Положеннями статті 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 2 статті 2 ЦК України передбачено, що одним з учасників цивільних відносин є держава Україна, яка згідно зі статтями 167, 170 ЦК України набуває і здійснює цивільні права та обовязки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Одним із таких органів є прокуратура, на яку покладено функції представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

За змістом частини 1 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» «представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом».

Відповідно до частини 3 статті 23 зазначеного Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частиною 3 статті 4 ГПК України встановлено, що до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно частини 4 статті 53 того ж Кодексу прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 Господарського процесуального кодексу України.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99 наголосив, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, прокурор, здійснюючи представництво інтересів держави з метою захисту її економічних інтересів, які полягають у задоволенні суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання повернення у власність держави цілісного майнового комплексу, з урахуванням принципу справедливої рівноваги між суспільними інтересами та необхідністю дотримання прав власників, правомірно звернувся до суду з позовом в інтересах держави.

Щодо захисту порушених прав

Згідно з частиною 2 статті 2 та частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України держава Україна є учасником цивільних відносин та має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтею 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до частин 2, 3 статті 326 ЦК України від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими субєктами.

Згідно з пунктами 1, 2 частини 1 статті 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності.

Відповідно до частини 3 статті 347 цього Кодексу у разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру

Частиною 1 статті 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно з частиною 1 статті 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Отже, у разі порушення права державної власності на нерухоме майно її захист здійснюється державним органом, до повноважень якого належить розпорядження майном державної форми власності, у спосіб, визначений законодавством, у тому числі згідно зі статтями 21, 393 ЦК України.

Щодо позовної давності

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Позовна давність є строком предявлення позову як безпосередньо особою, право якої порушено, так і тими субєктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права.

Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобовязаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у звязку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму Цивільного кодексу України).

Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як обєктивні (порушення права), так і субєктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) аспекти. Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 Цивільного кодексу України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обовязку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 ГПК України, про обов'язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. При цьому аргументи відповідача, що про порушене право позивач міг дізнатися раніше, ніж він стверджує, мають ґрунтуватись не на можливих обставинах (визначене законодавством право отримувати публічну інформацію з державних реєстрів тощо), а на конкретних обставинах, що підтверджуються наданими у справі належними доказами, за яких суд може однозначно (достеменно) встановити момент, коли особа могла довідатись про порушення його прав.

У даному випадку прокурору стало відомо про наявні порушення інтересів держави та необхідність їх захисту лише у березні 2018 року за результатами опрацювання інформації органів державної влади, установ та організацій, зокрема листів КМУ від 12.06.2018 № 10180/0/2-18, Міністерства аграрної політики та продовольства України від 20.03.2018 № 37-27-15/9540, КП «Каховське БТІ» від 19.04.2018 № 11, від 23.05.2018 № 17 та від 07.06.2018 № 18, а тому суд приходить до висновку, що прокурором не пропущено строк позовної давності.

Відносно обізнаності позивачів з оспорюваним рішенням та свідоцтвами суд зазначає, що рішення селищної ради хоча і є публічною інформацією, але воно не було відповідним чином оприлюднене, а надані відповідачем-2 докази щодо пропуску строку позовної давності не вказують на обізнаність Уряду з їх наявністю. Водночас, наведена відповідачем-2 переписка в листуванні з позивачами не вказує про таку обізнаність (саме з прийнятим рішенням селищною радою та свідоцтвами) та, навпаки, говорить лише про власність на акції Товариства.

Тобто, ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» не доведено належними та допустимими доказами як факт повідомлення позивачів та прокурора про спірне рішення та оформлення Товариством права приватної власності на цілісний майновий комплекс, так і факт того, що про наявність таких обставин позивачі та прокурор могли дізнатися, в тому числі, із наданих листів.

Таким чином, передбачений статтею 257 ЦЦ України трирічний строк позовної давності для звернення до господарського суду з даним позовом не було пропущено, оскільки прокурору стало відомо про оспорюване рішення у березні 2018 року, а звернувся він до суду 26.06.2018, тобто у межах встановленого строку позовної давності.

Щодо заперечень відповідача

Заперечення відповідача відносно порядку формування статутного капіталу як Державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», так і Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», а також щодо пропуску строку позовної давності до уваги судом не прийняті з підстав наведених обставин та зроблених судом висновків.

Висновки суду з предмету судового розгляду

На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів, обставин справи та вказаних правових положень, суд вважає, що:

- державне майно Великолепетиського елеватора не підлягало приватизації, а тому не могло передаватися для формування статутного капіталу Державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України та Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України»,

- постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.2010 № 764, від 06.06.2011 № 593 та наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 07.07.2011 № 325 в частині формування статутного капіталу Державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» не відповідають положенням статті 86 ГК України, статті 145 ЦК України, статті 5 Закону України «Про управління обєктами державної власності», статті 1 Закону України «Про перелік обєктів права державної власності, що не підлягають приватизації» та статті 1 Закону України «Про приватизацію державного майна», а тому не застосовуються судом у цій частині,

- за наслідками такого незастосування держава в особі Кабінету Міністрів України згідно з постановами від 11.08.2010 № 764, від 06.06.2011 № 593 та наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 07.07.2011 № 325 здійснила заходи щодо зміни організаційно-правової форми ДП «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» і визначила розмір статутного капіталу останнього, проте майно, на суму вартості якого сформовано статутний капітал, у тому числі спірний майновий комплекс «Великолепетиского елеватора», Публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України» у власність не передавалося,

- обставин припинення або відмови держави від права власності на спірний майновий комплекс в порядку, встановленому наведеними правовими нормами щодо зміни правового режиму майна, переданого до статутного капіталу Компанії, зокрема щодо спірного майнового комплексу, відсутні,

- за наявності порушення права державної власності на нерухоме майно її захист здійснюється державним органом, до повноважень якого належить розпорядження майном державної форми власності, у спосіб, визначений законодавством,

- прокурор, здійснюючи представництво інтересів держави, з метою захисту її економічних інтересів, які полягають у задоволенні суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання повернення у власність держави цілісного майнового комплексу, з урахуванням принципу справедливої рівноваги між суспільними інтересами та необхідністю дотримання прав власників, правомірно звернувся до суду з позовом в інтересах держави,

- трирічний строк позовної давності для звернення до господарського суду з даним позовом не було пропущено, оскільки прокурору стало відомо про оспорюване рішення у березні 2018 року, а звернувся він до суду 26.06.2018, тобто у межах встановленого строку позовної давності,

- позивачам не було відомо про порушення їх прав, а тому ними не пропущений строк позовної давності,

- оспорюване рішення селищної ради та видані на його основі свідоцтва, як правові акти органу місцевого самоврядування, які не відповідають законові і порушують права власника, за позовом власника майна (прокурора) визнаються судом незаконними та скасовуються.

За таких обставин, оспорюване рішення та свідоцтва про право власності є незаконними та підлягають скасуванню, у звязку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат

Судовими витратами у даній справі є судовий збір, який сплачений Прокуратурою Херсонської області платіжним дорученням № 915 від 21.06.2018, та який у відповідності до приписів статті 129 ГПК України підлягає стягненню з Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», як особи, з вини якої прийняте оспорюване рішення та свідоцтва.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 238, 240 ГПК України ,

у х в а л и в :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Великолепетиської селищної ради від 06.12.2011 № 181 «Про оформлення та видачу свідоцтв про право приватної власності на комплекс нежитлових будівель та споруд».

3. Визнати недійсними та скасувати свідоцтво серії САЕ № 415369 від 24.12.2012 про право приватної власності на комплекс нежитлових будівель «машинного двору», що розташовані за адресою: Херсонська область, смт. Велика Лепетиха, вул. Мельнична, 5; видане виконавчим комітетом Великолепетиської селищної ради Публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

4. Визнання недійсним та скасувати свідоцтво серії САЕ № 415368 від 24.12.2012 про право приватної власності на комплекс нежитлових будівель та споруд Великолепетиського елеватору, що розташовані за адресою: Херсонська область, смт. Велика Лепетиха, вул. Леніна, 157; видане виконавчим комітетом Великолепетиської селищної ради Публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

5. Визнати недійсним та скасувати свідоцтво серії САЕ № 415365 від 24.12.2012 про право приватної власності на комплекс нежитлових будівель Великолепетиського елеватору, що розташовані за адресою: колишнє КСП ім. Петровського, 2 (реєстраційний номер обєкта нерухомості 9797326), видане виконавчим комітетом Великолепетиської селищної ради Публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України»,

6. Визнати недійсним та скасувати свідоцтво серії САЕ № 415367 від 24.12.2012 про право приватної власності на комплекс будівель «польового стану бригади № 1» Великолепетиського елеватору, що розташовані за адресою: Херсонська область, смт. Велика Лепетиха, вул. Польова, 2; видане виконавчим комітетом Великолепетиської селищної ради Публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України»

7. Визнати недійсним та скасувати свідоцтво серії САЕ № 415366 від 24.12.2012 про право приватної власності на комплекс нежитлових будівель та споруд, що розташовані за адресою: Херсонська область, смт. Велика Лепетиха, вул. Мельнична, 1; видане виконавчим комітетом Великолепетиської селищної ради Публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

8. Визнати недійсним та скасувати свідоцтво серії САЕ № 415363 від 24.12.2012 про право приватної власності на нежитлову будівлю «візувальня», що розташована за адресою: Херсонська область, смт. Велика Лепетиха, вул. Леніна, 170-а; видане виконавчим комітетом Великолепетиської селищної ради Публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

9. Визнати недійсним та скасувати свідоцтво серії САЕ № 415364 від 24.12.2012 про право приватної власності на комплекс нежитлових будівель та споруд, що розташовані за адресою: Херсонська область, смт. Велика Лепетиха, вул. Леніна, 144; видане виконавчим комітетом Великолепетиської селищної ради Публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

10. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (01033 м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 1; ідентифікаційний код 37243279) на користь Прокуратури Херсонської області (73000 м. Херсон, вул. Михайлівська, буд. 33; ідентифікаційний номер 04851120) 14 096 грн компенсації по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 19.12.2018

Суддя М.К. Закурін