УХВАЛА

м. Київ

14.12.2018Справа № 910/16635/18

Суддя Господарського суду міста Києва ДЖАРТИ В.В., розглянувши заяву Спільного підприємства «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу» про забезпечення позову

у справі № 910/16635/18

за позовом Спільного підприємства «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу»

до Житомирської обласної державної адміністрації

про визнання недійсним розпорядження,

Без виклику представників учасників справи,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року Спільне підприємство «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу» (далі - заявник, Підприємство) до Житомирської обласної державної адміністрації (далі - Держадміністрація) про визнання недійсним розпорядження.

Разом із вказаною позовною заявою Підприємство подало до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони Житомирській обласній державній адміністрації та її структурним підрозділам вчиняти будь-які дії і приймати будь-які рішення щодо розпорядження водним об'єктом в комплексі із земельною ділянкою 27,7494 га, розташованою на території Білошицівської сільської ради Коростенського району до вирішення справи по суті.

Розглянувши подану Спільним підприємством «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу» заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

За приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статті 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 137 ГПК України передбачено, що позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частинами 1, 3 статті 138 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред'явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред'явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

За змістом статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред'являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Подана заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що Підприємству стало відомо про намір відповідача передати земельну ділянку водного фонду іншим особам.

Заявник зазначає, що з офіційного сайту Житомирської обласної державної адміністрації (http://www.oda.zt.gov.ua/) ним отримано інформацію про наявність розпорядження голови Житомирської обласної державної адміністрації «Про розпорядження землями державної власності несільськогосподарського призначення» № 423 від 31.10.2018 та розпорядження «Про розпорядження землями державної власності несільськогосподарського призначення» № 455 від 19.11.2018

У розпорядженні № 423 від 31.10.2018 у пункті 14 зазначено про доручення голові Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області Дмитруку С. В. укласти додаткову угоду про розірвання договору оренди землі та підписати акти прийому-передачі земельної ділянки згідно з додатком 12.

У розпорядженні № 455 від 19.11.2018 у пункті 1 зазначено про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок юридичним особам за переліком згідно з додатком 1.

Так, посилаючись на той факт, що вказані розпорядження прийняті щодо земельних ділянок, які перебувають в оренді Підприємства.

Крім того, заявник зауважує, що станом на 07.12.2018 відсутня будь яка інформація щодо подальшого розпорядження орендованою нами земельною ділянкою водного об'єкта в комплексі із земельною ділянкою 27,7494 га, розташованою на території Білошицівської сільської ради Коростенського району, про що у Державному реєстрі вчинено запис від 01.08.2005 реєстраційний номер №01.

22.11.2018 Коростенська районна державна адміністрація Житомирської області листом №02-4/63 у відповідь на адвокатський запит №1706 від 16.11.2018 повідомила, що на виконання розпорядження голови Житомирської обласної державної адміністрації від 27.02.2018 №71 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду, розірвання договорів оренди водних об'єктів» Коростенською районною державною адміністрацією Житомирської області 27.08.2018 листом за № 02-4/48 на адресу керівництва Спільного підприємства «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу» надіслано для підписання додаткові угоди про розірвання договору оренди земельних ділянок водного фонду та водних об'єктів, які знаходяться на території Білошицівської сільської ради Коростенського району Житомирської області.

Беручи до уваги викладене вище, Підприємство зазначає, що Держадміністрація в будь-який час може передати іншій особі в користування водний об'єкт в комплексі із земельною ділянкою 27,7494 га, розташований на території Білошицівської сільської ради Коростенського району, у зв'язку з чим заявнику для відновлення порушених прав необхідно буде вже звертатися з новим позовом про визнання недійсним розпорядження щодо передачі в користування вказаного водного об'єкту.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Згідно приписів статті 73, 74, 77, 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

З огляду на вищезазначене та беручи до уваги те, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви Підприємства щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Такий висновок суду ґрунтується на тому, що заявником в основу обґрунтувань необхідності вжиття заходів забезпечення покладено імовірність того, що в майбутньому Підприємство змушене буде звертатись до суду з іншим позовом, а не той факт, що не вжиття заходів забезпечення ускладнить виконання рішення в цій справі, у разі задоволення позову.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу заявника на те, що заява про забезпечення позову, яка раніше була відхилена повністю або частково, може бути подана вдруге, у випадку зміни відповідних обставин.

На підставі викладеного та керуючись статями 136, 137, 140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Спільного підприємства «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу» про забезпечення позову - відмовити повністю.

2. Ухвала набирає законної сили 14.12.2018 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 253-259 Господарського процесуального кодексу України.

СУДДЯ В. В. ДЖАРТИ