ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2018 року м.Дніпро Справа № 908/1616/16

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Дарміна М.О., Антоніка С.Г.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

Представники сторін:

від позивача: Павелко С.М., довіреність б/н, від 01.10.2018 р., адвокат;

представники відповідача та третіх осіб в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на рішення Господарського суду Запорізької області від 16.08.2018 року, повний текст якого підписаний 27.08.2018 (суддя Корсун В.Л., м. Запоріжжя) у справі №908/1616/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк", м.Київ

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ерко-Восток", смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", м.Київ

третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Лисак Віталій Леонідович, м. Василівка Василівського району Запорізької області

про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

09.06.2016 до Господарського суду Запорізької області звернулось Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" (далі ПАТ "Дельта Банк", Позивач) до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ерко-Восток" (надалі СТОВ "Ерко-Восток", Відповідач) про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №0-З-2 від 19.06.06.

А саме, Позивач у прохальній частині позовної заяви просив суд в рахунок погашення заборгованості ФОП Лисака В.Л. перед ПАТ "Дельта Банк" за кредитним договором від 19.06.06 № 0 в розмірі 277 216,58 грн., з яких: 50 836,25 грн. сума заборгованості за простроченим кредитом, 114 783,68 грн. - сума заборгованості за простроченими процентами, 5 114,57 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів, 302,19 грн. - 3% річних від суми прострочених процентів, 7000,00 грн. прострочена комісія за кредитом, 5 000,00 грн. - сума штрафу відповідно до п.7.6. за порушення п. 4.3.КД, 94 179,89 грн. - пеня за несвоєчасне повернення процентів нарахованих за порушення п. 1.1.2, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 19.06.06 №0-З-2, посвідченим приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Харченко Ю.Г., а саме шляхом продажу предмету іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження, що належить на праві власності СТОВ "Ерко-Восток", а саме на: зерносховище, яке знаходиться у АДРЕСА_3; вісову, яка знаходиться у АДРЕСА_2; комплекс будівель, який знаходиться у АДРЕСА_1, що є власністю Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ерко-Восток".

Позовна заява обґрунтована невиконанням зобов'язань з погашення кредиту за договором №0 від 19.06.06, укладеного між АКІБ "УкрСиббанк" та фізичною особою-підприємцем Лисак В.Л., за виконання яких надав майнову поруку відповідач у справі відповідно до договору іпотеки №0-З-2 від 16.06.06 та з посиланням на відступлення майнових прав за зазначеними договорами ПАТ "Дельта Банк" 08.12.11.

13.06.2016 ухвалою Господарського суду Запорізької області порушено провадження у справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ФОП Лисак В.Л.

Ухвалою суду від 10.08.2016 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача залучено ПАТ "УкрСиббанк".

Враховуючи проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності ФОП Лисак В.Л. відповідно до повідомлення від 19.01.15 № 2.080.001193.52, судом, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача зазначено фізичну особу Лисак В.Л.

28.12.16 рішенням Господарського суду Запорізької області у задоволенні позовних вимог по справі № 908/1616/16 відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 10.08.17 по справі №908/1616/16 рішення Господарського суду Запорізької області від 28.12.16 у справі №908/1616/16 скасовано в частині відмови у задоволенні позову про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості ФОП Лисак В.Л. перед ПАТ "Дельта Банк" за кредитним договором №0 від 19.06.06 в розмірі 131 725, 17 грн., з яких: 50836,25 грн. сума заборгованості за простроченим кредитом, 74 246,17 грн. - сума заборгованості за простроченими процентами, 2 962,52 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів, 180,23 грн. - 3% річних від суми прострочених процентів, 3 500 грн. прострочена комісія за управління кредитом, - на предмет іпотеки за Договором іпотеки №0-З-2 від 19.06.06, посвідченим приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Харченко Ю.Г., а саме на: зерносховище, яке знаходиться у АДРЕСА_3; вісову, яка знаходиться у АДРЕСА_2; комплекс будівель, який знаходиться у АДРЕСА_1, що є власністю Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ерко-Восток".

Позов Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ерко-Восток", треті особи без самостійних вимог на предмет спору, Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк", Лисак Віталій Леонідович, задоволено частково.

Звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості фізичної особи-підприємця Лисака Віталія Леонідовича перед Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" за Кредитним договором №0 від 19.06.2006 в розмірі 131 725,17 грн., з яких: 50 836,25 грн сума заборгованості за простроченим кредитом, 74 246,17 грн. - сума заборгованості по простроченим процентам, 2 962,52 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів, 180,23 грн. - 3% річних від суми прострочених процентів, 3 500,00 грн. прострочена комісія за управління кредитом, - на предмет іпотеки за Договором іпотеки №0-З-2 від 19.06.2006, посвідченим приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Харченко Ю.Г., а саме на: зерносховище, яке знаходиться у АДРЕСА_3; вісову, яка знаходиться у АДРЕСА_2; комплекс будівель, який знаходиться у АДРЕСА_1, що є власністю Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ерко-Восток", шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", початковою вартістю 1 301 831,00грн; в іншій частині рішення господарського суду Запорізької області від 28.12.16 у справі № 908/1616/16 залишено без змін; присуджено стягнути з СТОВ "Ерко-Восток" на користь ПАТ "Дельта Банк" витрати зі сплати судового збору на суму 1328,57 грн. за звернення до суду з позовом та витрати зі сплати судового збору за звернення до суду апеляційної інстанції на суму 1461,43 грн.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.02.2018 постанову Донецького апеляційного господарського суду від 10.08.2017 та рішення Господарського суду Запорізької області від 28.12.2016 у справі № 908/1616/16 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Запорізької області.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 16.08.2018 у справі №908/1616/16 (суддя Корсун В.Л.) у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням місцевого господарського суду, Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 16.08.2018 року у даній справі, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що позивачем було надано суду необхідний обсяг документів, що підтверджують набуття AT "Дельта Банк" статусу нового кредитора за Кредитним договором № 0 від 19.06.2006, укладеним між АКІБ "Укрсиббанк" та ФОП Лисак В.Л. та договорами забезпечення до нього.

Оригінал Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011, додатками та додатковими договорами до нього не надавалися суду першої інстанції з причини відсутності у суду сумнівів у відповідності наявних в матеріалах справи копій письмових доказів їх оригіналам, а не з причини відсутності оригіналів документів, як таких.

Лише в останньому судовому засіданні 16.08.2018, в ході дослідження доказів, судом першої інстанції було запропоновано представнику позивача надати оригінали для огляду (про що зазначено в оскаржуваному рішенні).

Представник позивача надав суду пояснення про те, що він неспроможний мати при собі оригінал Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 на кожному судовому засіданні, так як останній перебуває в сховищі AT "Дельта Банк" та видається на вимогу суду заздалегідь.

Також представник позивача просив суд першої інстанції відкласти розгляд справи для надання суду в наступне судове засідання оригіналів документів для огляду. Проте, судом першої інстанції відмовлено у задоволенні даного клопотання та в подальшому зроблено висновок про недоведеність позивачем переходу права вимоги за Кредитним договором № 0 від 19.06.2006, укладеним між з ФОП Лисак В.Л. та договорами забезпечення до нього.

Отже, Господарським судом Запорізької області в порушення п. 7 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України не було вирішено питання про огляд оригіналів Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 з додатками та додатковими договорами до нього, що призвело до помилкового висновку про недоведеність переходу до AT "Дельта Банк" права вимоги за Кредитним договором №0 від 19.06.2006, укладеним між з ФОП Лисак В.Л. та договорами забезпечення до нього.

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Ерко-Восток" у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що позивачем під час нового розгляду справи Господарським судом Запорізької області не надано оригіналів додатків I, II, III, IV, V, VI, VII, VII, IX, X до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами та Додатку І до Акту приймання-передачі від 19.12.11 до вказаного договору, для їх огляду та дослідження судом, а також те, що долучені до матеріалів справи копії документів на підтвердження передання позивачу права вимоги за кредитним договором від 19.06.06 № 0 та іпотечним договором від 19.06.06 №0-З-2, в силу вимог ст. 76 ГПК України не можуть бути визнані судом належними доказами, суд дійшов висновку про те, що ПАТ "Дельта Банк" не доведено суду в ході розгляду справи належними та допустимими доказами відступлення ПАТ "УкрСиббанк" позивачу в порядку ст. 512 ЦК України прав вимоги за рядом кредитних договорів, у т.ч. за спірним кредитним договором та встановлення відступлення прав вимоги до ФОП Лисак В.Л.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.10.2018 (у складі колегії суддів: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Дармін М.О., Антонік С.Г.) скаржнику відновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду; відкрито апеляційне провадження за скаргою Позивача на рішення суду першої інстанції; судове засідання з розгляду апеляційної скарги призначено на 22.11.2018; зупинено дію оскаржуваного рішення на час розгляду апеляційної скарги; сторонам наданий строк для подання відзивів, пояснень, заяв, клопотань.

Через неявку в судове засідання 22.11.2018 представників Відповідача та третіх осіб ухвалою Центрального апеляційного господарського суду розгляд вправи відкладено на 17.12.2018; при цьому вирішено здійснювати розгляд справи в режимі відеоконференції за клопотанням відповідача.

Представники Відповідача та третіх осіб, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились.

Представником відповідача 07.12.2018 заявлено клопотання про подальше відкладення розгляду справи, з урахуванням неможливості явки в судове засідання через відпустку за сімейними обставинами.

Вказане клопотання не може бути задоволено, з урахуванням закінчення строків роззгляду апеляційної скарги, передбачених ст.273 ГПК України, які спливають 21.12.2018.

Беручи до уваги строки розгляду апеляційної скарги, передбачені ст. 273 ГПК України, а також відсутність передбачених ч. 11 ст. 270 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи, враховуючи, що наявні у справі докази дозволяють визначитися відносно законності оскаржуваного рішення, судова колегія дійшла висновку про можливість в порядку ч. 12 ст. 270 ГПК України розглянути справу у відсутність представників Відповідача та третіх осіб.

В судовому засіданні 17.12.2018 року Центральним апеляційним господарським судом були оголошені вступна та резолютивна частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

19.06.06 між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (Банк) відповідно до вимог Закону України "Про акціонерні товариства" від 17.09.08 змінив своє повне іменування на Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" (далі - АТ "УкрСиббанк") та суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою Лисак В.Л. (далі Позичальник) укладено кредитний договір № 0 (далі кредитний договір, т. 1, арк.с. 16-26) з додатком № 1 (Графік погашення кредиту, т.1, арк. с. 26а-27), відповідно до п. 1.1. якого банк зобов'язується надати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) у національній валюті України в ліміті кредиту в сумі 500 000,00 грн. у порядку і на умовах, зазначених у даному договорі. Кредитні кошти надаються траншами в ліміті кредиту. Сума першого траншу становить 350 000,00 грн. Наступний транш надається по мірі оформлення додаткового забезпечення майном, що оформлюється додатковою угодою до кредитного договору. Сума наданих траншів не повинна перевищувати ліміт кредиту в сумі 500 000,00 грн.

Додатковими угодами від 21.06.06 та від 14.02.07 сторонами вносились зміни до кредитного договору (т.1, арк. с. 28-33), зокрема до Графіку погашення кредиту (Додаток № 1 до кредитного договору).

Пунктами 1.2.1, 1.21. кредитного договору визначено: надання кредиту здійснюється у наступний термін з 19.06.06 по 18.06.13; позичальник зобов'язаний погашати заборгованість по наданому кредиту згідно з графіком погашення заборгованості (додаток № 1). Позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути кредит у певному обсязі - в термін, не пізніше 18.06.13, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди Сторін або до вказаного терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3, 5.3, 5.5., 5.6, 5.9.,5.10, 5.11., 7.4. договору. Позичальник зобов'язується повернути основну суму кредиту та сплачувати плату за користування кредитом у вигляді процентів, комісій, а також сплатити штрафні санкції та здійснити інші грошові платежі згідно умов Договору на рахунок в АКІБ "УкрСиббанк". Кредит вважається повернутим в момент зарахування грошової суми в повному обсязі на зазначений у кредитному договорі рахунок Банку.

Згідно з п. 1.3. кредитного договору, плата за кредит (під терміном "плата за кредит" в цьому Договорі розуміються як проценти, так і комісії): за використання кредитних коштів за цим Договором встановлюється процентна ставка в розмірі 18 % річних, якщо не встановлена інша ставка згідно умов цього Договору (п.п. 1.3.); за користування кредитними коштами понад встановлений Договором строк процентна ставка встановлюється у розмірі 27 % річних. Такий розмір ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника за Договором. Нараховування та облік процентів Банк здійснює відповідно до умов цього договору та вимог чинного законодавства України, зокрема, нормативний актів НБУ; сторони домовились, що за умови цього договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої із обставин. Передбачених підпунктом «А», та/або «Б» п. 9.2. договору (п.п. 1.3.3.); нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, методом «факт/360» відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України (далі - НБУ) та чинного законодавства України. Період нарахування процентів згідно умов цього Договору починається з дня фактичного надання кредитних коштів, якщо умовами пп. 1.3.2, 1.3.3.,9.2. Договору не передбачено іншу дату початку нарахування процентів, а в наступному - з першого календарного дня поточного місяця, і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. При цьому, проценти нараховуються на суму кредитних коштів, що фактично надані Банком Позичальнику і які ще не повернуті останнім у власність Банку відповідно до умов Договору, якщо інша база нарахування процентів не передбачена умовами п.1.3.2. та/або пп. 1.3.3., 9.2. Договору. Для розрахунку процентів день надання та день погашення кредиту вважається одним днем (п.п. 1.3.4.); Позичальник зобов'язується сплачувати проценти за договором у строк - протягом перших 5 робочих днів кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти за користування кредитом. При цьому, остаточне погашення процентів повинно бути зроблене не пізніше дати остаточного повного повернення кредиту. При цьому, якщо останній день строку сплати процентів або дата остаточного повного повернення кредиту припадає на вихідний, святковий або неробочій день, в такому випадку останнім днем строку сплати процентів вважається перший робочий день, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем (п.п. 1.3.5); позичальник сплачує Банку комісію за надання кредиту у розмірі 0, 7 процентів від суми кредиту за договором. Комісія нараховується у гривні і сплачується на протязі трьох днів згідно умов договору (п.п. 1.3.6); Позичальник сплачує Банку комісію за управління кредитом в розмірі 0,7% від суми кредиту. Дана комісія сплачується щорічно, починаючи з 20.06.07. Комісія нараховується у гривні і сплачується згідно умов договору (п.п. 1.3.7).

Пунктом 1.4. кредитного договору визначено, що цільове призначення (мета) кредиту: забезпечення поточної діяльності.

За умовами п. 1.5. кредитного договору, кредит надається шляхом зарахування Банком коштів на поточний рахунок Позичальника у Банку для подальшого використання за цільовим призначенням; або коштів, наданих відповідно до умов договору та в порядку, окремо обумовленому сторонами в письмовій формі.

У п. 1.6. кредитного договору сторонами узгоджено черговість погашення позичальником своїх грошових зобов'язань за цим договором.

Розділом 4 кредитного договору передбачено обов'язки Позичальника.

Так, зокрема, Позичальник за кредитним договором зобов'язався: використовувати кредит на зазначені у цьому договорі цілі та здійснювати повернення отриманого кредиту, сплату нарахованих процентів, комісій та інших платежів у порядку та терміни, встановлені договором (п. 4.1. розділу 4); самостійно надавати Банку, протягом дії цього договору щоквартально до 30 числа першого місяця, наступного за звітним кварталом, баланс позичальника …, звіт про прибутки та збитки Позичальника, банківську довідку про рух грошових коштів за поточними рахунками Позичальника в інших банках за звітній період; довідку про відсутність/наявність заборгованості Позичальника за кредитами в інших банках, де у позичальник відкриті поточні рахунки; довідку з інформацією про реквізити усіх рахунків, відкритих Позичальником в інших банках (п. 4.3 розділу 4).

У відповідності з п. 7.1. кредитного договору, за порушення Позичальником термінів повернення та/або процентів за кредит та/або комісій, встановлених Договором, Банк має право вимагати від Позичальника, а позичальник при цьому зобов'язаний сплатити Банку додатково до плати за кредит пеню з розрахунку 17 % річних від суми зазначеної простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості, за методом «факт/360», але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України.

У п. 7.6. кредитного договору передбачено, що відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема ст. 611 ЦК України, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку неустойку за порушення своїх зобов'язань (в т. ч. й за порушення термінів виконання зобов'язань), встановлених пп. 4.3, 4.4, 4.5, 4.7 цього договору. Розмір цієї неустойки встановлюється рівним 5 000 грн.

Пунктом 9.1. кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником своїх зобов'язань за цим Договором, відшкодування заборгованості перед Банком за Договором проводиться шляхом стягнення з поручителя (гаранта) та/або шляхом звернення стягнення на заставлене майно, що є забезпеченням за даним Договором та/або активи (кошти і майно) Позичальника на вибір Банку.

Строк дії даного Договору встановлюється з дати його укладання і до повного погашення суми кредиту, плати за кредит та пені, у разі її нарахування (п.9.5 кредитного договору).

Вбачається, що для забезпечення вимог акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк" за кредитним договором від 19.06.06 № 0, між сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Ерко-Восток" (Іпотекодавець) та акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (Іпотекодержатель) укладено договір іпотеки № 0-3-2 від 19.06.06 (далі - Договір іпотеки, т. 1, арк.с. 42-49), який 19.06.06 посвідчено приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області та зареєстровано у реєстрі за № 836.

За умовами п. 1.1. договору іпотеки, Іпотекодавець з метою забезпечення зобов'язань суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи Лисак В.Л. (Боржник) передав в Іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно (надалі предмет іпотеки), а саме: зерносховище, яке знаходиться у АДРЕСА_3 на земельній ділянці Лугівської сільської ради Василівського району Запорізької області; вісову, яка знаходиться у АДРЕСА_2 на земельній ділянці Лугівської сільської ради Василівського району Запорізької області; комплекс будівель, який знаходиться у АДРЕСА_1 на земельній ділянці Лугівської сільської ради Василівського району Запорізької області. Предмет Іпотеки є власністю Іпотекодавця. За домовленістю сторін загальна вартість предмету іпотеки складає 217 150,00 грн.

Предмет іпотеки є власністю Іпотекодавця на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Лугівською сільською радою Василівського району Запорізької області 02.07.2004р., зареєстрованого Державним комунальним підприємством Василівське районне бюро технічної інвентаризації Василівської районної ради 03.07.2004, реєстраційний номер 6467046. За домовленістю сторін загальна вартість Предмету іпотеки, складає 217 150,00 грн. Предмет іпотеки, залишається у володінні та користуванні Іпотекодавця.

У відповідності з п. 1.2 договору іпотеки, іпотека майна (п.1.1. Договору) розповсюджується на всі його складові частини та додатки. Іпотекою за цим договором забезпечуються вимоги Іпотекодержателя, які виникають з кредитного договору № 0 від 19.06.06.

Пунктом 1.4. договору іпотеки визначено, що у випадку невиконання Боржником положень кредитного договору Іпотекодержатель має право отримувати задоволення своїх вимог за рахунок Предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами в повному обсязі вимог, включаючи основну суму боргу, відсотки за користуванням кредитом, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання, включаючи пеню та інші штрафні санкції, а також видатки, по зверненню стягнення на Предмет іпотеки та його реалізацію.

Іпотека розповсюджується на всі невіддільні від майна: поліпшення складові частини та внутрішні системи, що існують на момент укладання цього договору та виникнуть в майбутньому (1.8. договору іпотеки).

Іпотекодержатель має право (п.2.1.1. договору іпотеки): у разі невиконання Боржником зобов'язань за кредитним договором задовольнити за рахунок Предмету іпотеки свої вимоги у порядку зазначеному в розділі 5 цього договору, у повному обсязі, включаючи основну суму боргу, відсотки за користування кредитом, відшкодування збитків, завданих відстрочкою (розстрочкою) виконання, або простроченням виконання, неустойки, необхідні витрати на отримання Предмету іпотеки, та його реалізацію (п.2.1.1); … передати права кредитора за цим договором третім особам (п. 2.1.8.).

Іпотека виникає з моменту нотаріального посвідчення цього договору (п.п.3.1 договору іпотеки).

Іпотекодержатель має право задоволення своїх вимог за цим договором та за кредитним договором …, яке виникає у Іпотекодержателя у випадку невиконання (або часткового невиконання) Боржником та/або Іпотекодавцем своїх зобов'язань перед Іпотекодержателем за кредитним договором та в інших випадках, передбачених цим договором, в т.ч. при простроченні належного платежу та згідно з розділом 4 цього договору (п. 5.1. договору).

Відповідно до п.п.5.2., 5.4. договору іпотеки, задоволення вимог Іпотекодержателя здійснюється: шляхом добровільної передачі Предмету іпотеки у власність Іпотекодержателя; шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду чи на підставі виконавчого напису нотаріуса після не виконання боржником та/чи іпотекодавцем у 30-денний строк вимоги згідно з повідомленням надісланим в порядку ст. 35 Закону України "Про іпотеку".

Реалізація Предмету іпотеки, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не буде встановлено договором (п. 5.4.1 договору).

Договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення (п. 8.1. договору).

08.12.11 між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (Покупець) та Публічним акціонерним товариством "Укрсиббанк" (Продавець) укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (т. 1, арк. с. 50-68).

Умовами вказаного договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами визначено, що: право вимоги за кредитами означає всі права вимоги продавця в якості кредитодавця по відношенню до позичальників стосовно кредитів за відповідними кредитними договорами (включаючи, в залежності від випадку, усі права, повноваження та гарантії відшкодування за ними, у кожному випадку існуючі або майбутні, надані продавцеві або на користь продавця в якості кредитодавця за такими кредитними договорами), а також права вимоги продавця по відношенню до осіб, що надають забезпечення, за відповідними договорами забезпечення. Сторони домовилися, що ринкова вартість прав вимоги за кредитами, які є предметом купівлі-продажу за цим договором, дорівнює ціні купівлі; "Акт приймання-передачі прав вимоги за кредитами" означає акт у письмовій формі, який документально підтверджує фактичну передачу прав вимоги за кредитами від Продавця до покупця, який буде підписаний між Продавцем та Покупцем, в цілому за формою, наведеною в Додатку ІІІ (Форма Акту приймання-передачі прав вимоги за кредитами) до цього Договору; "Акт приймання-передачі документів стосовно кредиту" означає акт у письмовій формі, який повинен бути укладений між Продавцем та Покупцем після передачі Покупцю Основний документів стосовно кредитів та інших документів стосовно кредитів відповідно до умов цього договору в цілому за формою наведеною у Додатку IV (Форма Акту приймання передачі документів стосовно кредитів) до цього Договору (п. 1); з урахуванням положень цього договору та відповідно до них, продавець цим погоджується продати (відступити) права вимоги за кредитами та передати їх покупцеві, а покупець цим погоджується придбати права вимоги за кредитами та прийняти їх та сплатити ціну купівлі (пп. (а) п. 2.1.); права вимоги за кредитами переходять від продавця до покупця (далі - передача), та з урахуванням інших зобов'язань продавця та покупця, викладених у цьому договорі, зобов'язання продавця передати права вимоги за кредитами покупцеві є виконаними з моменту підписання продавцем та покупцем акту приймання-передачі прав вимоги за кредитами у дату закриття (пп. (а) п. 2.3); кожне право вимоги за кредитами підтверджується Основними документами стосовно кредитів та, за наявності, іншими документами стосовно кредитів (пп. (а) п. 4.2.); продавець зобов'язується передати покупцеві основні документи стосовно кредитів та інші документи стосовно кредитів відповідно до та протягом періоду зазначено у додатку 5 до цього договору. Одночасно з врученням покупцеві основних документів стосовно кредитів та інших документів стосовно кредитів, продавець і покупець підписують акт приймання-передачі документів стосовно кредитів щодо відповідних прав вимоги за кредитами. Покупець має право відмовити у підписанні акту приймання-передачі документів стосовно кредитів щодо відповідних прав вимоги за кредитами лише тоді, якщо покупцеві не було надано будь-яких основних документів стосовно кредитів щодо таких прав вимоги за кредитами (пп. (b) п. 4.2); з урахуванням положень параграфу вказаного нижче, покупець зобов'язується: протягом 30 календарних днів з дати закриття, надіслати кожному позичальнику повідомлення про передачу, підписане сторонами, що стосується кредитного договору, стороною якого є такий позичальник рекомендованим листом з повідомленням про отримання та протягом 30 календарних днів (якщо інший строк не передбачено українським законодавством), з дати закриття, надіслати кожній особі, яка надає забезпечення, повідомлення про передачу, підписане сторонами, рекомендованим листом з повідомленням про отримання (пп. (а) п. 4.6.); цей договір набирає чинність негайно після того, як цей договір буде підписаний уповноваженими представниками Сторін, скріплений корпоративними печатками сторін та нотаріально посвідчений, та діє до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань за цим договором (п. 13.11).

Як зазначає позивач у своїй позовній заяві, позичальник не виконав належним чином взяті не себе зобов'язання за кредитним договором від 19.06.06 № 0, у зв'язку з чим у позивача, як кредитора за кредитним договором від 19.06.06 № 0 та договором іпотеки від 19.06.06 №0-З-2 (згідно договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.11 та ст. 512 ЦК України) виникло право на відшкодування заборгованості шляхом звернення стягнення на майно відповідача, яке є предметом іпотеки за договором іпотеки від 19.06.06 №0-З-2.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що враховуючи той факт, що позивачем під час нового розгляду справи Господарським судом Запорізької області не надано оригіналів додатків I, II, III, IV, V, VI, VII, VII, IX, X до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. 08.12.11 за реєстровим № 2949 2950) та Додатку І до Акту приймання-передачі від 19.12.11 до вказаного договору, для їх огляду та дослідження судом, а також те, що долучені до матеріалів справи копії документів на підтвердження передання позивачу права вимоги за кредитним договором від 19.06.06 № 0 та іпотечним договором від 19.06.06 №0-З-2, в силу вимог ст. 76 ГПК України не можуть бути визнані судом належними доказами (а саме мова йде про документ з назвою вказаною від руки «Додаток 1 Перелік прав вимоги за кредитами» (т3, арк. с. 2-10), тобто доказами на підставі яких суд може встановити дійсні обставини, які входять в предмет доказування), суд дійшов висновку про те, що ПАТ «Дельта Банк» не доведено суду в ході розгляду справи (належними та допустимими доказами) відступлення ПАТ "УкрСиббанк" позивачу в порядку ст. 512 ЦК України прав вимоги за рядом кредитних договорів, у т.ч. за спірним кредитним договором та встановлення відступлення прав вимоги до ФОП Лисак В.Л. (третьої особи у справі, позичальника) та відповідача (як майнового поручителя).

З огляду на викладене, у суду відсутні правові підстави вважати позивача у цій справі новим Кредитором за кредитним договором від 19.06.06 № 0 та за договором іпотеки від 19.06.06 №0-З-2.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Вирішуючи справу по суті спору колегія суддів виходить з наступних норм права.

Частини 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України): суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частина 1 ст. 1049 ЦК України: позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частина 2 ст. 1050 ЦК України: якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Стаття 1054 ЦК України: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Стаття 572 ЦК України: в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, установлених законом. Застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та в порядку, встановлених законом (ч.ч. 1, 2 статті 577 ЦК України)

Пункт 1 частина 1 статті 512 ЦК України: кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги.

Стаття 514 ЦК України: до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 1 ст. 513 ЦК України: правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Частина 1 ст. 516 ЦК України: заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також судом прийнято до уваги, що Верховний суд направляючи справу №908/1616/16 на новий розгляд до Господарського суду Запорізької області у свої постанові від 27.02.18 зазначив наступне:

« 24. За змістом постанови апеляційного суду вбачається, що встановлюючи факт наявності заборгованості позичальника ФОП Лисак В.Л. за кредитним договором №0 від 19.06.2006 на суму 50 836, 25 грн. апеляційний суд в загальному зазначив на те, що він "підтверджується матеріалами справи" (т. 4 а.с. 20).

Однак, встановлюючи даний факт апеляційним судом не зазначено конкретно які саме докази приймаються до уваги в обґрунтування наявності заборгованості ФОП Лисак В.Л. за кредитним договором, в той час як у матеріалах справи наявні виписки по особовому рахунку № 3801 відкритому ФОП Лисак В.Л. новим кредитором ПАТ "Дельта Банк", з яких вбачається погашення заборгованості за кредитом на суму 50 836, 25 грн. за період 19.12.2011 - 19.06.2013 вже перед новим кредитором, якому були відступлені права вимоги (т. 3, а.с. 13 - 16). Зазначеним доказам апеляційним судом не дано жодної оцінки, що свідчить про порушення правил статей 34, 43, 101 ГПК України на предмет повноти оцінки доказів у справі.

25. За змістом постанови апеляційного суду вбачається встановлення фактичних обставин відступлення ПАТ "УкрСиббанк" позивачу в порядку статті 512 ЦК України прав вимоги за рядом кредитних договорів та встановлення відступлення прав вимоги до ФОП Лисак В.Л. (третьої особи у справі, одержувача кредиту) та відповідача (як майнового поручителя) відповідно до Додатка №1 до Договору від 08.12.2011 та акта приймання-передачі документів (т. 4 а.с. 20) .

Разом з тим, приймаючи до уваги Додаток №1 та акт прийому-передачі документації від 19.08.2015, апеляційний суд не дослідив їх на предмет належності (чи посвідчений Додаток №1 до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами нотаріально, оскільки основний договір від 08.12.2011 посвідчувався нотаріально). З матеріалів справи вбачається подання фотокопії документа "Додаток 1 Перелік прав вимоги за кредитами", однак дані про те, що це саме додаток 1 до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 в матеріалах справи відсутні, в порушення вимог статей 512-513 ЦК України (т. 3, а.с. 2-10).

26. Суд зазначає, що належне дослідження доказів та встановлення обставин дійсності заборгованості за спірним кредитним договором має першочергове значення для вирішення питання про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки. З огляду на порушення норм процесуального права при встановленні обставин розміру заборгованості за кредитним договором ФОП Лисак В.Л. №0 від 19.06.2006, всі подальші висновки апеляційного суду про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки, належний відповідачу, за такою кредитною заборгованістю не можуть бути обґрунтованими.

27. Суд вважає прийнятими з порушенням вимог статей 34, 43 ГПК України висновки суду першої інстанції про неможливість встановлення розміру заборгованості за кредитним договором з посиланням на виписку за кредитним договором, надану ФОП Лисак В.Л. попередником позивача ПАТ "УкрСиббанк", як таку, копія якої неналежно засвідчена, оскільки ухвалою суду від 10.08.2016 ПАТ "УкрСиббанк" був залучений до участі у справі третьою особою на стороні позивача та його представник міг засвідчити подані раніше докази або надати належно засвідчені докази відповідно до вимог зазначеної ухвали (т. 1, а.с. 151-152, т. 2 а.с. 15).

28. Суд зазначає, що ненадання судом жодної оцінки наявним у матеріалах справи документам (випискам за особовим рахунком боржника) про погашення кредиторської заборгованості ФОП Лисак В.Л. перед новим кредитором (позивачем у справі) за період 19.12.2011 - 19.06.2013 на суму 50 836, 25 грн., колегія суддів касаційного суду вважає таким процесуальним порушенням, яке виключає справедливість постановленого судового рішення в розумінні ст. 6 Конвенції".

Приписами ч. 1 ст. 316 ГПК України унормовано, що вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

В ході нового розгляду справи по суті спору, господарським судом вірно встановлено, що на виконання умов кредитного договору від 19.06.06 № 0 ПАТ "УкрСиббанк" на відповідний рахунок ФОП Лисак В.Л. 20.06.06 та 23.06.06 були перераховані кошти у сумі 350 000,00 грн. та у сумі 150 000,00 грн. відповідно, що підтверджується меморіальними ордерами від 20.06.16 № НОМЕР_1 та від 23.06.06 № НОМЕР_2 (т. 2, арк. с. 37), а також випискою ПАТ "УкрСиббанк" по клієнту Лисак В.Л. за кредитним договором 000 з 19.06.06 по 26.12.11 (т.2, арк. с. 18-36).

Вказане не заперечувалось Лисак В.Л. (позичальником за кредитним договором) в судовому засіданні 16.08.18. Поряд з цим, Лисак В.Л. заперечив наявність боргу перед позивачем за спірним кредитним договором, посилаючись на погашення ПАТ "УкрСиббанк" кредитної заборгованості (дати погашення Лисак В.Л. не пам'ятає за спливом часу). Крім того, Лисак В.Л. вказав, що платіжні документи на підтвердження повної або часткової сплати суми боргу за кредитом він не може надати через їх втрату у пожежі, яка згідно з довідкою Василівського районного відділу Головного управління Держтехногенбезпеки у Запорізькій області від 21.02.13 за вих. №34/31 відбулась 04.01.13 в господарчій споруді, що належить Лисак В.Л., за адресою: м. Василівка, вул. Приморська, 18 (довідка міститься в матеріалах справи).

Як свідчить зміст виписки ПАТ "УкрСиббанк" по клієнту Лисак В.Л. за кредитним договором №000 з 19.06.06 по 26.12.11 (т.2, арк. с. 18-36), в якій відображено суми і дати погашення Лисак В.Л. кредиту, сплату відсотків за користування кредитом, комісій, винесення на прострочку сум, що не сплачені у строк позичальником, тощо, останній платіж з погашення кредиту Лисак В.Л. здійснено - 16.05.08, останній платіж по відсоткам - 05.01.10, загальна сума погашеного кредиту становить 449 163,75 грн.

Враховуючи зазначене вище, господарський суд дійшов вірного висновку про те, що станом на час укладення між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" (Покупець) вказаного вище договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.11, сума заборгованості ФОП Лисак В.Л. за простроченим кредитом за кредитним договором від 19.06.06. № становила суму 50 836,25 грн.

Поряд з цим, судом прийняті до уваги поясненнями позивача, які викладені у відзиві на позовну заяву (т.5, арк. с. 28-30) про те, що виписка по особовому рахунку № 3801 з 19.12.11 по 16.03.17, який відкритий ПАТ "Дельта Банк", як новим кредитором за спірним кредитним договором, ФОП Лисак В.Л. (т. 3, арк. с. 13 - 16) не підтверджує погашення ФОП Лисак В.Л. кредитної заборгованості 50 836,25 грн., так як у виписці відсутнє призначення платежу - погашення заборгованості за кредитом.

Також позивач у відповіді на відзив вказав, що у виписках можна зустріти суму 50 836,25 грн. лише у день прийняття заборгованості за кредитним договором від 19.06.06 № 0 на баланс АТ "Дельта Банк" після укладення договору купівлі-продажу права вимоги за кредитом.

Вказані доводи позивача узгоджуються з тією обставиною, що саме у день підписання між ПАТ "Дельта Банк" та ПАТ "Укрсиббанк" Акту приймання-передачі від 19.12.11 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. 08.12.11, реєстровий № 2949) АТ "Дельта Банк", як новий Кредитор, прийняло на свій баланс заборгованість ФОП Лисак В.Л. за кредитним договором від 19.06.06 № 0 в сумі 50 836,25 грн.

Належних доказів погашення заборгованості за кредитним договором від 19.06.06 № 0 в сумі 50 836,25 грн. матеріали справи № 908/1616/16 не містять.

З підстав викладених вище, суд дійшов правильного висновку, що дійсна заборгованість за простроченим кредитом за кредитним договором від 19.06.06 № 0 станом на час ухвалення рішення у цій справі по суті спору складає 50 836,25 грн.

Саме розмір цієї заборгованості не є предметом апеляційного оскарження, Відповідач чи третя особа Лисак В.Л. із апеляційною скаргою на рішення суду в цій частині не зверталися.

Щодо встановлення фактичних обставин відступлення ПАТ "УкрСиббанк" позивачу в порядку ст. 512 ЦК України прав вимоги за рядом кредитних договорів та встановлення відступлення прав вимоги до ФОП Лисак В.Л. (третьої особи у справі, одержувача кредиту) та відповідача (як майнового поручителя) відповідно до Додатка № 1 до договору від 08.12.11 та акта приймання-передачі документів, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

Як зазначалось вище, 08.12.11 між ПАТ "Дельта Банк" (Покупець) та ПАТ "Укрсиббанк" (Продавець) укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (т. 1, арк. с. 50-68).

Із змісту договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами вбачається, що він складається з 13 розділів, які разом з титульною сторінкою договору викладено на 37 сторінках, та з додатків I, II, III, IV, V, VI, VII, VII, IX, X .

Як свідчить зворотна сторона аркуша справи 68, тому 1, договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, який складається з титульної сторінки договору та з 13 розділів (всього 37 сторінок), посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. 08.12.11 за реєстровим № 2949 2950. Вказаний договір прошито та пронумеровано на 19 аркушах та скріплено підписом та печаткою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г.

Копія вказаного договору також міститься на арк. 97-133, тому № 2 цієї справи.

У матеріалах справи є наявними фотокопії документа з назвою вказаною від руки "Додаток 1 Перелік прав вимоги за кредитами" (т 3, арк. с. 2-10). Однак, дані про те, що це саме Додаток № 1 до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.11 в матеріалах цієї господарської справи відсутні.

За висновком господарського суду, з наданої фотокопії документа з назвою здійсненою від руки "Додаток 1 Перелік прав вимоги за кредитами" не вбачається ким він складений, що його підписано уповноваженими представниками сторін за Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.11, а також з зазначеного документу не можливо встановити його нотаріальне засвідчення.

Також, колегією суддів встановлено, що ПАТ "Дельта Банк" (Покупець) та ПАТ "Укрсиббанк" (Продавець) на виконання договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, укладеного між Продавцем та Покупцем та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. 08.12.11, реєстровий № 2949 підписано та засвідчено печатками Акт приймання-передачі від 19.12.11 (т.2, арк. с. 149), згідно з яким Продавець передав (відступив) Права вимоги за кредитами Покупцю (зазначені в додатку 1 до Договору та деталізовані в додатку 1 до цього Акту), а Покупець прийняв права вимоги за кредитами.

Пунктом 3 вказаного Акту приймання-передачі від 19.12.11 визначено, що Продавець та Покупець визнають, що передача прав вимоги за кредитами набуває чинності безпосередньо з моменту підписання ними цього акту, як передбачено ст. 2.2. (передача прав вимоги за кредитами та закриття) Договору.

В судому засіданні 16.08.18, на стадії розгляду справи по суті, господарським судом в ході дослідження доказів у справі було запропоновано представнику позивача надати суду для огляду оригінали документів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Зокрема, суд запропонував представнику ПАТ "Дельта Банк" надати йому (головуючому у справі) оригінал договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.11 з усіма додатками, доповненнями та додатковими угодами до нього (за наявності), а також Акт приймання-передачі від 19.12.11 з додатком № 1 до цього Акту.

Однак, представник позивача в судовому засіданні 16.08.18 повідомив про відсутність в нього оригіналів документів, а також про те, що оригінали документів знаходяться у м. Києві. Крім того, представник позивача повідомив суду, що оригінали документів по справі досліджувались Донецьким апеляційним господарським суду в ході розгляду апеляційної скарги позивача по справі.

На підставі саме цього, господарський суд дійшов висновку про те, що ПАТ "Дельта Банк" не доведено суду належними та допустимими доказами відступлення ПАТ "УкрСиббанк" позивачу в порядку ст. 512 ЦК України прав вимоги за спірним кредитним договором та встановлення відступлення прав вимоги до ФОП Лисак В.Л. (третьої особи у справі, позичальника) та відповідача (як майнового поручителя).

Таким чином, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із відсутності правових підстав вважати позивача у цій справі новим кредитором за кредитним договором від 19.06.06 № 0 та за договором іпотеки від 19.06.06 №0-З-2.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком з огляду на наступне.

На підтвердження переходу права вимоги до AT "Дельта Банк" за Кредитним договором № 0 від 19.06.2006 року, укладеним з ФОП Лисак В.Л. та договорами забезпечення до нього, в матеріалах справи містяться копії наступних документів:

1. Копія Додатку І до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011р. (витяг).

2. Копія Додатку X до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011р.

3. Копія Додаткової угоди №1 до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011р.

4. Копія Додатку до Додаткової угоди №1 до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011р.

5. Копія акту приймання-передачі від 19.12.2011р. до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011р.

Тобто, позивачем було надано суду необхідний обсяг документів, що підтверджують набуття AT "Дельта Банк" статусу нового кредитора за Кредитним договором № 0 від 19.06.2006, укладеним між АКІБ "Укрсиббанк" та ФОП Лисак В.Л. та договорами забезпечення до нього.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.

І лише якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (ч. 6 ст. 91 ГПК України).

Колегія суддів констатує, що протягом усього розгляду справи у суді першої інстанції ані жоден з учасників справи, ані суд не ставили під сумнів відповідність наявних в матеріалах справи копій вищезазначених письмових доказів їх оригіналам.

У жодній з ухвал господарського суду від 27.04.2018, 23.05.2018, 14.06.2018, 16.07.2018, 07.08.2018, 14.08.2018 суд не зобов'язував позивача надати оригінали договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.11 з усіма додатками, доповненнями та додатковими угодами до нього (за наявності), а також Акт приймання-передачі від 19.12.11 з додатком № 1 до цього Акту (т. 4 а.с. 117-118, 128-129, т. 5 а.с. 35-36, 51-52, 65, т. 6 а.с. 3-4).

Отже, оригінал Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року додатками та додатковими договорами до нього не надавалися суду першої інстанції з причини відсутності у суду сумнівів у відповідності наявних в матеріалах справи копій письмових доказів їх оригіналам, а не з причини відсутності оригіналів документів, як таких.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України саме у підготовчому засіданні суд з'ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Тобто, на протязі всього розгляду справи (майже чотирьох місяців) судом першої інстанції оригінали зазначених доказів не витребовувались через відсутність сумнівів у суду стосовно набуття AT "Дельта Банк" права вимоги за Кредитним договором.

Лише в останньому судовому засіданні 16.08.2018, в ході дослідження доказів, судом першої інстанції було запропоновано представнику позивача надати оригінали для огляду (про що зазначено в оскаржуваному рішенні).

Представник позивача надав суду пояснення про те, що він неспроможний мати при собі оригінал Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року на кожному судовому засіданні, так як останній перебуває в сховищі AT "Дельта Банк" та видається на вимогу суду заздалегідь.

Також представник позивача просив суд першої інстанції відкласти розгляд справи для надання суду в наступне судове засідання оригіналів документів для огляду. Проте, судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні даного клопотання та в подальшому зроблено висновок про недоведеність позивачем переходу права вимоги за Кредитним договором № 0 від 19.06.2006, укладеним між з ФОП Лисак В.Л. та договорами забезпечення до нього.

Колегія суддів вважає такий висновок господарського суду передчасним, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 91 ГПК України копія наявного в матеріалах справи письмового доказу не береться судом до уваги, лише якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії оригіналу.

Оскільки, як вже було зазначено вище, протягом усього розгляду справи у суді першої інстанції жоден з учасників справи, ні суд не ставили під сумнів відповідність наявних в матеріалах справи копій вищезазначених письмових доказів їх оригіналам, у суду не було підстав не брати до уваги наявні в матеріалах справи копії Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року додатками та додатковими договорами до нього.

Якщо ж в останньому судовому засіданні 16.08.2018, в ході дослідження доказів, у суду першої інстанції виникли сумніви у відповідності поданих копій оригіналам, на думку колегії суддів, господарський суд з метою дотримання прав позивача мав забезпечити представнику позивача можливість надати оригінали відповідних доказів для огляду у судовому засіданні.

При цьому, надання оригіналів відповідних письмових доказів, які вже подані стороною, за своїм змістом не є поданням нових доказів.

У судовому засіданні апеляційного господарського суду оглянуто нотаріально засвідчену виписку з Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011, укладеного між ПАТ "Укрсиббанк" та ПAT "Дельта Банк".

Відповідно до Додатку 1 - Перелік прав вимоги за кредитами, до позивача перейшло право вимоги за Кредитним договором № 0 від 19.06.2006, укладеним між з ФОП Лисак В.Л. та договорами забезпечення до нього.

Відповідно до нотаріального надпису за № 2725 28.11.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондра Л.В. засвідчено вірність цієї виписки з Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, посвідченого Шевченко Д.Г. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 08.12.2011 за № 2949, 2950 викладеному на 19 аркушах та з Додатком 1; в останньому підчисток, дописок, закреслених слів, незастережних виправлень або інших особливостей не виявлено.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З викладеного вбачається, що судом першої інстанції не в повному обсязі з'ясовано обставини, що мають значення для справи та в порушення ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, не надано оцінку вище переліченим доказам, що підтверджують набуття AT "Дельта Банк" прав нового кредитора за кредитним договором та відповідно не наведено мотивів відхилення даних доказів.

Також, Господарським судом Запорізької області в порушення п. 7 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України не було вирішено питання про огляд оригіналів Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року з додатками та додатковими договорами до нього, що призвело до помилкового висновку про недоведеність переходу до AT "Дельта Банк" права вимоги за Кредитним договором № 0 від 19.06.2006, укладеним між з ФОП Лисак В.Л. та договорами забезпечення до нього.

Як вже зазначено вище, факт наявності заборгованості позичальника, ФОП Лисак В.Л. за кредитним договором № 0 від 19.06.2006 в сумі 50 836,25 грн. за кредитом підтверджується матеріалами справи, та не спростовано позичальником шляхом надання відповідних належних доказів, на підтвердження виконання приписів ст. 1054 Цивільного кодексу України, щодо обов'язку позичальника повернути кредит та сплатити проценти.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Умовами кредитного договору (п.п 1.3.1, 1.3.2), за використання кредитних коштів за цим Договором встановлюється процентна ставка в розмірі 18 % річних, за користування кредитними коштами понад встановлений Договором строк процентна ставка встановлюється у розмірі 27 % річних. Такий розмір ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника за Договором.

Як вбачається з наданого до справи розрахунку заборгованості по процентах за користування кредитом, проценти розраховані виходячи з розміру процентної ставки 23% річних по нарахованих та не прострочених процентах, та 46 % річних за користування кредитними коштами понад встановлений договором строк ( по прострочених процентах).

Проте, матеріали справи не свідчать про здійснення ПАТ "УкрСиббанк" процедури підвищення процентної ставки за користування кредитом, яка передбачена п.9.2. кредитного договору, оскільки за умовами наведеного пункту договору сторонами обумовлено завчасне повідомлення про зміну процентної ставки за кредитним договором шляхом надсилання поштою відповідного рекомендованого листа за адресою позичальника, що вказана в розділі 12 цього договору, або за іншою адресою, яку позичальник письмово повідомив банку при зміні адреси.

До поданих лише до суду апеляційної інстанції листів АКІБ "УкрСиббанк" № 43510 від 18.02.2008, № 37053 ДР від 13.06.2008, №25940 від 11.06.2008 не надано доказів про їх надсилання рекомендованою кореспонденцією на адресу ФОП Лисак В.Л.

Тому, судом апеляційної інстанції здійснено перерахунок суми процентів за користування кредитом, які включені позивачем до складу заборгованості Позичальника за кредитним договором № 0 від 19.06.2006, за результатами якого розмір заборгованості позичальника по сплаті процентів за користування кредитом становить 74 246,17 грн.

Ані місцевому господарському суду, ані на стадії апеляційного провадження до матеріалів справи не представлено доказів належного, повного та своєчасного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором №0 від 19.06.2006, або належних та достатніх доказів на спростування факту наявності невиконаних зобов'язань за кредитним договором №0 від 19.06.2006.

Відповідачем до суду першої інстанції не подавалося заяви про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст.ст. 610-611 Цивільного кодексу України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), є його порушенням, у разі якого настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

На підставі п.п. 7.1. кредитного договору, позивачем нараховано та включено до складу заборгованості позичальника пеню, розраховану за період з 22.03.2015 по 22.03.2016 в сумі 5114,57 грн. за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом (окремо по кожному періоду несплати з врахуванням ст. 232 ГК України).

Проте, виходячи з того, що пеня нарахована на суми відсотків за користування кредитом, виходячи з відсоткової ставки 23% річних та 46 % річних, вірною та такою, що підлягає включенню до складу заборгованості є пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом в сумі 2 962,52 грн.

Неправомірним є включення до складу позовних вимог штрафу в сумі 5 000,00 грн. відповідно до п.7.6. кредитного договору за порушення умов п.4.3. кредитного договору, оскільки позивачем не наведено, а матеріалами справи не підтверджено наявність порушень з боку позичальника п.4.3. кредитного договору, зокрема надання документів, визначених в зазначеному пункті договору. Крім того, позивачем не конкретизовано, яке саме порушення умов цього пункту допущено позичальником, та не зазначено за який період здійснено нарахування штрафу.

Що стосується включення до складу заборгованості 94 179,89 грн. пені за несвоєчасне повернення процентів, нарахованих за порушення п.1.1.2. договору, то суд апеляційної інстанції зазначає, що кредитний договір не має п.1.1.2., за порушення якого вимагається до стягнення зазначена сума. Крім того, банком не зазначено яким пунктом договору встановлена ця відповідальність; позивачем також не надано і розрахунку наведеної суми, що виключає правомірність її включення до складу заборгованості позичальника.

Як зазначено в позовній заяві, відповідно до п.п. 1.3.6.,1.3.7. договору позивачем нараховано та вимагається до стягнення комісія в сумі 7 000,00 грн. за 2011 рік.

Відповідно до п.1.3.6. кредитного договору позичальник сплачує Банку комісію за надання кредиту у розмірі 0,7 процентів від суми кредиту за договором. Комісія нараховується у гривні та сплачується на протязі трьох днів згідно умов договору.

Матеріали справи свідчать, що в 2011році кредит позичальнику не надавався, розмір зазначеної комісії становить 3 500,00 грн., яка не підлягає включенню до розміру заборгованості позичальника у цьому спорі.

Сума комісії в розмірі 3 500,00 грн. за управління кредитом (п.1.3.7. договору) є обґрунтованою, оскільки з матеріалів справи не вбачається, а позичальником не підтверджено, її сплату в порядку, визначеному кредитним договором.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За порушення виконання грошового зобов'язання позивачем нараховано та включено до складу заборгованості 3 % річних від суми прострочених процентів за користування кредитом за період 22.03.2015 по 22.03.2016 в сумі 302,19 грн.

Відповідно до п. 4.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" із змінами і доповненнями, внесеними постановою пленуму Вищого господарського суду України від 10.07.2014 року № 6, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій, а є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд апеляційної інстанції погоджується з наявністю у позивача права на нарахування 3 % річних, проте, враховуючи розрахування суми, виходячи з відсоткової ставки 23% річних та 46 % річних, правомірно нарахованими є 3% річних в сумі 180,23 грн.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України).

Правовідносини, що випливають з договору іпотеки, регулюються параграфом 6 глави 49 Цивільного кодексу України, Законом України "Про іпотеку".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" та ст. 572 Цивільного кодексу України, іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ст. 3 Закону України "Про іпотеку").

За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору(ст. 7 Закону "Про іпотеку").

Майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням ( ст.11 Закону України "Про іпотеку").

Відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням (ст.24 Закону України "Про іпотеку").

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ст. 33 Закону України "Про іпотеку").

За приписами ст. 41 Закону України "Про іпотеку" реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Позичальником та Відповідачем не надано доказів належного та своєчасного виконання зобов'язань за кредитним договором № 0 від 19.06.2006 стосовно повернення в повному обсязі суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісійної винагороди, пені.

Забезпечуючи виконання ФОП Лисак В.Л. своїх зобов'язань за Кредитним договором шляхом укладення з СТОВ "Ерко-Восток" договору іпотеки, предметом якого є спірне нерухоме майно, ПАТ "УкрСиббанк", яким передано право вимоги ПАТ "Дельта Банк" за договором купівлі-продажу, мав законне сподівання на отримання, у разі порушення ФОП Лисак В.Л. зобов'язань за Кредитним договором, компенсації за передані в кредит та неповернуті боржником кошти шляхом звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки, та відповідно, можливості його реалізації в порядку, встановленому Законом України "Про іпотеку".

Матеріалами справи підтверджується порушення позичальником, ФОП Лисак В.Л., зобов'язань за кредитним договором № 0 від 19.06.2006, тому позивач набув право звернення стягнення на предмети іпотеки згідно договору іпотеки № 0-З-2 від 19.06.2006, на зерносховище, яке знаходиться у АДРЕСА_3; вісову, яка знаходиться у АДРЕСА_2; комплекс будівель, який знаходиться у АДРЕСА_1, на земельній ділянці Лугівської сільської ради Василівського району Запорізької області, що належать СТОВ "Ерко-Восток", для задоволення вимог за кредитним договором № 0 від 19.06.2006, з яких 50 836,25г рн. сума заборгованості за простроченим кредитом, 74 246,17 грн. - сума заборгованості по простроченим процентам, 3 500,00 грн. прострочена комісія за кредитом, 2 962,52 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів, 180,23 грн. - 3% річних від суми прострочених процентів.

За змістом ст. 39 Закону України "Про іпотеку", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, окрім іншого, спосіб реалізації предмета іпотеки, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

З метою визначення початкової ціни реалізації Предмета іпотеки, позивачем проведено його оцінку суб'єктом оціночної діяльності, про що свідчить Звіт про незалежну оцінку майна комплексу (будівель та споруд), загальною площею 913,3 кв.м., що знаходяться за адресою: вул. Степова, 4, 6, 8 у с. Луговому Василівського району Запорізької області та є власністю СТОВ "Ерко-Восток", з якого вбачається, що ринкова вартість нерухомого майна, станом на 01.06.2017р. становить 1301 831,00 грн. (без ПДВ).

Враховуючи приписи ст.39 Закону України "Про іпотеку", обов'язковість зазначення в судовому рішенні початкової ціни предмета іпотеки для подальшої реалізації, суд апеляційної інстанції, з метою виключення необхідності призначення судової експертизи для вирішення питання щодо початкової ціни предмета іпотеки, дійшов висновку про прийняття в якості додаткового доказу Звіту про незалежну оцінку майна комплексу (будівель та споруд) та Рецензії на звіт про оцінку майна.

Отже, вимоги позивача підлягають задоволенню в частині звернення стягнення, в рахунок погашення заборгованості фізичної особи-підприємця Лисак В.Л. перед Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" за Кредитним договором №0 від 19.06.2006 в розмірі 131 725,17 грн., з яких: 50 836,25 грн. сума заборгованості за простроченим кредитом, 74 246,17 грн. - сума заборгованості по простроченим процентам, 2 962,52 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів, 180,23 грн. - 3% річних від суми прострочених процентів, 3 500,00 грн. прострочена комісія за управління кредитом, - на предмет іпотеки за Договором іпотеки №0-З-2 від 19.06.2006, посвідченим приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Харченко Ю.Г., а саме на: зерносховище, яке знаходиться у АДРЕСА_3; вісову, яка знаходиться у АДРЕСА_2; комплекс будівель, який знаходиться у АДРЕСА_1, що є власністю Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ерко-Восток", шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", початковою вартістю 1 301 831,00грн.

Згідно з приписами ст.42 Закону України "Про іпотеку" боржник вправі до дня продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах виконати вимогу за основним зобов'язанням чи ту її частину, виконання якої прострочено, разом з відшкодуванням будь-яких витрат та збитків, завданих іпотекодержателю, включаючи судові витрати, витрати на оплату винагороди залученим експертам (оцінювачам, юристам), витрати на підготовку до проведення прилюдних торгів тощо. Таке виконання є підставою для припинення реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах.

Враховуючи безпідставність нарахування позивачем процентів за користування кредитом в сумі 40 537,51 грн., пені за несвоєчасну сплату відсотків в сумі 2 152,05 грн., 3% річних від суми прострочених процентів в сумі 121,96 грн., комісії за видачу кредиту в сумі 3 500,00 грн., штрафу за порушення умов п.4.3. кредитного договору в сумі 5 000,00 грн., пені за несвоєчасне повернення процентів нарахованих за порушення п.1.1.2. договору в сумі 94 179,89 грн., вимоги позивача про звернення стягнення, в рахунок погашення заборгованості ФОП Лисак В.Л. за кредитним договором №0 від 19.06.2006 в зазначених сумах, на майно, що належить СТОВ "Ерко-Восток" та є предметом іпотеки, не підлягають задоволенню.

Зауваження відповідача, що позивачем не здійснено державну реєстрацію заміни іпотекодержателя, не приймаються судом в якості відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що на час укладання договору іпотеки Закон України "Про іпотеку" не передбачав обов'язковості державної реєстрації іпотеки. Державна реєстрація мала значення лише встановлення пріоритету вимог іпотекодержателя відносно вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно.

Наполягання відповідача, в якості підстав для відмови у задоволенні позову, на невиконанні позивачем приписів ст.35 Закону України "Про іпотеку", щодо ненадіслання відповідачеві вимоги про усунення порушення основного зобов'язання, спростовуються положеннями ч.2 цієї статті, якою зазначено, що положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку, що також, узгоджується з правовою позицією, що викладена Верховним судом України в Постанові від 29.04.2014 у справі № 3-12гс14.

За результатами апеляційного провадження, Центральним апеляційним господарським судом встановлено неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, що відповідно до ст. 277 Господарського процесуального кодексу України є підставою для скасування рішення Господарського суду Запорізької області від 16.08.2018 у справі № 908/1616/16 в частині відмови у задоволенні позову про звернення стягнення, в рахунок погашення заборгованості фізичної особи-підприємця Лисак В.Л. перед Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" за Кредитним договором №0 від 19.06.2006 в розмірі 131725,17 грн., з яких: 50 836,25 грн. сума заборгованості за простроченим кредитом, 74 246,17 грн. - сума заборгованості по простроченим процентам, 2 962,52 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів, 180,23 грн. - 3% річних від суми прострочених процентів, 3 500,00 грн. простроченої комісії за кредитом, - на предмет іпотеки за Договором іпотеки №0-З-2 від 19.06.2006, посвідченим приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Харченко Ю.Г., що є власністю Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ерко-Восток", з прийняттям нового рішення про задоволення позову в цій частині.

В іншій частині рішення Господарського суду Запорізької області від 16.08.2018 у справі № 908/1616/16 підлягає залишенню без змін з підстав, викладених судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору розподіляються між сторонами пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 281, 282 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на рішення Господарського суду Запорізької області від 16.08.2018 у справі № 908/1616/16 - задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 16.08.2018 у справі №908/1616/16 - скасувати в частині відмови у задоволенні позову про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості фізичної особи-підприємця Лисака Віталія Леонідовича перед Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" за Кредитним договором №0 від 19.06.2006р. в розмірі 131 725,17 грн., з яких: 50 836,25грн. сума заборгованості за простроченим кредитом, 74 246,17грн. - сума заборгованості по простроченим процентам, 2 962,52 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів, 180,23 грн. - 3% річних від суми прострочених процентів, 3 500,00 грн. прострочена комісія за управління кредитом, - на предмет іпотеки за Договором іпотеки №0-З-2 від 19.06.2006, посвідченим приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Харченко Ю.Г., а саме на: зерносховище, яке знаходиться у АДРЕСА_3; вісову, яка знаходиться у АДРЕСА_2; комплекс будівель, який знаходиться у АДРЕСА_1, що є власністю Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ерко-Восток".

Позов Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ерко-Восток", треті особи без самостійних вимог на предмет спору, Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк", Лисак Віталій Леонідович, задовольнити частково.

Звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості фізичної особи-підприємця Лисака Віталія Леонідовича перед Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" за Кредитним договором №0 від 19.06.2006 в розмірі 131 725,17 грн., з яких: 50 836,25 грн сума заборгованості за простроченим кредитом, 74 246,17 грн. - сума заборгованості по простроченим процентам, 2 962,52 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів, 180,23 грн. - 3% річних від суми прострочених процентів, 3 500,00 грн. прострочена комісія за управління кредитом, - на предмет іпотеки за Договором іпотеки №0-З-2 від 19.06.2006, посвідченим приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Харченко Ю.Г., а саме на: зерносховище, яке знаходиться у АДРЕСА_3; вісову, яка знаходиться у АДРЕСА_2; комплекс будівель, який знаходиться у АДРЕСА_1, що є власністю Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ерко-Восток", шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", початковою вартістю 1 301 831,00грн.

В іншій частині рішення Господарського суду Запорізької області від 16.08.2018 у справі №908/1616/16 - залишити без змін.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ерко-Восток" на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" витрати по сплаті судового збору в сумі 1 328,57 грн. за звернення до суду з позовом, витрати по сплаті судового збору за звернення до суду з апеляційною скаргою в сумі 3 418,46 грн.

Видачу відповідних наказів, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 26.12.2018 року.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя С.Г. Антонік