ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.12.2018 Справа № 905/1477/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом: Акціонерного товариства Укртрансгаз (Ідентифікаційний код 30019801, адреса: 01021, м.Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1),

до відповідача: Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз (Ідентифікаційний код 03361075, адреса: 84313, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Південна, буд. 1),

про: стягнення 298839,93 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (за довіреністю №6-702 від 27.03.2018);

від відповідача: не зявився.

СУТЬ СПОРУ:

В провадженні господарського суду Донецької області перебуває справа №905/1477/18 за позовом Акціонерного товариства Укртрансгаз про стягнення з Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз боргу у розмірі 298839,93 грн., з яких: 218.421,11 грн. пеня, 22.652,51 грн. 3% річних, 57.766,31грн. інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П09 від 28.09.2011р. в частині своєчасної оплати наданих у липні - грудні 2017 року послуг. Нормативно вимоги обґрунтовано положеннями ст. ст. 526, 530, 536, 612, 625, 953 Цивільного кодексу України, ст. ст. 198 Господарського кодексу України.

На підтвердження позовних вимог надано суду: договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/П09 від 28.09.2011 з додатковими угодами; акти наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами: №07-17-/П09 від 31.07.2017, 31.08.2017, 30.09.2017, 31.10.2017, 31.10.2017, 30.11.2017, 31.12.2017; розрахунок позову; витяги з ЄДРПОУ стосовно статусу та місцезнаходження сторін.

04.09.2018 Публічним акціонерним товариством "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" до суду подано відзив від 30.08.2018 № 15/1-2400 з додатками, згідно переліку. У цьому відзиві викладено заперечення проти задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні, що відбулось 04.09.2018, судом оголошено перерву до 26.09.2018, про що повідомлено представників позивача та відповідача під розписку.

25.09.2018 позивачем до канцелярії суду подано відповідь на відзив (вх. суду № 19665/18 від 25.09.2018), в якій викладено заперечення проти доводів відповідача; наполягає на задоволенні позову.

Ухвалою суду від 26.09.2018 продовжено строк проведення підготовчого провадження до 12.11.2018 року; відкладено підготовче засідання на 25.10.2018 року; явка представників сторін у судове засідання визнана необовязковою.

23.10.2018 від відповідача через канцелярію суду отримано письмові пояснення б/н від 22.10.2018, в яких викладено заперечення проти доводів позивача та проти задоволення позовних вимог.

До означених письмових пояснень додано документи, наведені у переліку.

У звязку із закінченням терміну повноважень судді Ніколаєвої Л.В, розпорядженням керівника апарату суду від 24.10.2018 № 0-1-01/828 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 905/1477/18. За результатами повторного автоматизованого розподілу справ між суддями матеріали передані на розгляд судді Величко Н.В.

Ухвалою від 25.10.2018 прийнято справу № 905/1477/18 до свого провадження; розгляд справи почато спочатку зі стадії підготовчого провадження; підготовче засідання відкладено на 21.11.2018; явка представників сторін у судове засідання визнана необов'язковою.

Ухвалою від 21.11.2018 закрито підготовче провадження у справі №905/1477/18, призначено розгляд справи по суті на 10.12.2018.

10.12.2018 у судовому засіданні оголошено перерву до 17.12.2018.

В судовому засіданні, що відбулось 17.12.2018, позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 17.12.2018 не зявився, надав клопотання від 13.12.2018 про відкладення розгляду справи у звязку з відсутністю коштів на придбання палива для автотранспорту та сплату витрат на відрядження.

Так, враховуючи суть спору, загальну тривалість розгляду справи, а також належне забезпечення з боку суду можливості позивача та відповідача для реалізації своїх процесуальних прав, з огляду на таке суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, в даному судовому засіданні. Крім того, суд зазначає, що відкладення розгляду справи призведе до порушення строку розгляду справи по суті, передбаченого ч.2 ст. 195 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази та пояснення, суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.09.2011 між Дочірньою компанією Укртрансгаз Національної акціонерної компанії Нафтогаз України (нині - Публічне акціонерне товариство Укртрансгаз та далі - газотранспортне підприємство) та Публічним акціонерним товариством По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз (замовник) укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/П09, за яким газотранспортне підприємство зобовязується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газорозподільних станцій (ГРС), а замовник зобовязується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами цього договору (п.1.1 договору у редакції додаткової угоди №3 від 17.01.2013р. до нього).

Пунктом 1.2 договору (у редакції додаткової угоди №3 від 17.01.2013р.) газ замовника, транспортування якого за цим договором здійснює газотранспортне підприємство, призначений для задоволення потреб промислових споживачів та інших субєктів господарювання, у тому числі релігійних організацій виключно в межах обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності.

З 01.05.2014р. п.1.2 (у редакції додаткової угоди №5 від 20.06.2014р.) визначено: газ замовника, транспортування якого за цим договором здійснює газотранспортне підприємство, призначення для задоволення потреб промислових споживачів та інших субєктів господарювання.

Послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами (далі - акти наданих послуг) п.3.1 договору у редакції додаткової угоди №3 від 17.01.2013р.).

Газотранспортне підприємство до 15-го числа місяця, наступного за звітнім. направляє Замовнику два примірники акта наданих послуг за звітній місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газотранспортного підприємства (п.3.2 договору у редакції додаткової угоди №3 від 17.01.2013р. до нього).

Пунктом 3.3 договору, у редакції додаткової угоди №3 від 17.01.2013р. до нього, встановлено, що замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов'язується повернути газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом відповідні розрахунки за вартість послуг з транспортування газу трубопроводами газотранспортного підприємства здійснюються відповідно до даних газотранспортного підприємства.

Пунктом 3.4 договору із змінами та доповненнями визначено, що акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством.

Згідно п.5.1 договору, у редакції додаткової угоди №3 від 17.01.2013р. до нього, розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються за тарифами, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Газотранспортне підприємство зобовязується розміщувати інформацію про чинні тарифи на своєму офіційному веб-сайті та в засобах масової інформації.

У відповідності з п.5.2 договору, у редакції додаткової угоди №3 від 17.01.2013р., до нього тарифи, визначені в пункті 5.1. договору, є обовязковими для сторін з дати набрання ними чинності. Визначена на їх основі вартість послуги буде застосовуватись сторонами при складанні актів наданих послуг та розрахунках за ці послуги згідно з умовами договору.

Відповідно до п.5.4 договору, у редакції додаткової угоди №3 від 17.01.2013р. до нього, вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг.

Оплата вартості послуг за транспортування природного газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу.

Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

У платіжних дорученнях замовник повинен обовязково вказувати номер договору, дату його підписання та звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата. У випадку, якщо в платіжних дорученнях замовника не зазначено номер договору, дата його підписання, звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата, газотранспортне підприємство зараховує кошти, що надійшли від замовника, у першу чергу як погашення заборгованості за надані послуги з транспортування газу, що виникла перша за часом у попередніх періодах (п.5.5 договору у редакції додаткової угоди №3 від 17.01.2013р. до нього).

Пункт 5.6 договору на спірні правовідносини не розповсюджується, адже у їх межах відповідач не є гарантованим постачальником.

За визначеннями п.5.7 договору, у редакції додаткової угоди №3 від 17.01.2013р. до нього, у разі надходження коштів від замовника в сумі, що перевищує вартість фактично наданих послуг з транспортування газу у звітному місяці, переплата зараховується газотранспортним підприємством: у разі наявності заборгованості за надані послуги як погашення заборгованості в попередніх місяцях; у разі відсутності заборгованості за надані послуги як оплата послуг у місяці, наступному за звітним.

Пунктом 7.3 договору у редакції додаткової угоди №3 від 17.01.2013р. до нього сторони обумовили, що у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із Замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 жовтня 2011р. Договір діє в частині транспортування газу до 31 грудня 2013р., а в частині проведення розрахунків за надані газотранспортним підприємством послуги до повного виконання замовником своїх зобовязань за цим договором. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. (п.11.1 договору в редакції додаткової угоди №3 від 17.01.2013р. до нього).

У період, за який виник спір, сторони перебували у договірних відносинах, що ними не заперечується.

Позивачем представлено суду акти наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за липень-грудень 2017р., які підписані сторонами та скріплені печатками підприємств, згідно яких визначено обсяг транспортованого газу відповідачу відповідно до договору №/П09 від 28.09.2011р., а саме:

- акт №07-17-/П09 від 31.07.2017 1828,122 тис.куб.м., вартість послуг 460906,12грн. (з урахуванням податку на додану вартість),

- акт №08-17-/П09 від 31.08.2017 1878,408 тис.куб.м., вартість послуг 473584,22 грн. (з урахуванням податку на додану вартість),

- акт №09-17-/П09 від 30.09.2017 2950,536 тис.куб.м., вартість послуг 743889,13грн. (з урахуванням податку на додану вартість),

- акт №10-17-/П09 від 31.10.2017 2777,244 тис.куб.м., вартість послуг 700198,75 грн. (з урахуванням податку на додану вартість),

- акт №11-17-/П09 від 30.11.2017. 4074,166 тис.куб.м., вартість послуг 1027178,74 грн. (з урахуванням податку на додану вартість).

Отже, позивачем на виконання умов договору №/П09 від 28.09.2011р. протранспортовано, а відповідачем отримано послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за період липень-грудень 2017р. на загальну суму 4596839,16грн.

Так остаточний розрахунок за зобовязаннями липня-грудня 2017р. повинен бути здійснений не пізніше:

за липень 2017 року - 19.08.2017р.;

за серпень 2017 року - 19.09.2017р.;

за вересень 2017 року - 19.10.2017р.;

за жовтень 2017 року - 19.11.2017р.;

за листопад 2017 року - 19.12.2017р.;

за грудень 2017 року - 19.01.2018р.

Виходячи зі змісту позовної заяви та встановлених обставин щодо наданих послуг за договором №/П09 від 28.09.2011р. у період липень-грудень 2017 року, враховуючи представлені відповідачем платіжні доручення, самостійно проведено оплати з посиланням у призначенні платежу як оплата заборгованості за транспортування природного газу за договором №/П09 від 28.09.2011р. за відповідними періодами наданні послуг в сумі 3132867,83грн. Решту заборгованості в сумі 1463971,35грн. оплачено на підставі Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою КМУ №256 від 04.03.2002.

За таких обставин, при прийнятті цього рішення суд виходить з того, що фактичне перерахування вартості послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за період липень-грудень 2017р. було здійснено відповідачем з порушенням строків, які встановлені договором №/П09 від 28.09.2011.

Суд критично ставиться до тверджень відповідача щодо зміни порядку та строку проведення розрахунків за надані послуги з транспортування природного газу, та як наслідок відсутність підстав для нарахування пені, процентів річних та інфляційних, посилаючись на виконання зобовязання з оплати 4596839,18грн. на підставі Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою КМУ №256 від 04.03.2002.

За висновками суду, оплата заборгованості за рахунок субвенцій з державного бюджету не свідчить про зміну порядку та строків проведення розрахунків за договором №/П09 від 28.09.2011 між сторонами цього договору, враховуючи наступне.

За загальним правилом зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (ч.ч.1 3 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.4 ст.179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб'єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Відповідач у відзиві на позовну заяву посилається на рішення суду у справі №927/276/18 як на преюдиційне у даному спорі, однак суд не приймає таке посилання, з огляду на те, що дане рішення прийнято за інших обставин. Так, в справі, на яку посилається відповідач, сторони додатковою угодою передбачили зміну строків та процедури розрахунків між сторонами (які урегульовуються відповідним нормативно-правовим актом, зокрема, Порядком №256) при оплаті оператором газорозподільної системи послуг з балансування за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету. В даному ж спорі умови щодо зміни строків та процедури розрахунків в договорі не передбачались.

Відповідно до абз.2 ч.3 ст.6 Цивільного кодексу України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Встановлення постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002 Порядку перерахування коштів не є імперативною нормою законодавства, яка обмежує сторін договору у врегулюванні відносин щодо визначення строків оплати, оскільки вказаний порядок обумовлює прийняття на себе державою певних зобовязань у вигляді субвенцій по відношенню до кола осіб, які є користувачами, зокрема, послуг з транспортування, розподілу та постачання природного газу.

Тобто, в даному випадку має місце виконання обовязку боржника (відповідача) іншою особою (ст.ст.520, 528 Цивільного кодексу України), та, відповідно, не змінює змісту зобовязань (умов договору, які були первісно визначені сторонами) позивача та відповідача.

Таким чином, з системного аналізу вищенаведених норм законодавства України вбачається, що жодна з приведених нормативно-правових норм не обмежує права сторін на укладення договорів на транспортування природного газу та узгодження на свій власний розсуд змісту таких угод, в тому числі, щодо порядку та строків проведення розрахунків за послуги, внаслідок чого визначений сторонами порядок проведення розрахунків за послуги з транспортування природного газу, погоджений покупцем та продавцем у договорі №/П09 від 28.09.2011, є обовязковим до виконання останніми.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 зазначеного нормативно-правового акту у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Так, позивачем нараховано та предявлено до стягнення з відповідача пеню в розмірі 218421,11 грн., 3% річних в розмірі 22652,51 грн. за період з 01.07.2017 по 27.03.2018, інфляційні втрати в розмірі 57766,31грн. за період з 01.07.2017 по 31.03.2018.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В силу норм ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п.п. 1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Сторони у п. 7.2 договору у редакції додаткової угоди №3 від 17.01.2013 передбачили, що у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із Замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, 3% річних та інфляційних, суд вважає його арифметично вірним, а позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у предявленому до стягнення розмірі. Протилежного відповідачем не доведено.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За таких обставин, оскільки відповідачем належними доказами не спростовано доводів позивача, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі з покладенням судових витрат за розгляд цієї справи на відповідача.

Керуючись статтями 73-80, 86, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства Укртрансгаз, м.Київ до Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз, м.Краматорськ, Донецька область про стягнення 298839,93 грн. задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз (Ідентифікаційний код 03361075, адреса: 84313, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Південна, буд. 1) на користь Акціонерного товариства Укртрансгаз (Ідентифікаційний код 30019801, адреса: 01021, м.Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1) пеню у розмірі 218421,11грн., 3 % річних у розмірі 22652,51грн., інфляційні втрати у розмірі 57766,31грн., а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 4482,59грн.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили через двадцять днів з дня його підписання та може бути оскаржене в апеляційному порядку, згідно з Розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

5. Повний текст рішення підписано 22.12.2018.

Суддя Н.В. Величко