РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.12.2018Справа № 910/11166/15
За позовом Київської міської ради

до Гаражного кооперативу "Динамо"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору

1) Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації);

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельні технології груп";

3) Державної архітектурно-будівельної інспекції України,

та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

на стороні позивача -

4) фізкультурно-оздоровчий кооператив "Тонус";

5) комунального підприємства "Дарницьке лісопаркове господарство"

на стороні відповідача -

6) ОСОБА_1, 7) ОСОБА_2, 8) ОСОБА_3, 9) ОСОБА_4, 10) ОСОБА_5, 11) ОСОБА_6, 12) ОСОБА_7

про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки.

Суддя Сташків Р.Б.

Секретар судового засіданні Гукун Н.В.

Представники сторін:

від позивача - Пилипчук І.І. (представник за довіреністю);

від відповідача - Махініч Р.В. (представник за довіреністю);

від третьої особи - 1,2,3,4,5 - не з'явилися;

від третьої особи - 12 - ОСОБА_11 (адвокат);

від третіх осіб - 6,7,8,9,10,11 - не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває указана справа, предметом спору у якій є вимоги Київської міської ради про зобов'язання ГК «Динамо» звільнити самовільно зайняті:

- земельні ділянки (обліковий код 66:094:0100) орієнтовною площею 0,004 га по вул. Міста Шалетт (гаражі № 544 та № 545) та прилеглої земельної ділянки (обліковий код 66:094:0028) приблизною площею 0,2 га (5 гаражів №№515-519);

- земельні ділянки по вул. Генерала Жмаченка, 26-а (кадастровий номер :66:094:065) та вул. Генерала Жмаченка, 22 (кадастровий номер :66:094:075) орієнтовною площею 0,05 га (4 гаражі №№ 537-540) та СТО №541;

- земельну ділянку (обліковий код 66:094:0017) площею 0,03 га (4 гаражі №№ 520-540),

привівши їх у придатний для використання стан, шляхом звільнення від самовільно побудованих гаражів.

Вимоги позову мотивовані тим, що за результатами перевірки, проведеної Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) встановлено, що Відповідач займає земельні ділянки, які не надані йому у власність чи користування, шляхом розташування на них гаражів (гаражних боксів, СТО), тоді як законом передбачено необхідність отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку для розміщення на ній вказаних об'єктів нерухомості. При цьому, обґрунтованих причин відсутності таких документів Відповідач не наводить, і також відсутні докази здійснення ним у передбаченому законом порядку дій, направлених на отримання земельної ділянки у власність чи в користування, вжиття заходів щодо оформлення права на земельну ділянку тощо.

Відповідач вимоги позову відхиляє, з посиланнями, що гаражі на вказаних вище земельних ділянках не його, а фізичних осіб, та що Позивачем не доведено належними доказами свої позовні вимоги, і не доведено конкретний розмір земельних ділянок.

У відзиві на позов, наданим Третьою особою-12 під час нового розгляду спору, остання вимоги позову вважає необґрунтованими, оскільки їх задоволення порушить права Третьої особи-12, як законного власника гаражного боксу №532 (у позові під №545).

Інші треті особи під час нового розгляду справи про призначення судового засідання повідомлялися належним чином, але представників у засідання не направляли, та пояснень по суті спору не подали.

Відхиляючи клопотання Відповідача про призначення експертизи по поставленим ним (додатковим) питання, суд зазначає, що предметом спору у даній справі є саме звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок, а питання, що додатково запропоновані Відповідачем на вирішення експертизи, не входять до предмету доказування у даній справі.

Також судом відхилено клопотання третьої особи, ОСОБА_7, про закриття провадження у справі, оскільки усупереч доводам заявника даний спір за своїх суб'єктним складом та предметом спору відноситься до юрисдикції господарських судів, та зокрема, Господарського суду міста Києва, та оскільки Позивачем не визначено відповідачами за даним позовом фізичних осіб.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, які приймали участь у засіданнях, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до вимог чинного законодавства обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.

При цьому, саме по собі встановлення наявності фактичного користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного її зайняття.

Необхідним є дослідження та встановлення, чи передбачено спеціальним законом отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку для розміщення певних об'єктів, причини відсутності таких документів у особи, що використовує земельну ділянку, наявність у особи права на отримання земельної ділянки у власність чи в користування, вжиття нею заходів до оформлення права на земельну ділянку тощо.

Предметом спору є звільнення від гаражів (гаражних боксів) та СТО, як самовільно зайнятих, наступних земельних ділянок:

- обліковий код 66:094:0100, орієнтовною площею 0,004 га, по вул. Міста Шалетт;

- обліковий код 66:094:0028, приблизною площею 0,2 га (прилегла до вищевказаної);

- кадастровий номер :66:094:065, по вул. Генерала Жмаченка, 26-а;

- кадастровий номер :66:094:075, по вул. Генерала Жмаченка, 22 (разом дві вказані ділянки - орієнтовною площею 0,05 га);

- обліковий код 66:094:0017, площею 0,03 га (далі разом - спірні земельні ділянки.

Суд зауважує, що надалі типи номерів земельних ділянок «обліковий код», «обліковий номер», «кадастровий номер», для зручності написання рішення суд замінює позначенням «№», оскільки незалежно від правової природи (кадастровий або обліковий номер / код), даний номер є єдиним унікальним ідентифікатором певної земельної ділянки, який заноситься у відповідний реєстр. Також, під вживаними у рішенні назвами об'єктів, які розташовані на спірних земельних ділянках - гаражні бокси, гаражі чи СТО, судом розуміються одні й ті самі об'єкти, незалежно від назви (термінів), які кожна зі сторін використовує. Щодо адрес земельних ділянок, то оскільки їх місце розташування між вулицями Шалетт та Жмаченка, то з метою уникнення плутаниці у назвах вулиць, судом надалі у рішенні не використовуються назви вулиць, а використовуються саме номери земельних ділянок, які є єдиними та унікальними.

Так, відповідно до статті 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до п.п. а), б), в) ч. 1 ст. 9 ЗК України до повноважень Київської міської ради у галузі земельних відносин на її території належить: розпорядження землями територіальної громади міста; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу тощо.

Статтею 12 ЗК України також передбачено, що до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу (п.п. а), б), в) ч. 1 наведеної статті).

Згідно з ч. 2 ст. 83 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Спірні земельні ділянки розташовані у Дніпровському районі міста Києва, належать до комунальної власності м. Києва і виключно Київська міська рада від імені територіальної громади міста Києві має право розпоряджатися земельними ділянками, що належить до комунальної власності м. Києва. Дана обставина жодною зі сторін чи третіх осіб не оспорюється.

Відповідно до ст. 187 ЗК України контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

Закон України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" визначає правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" основними завданнями державного контролю за використанням та охороною земель є: забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України; забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони та раціонального використання земель; запобігання порушенням законодавства України у сфері використання та охорони земель, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення; забезпечення додержання власниками землі та землекористувачами стандартів і нормативів у сфері охорони та використання земель, запобігання забрудненню земель та зниженню родючості ґрунтів, погіршенню стану рослинного і тваринного світу, водних та інших природних ресурсів.

У відповідності до ст. 5 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" державний контроль за використанням та охороною земель здійснює спеціально уповноважений орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Згідно із ст. 9 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом: проведення перевірок; розгляду звернень юридичних і фізичних осіб; участі у прийнятті в експлуатацію меліоративних систем і рекультивованих земель, захисних лісонасаджень, протиерозійних гідротехнічних споруд та інших об'єктів, які споруджуються з метою підвищення родючості ґрунтів та забезпечення охорони земель; розгляду документації із землеустрою, пов'язаної з використанням та охороною земель; проведення моніторингу ґрунтів та агрохімічної паспортизації земель сільськогосподарського призначення.

До повноважень державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель ст. 10 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" відносить, зокрема, можливість безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель, складати акти перевірок.

Згідно із Положенням про Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент), затвердженого рішенням Київської міської ради № 182/382 від 19.12.2002 (далі - Положення) Департамент є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та згідно з законодавством забезпечує виконання повноважень Київської міської ради та виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у сфері земельних відносин, є підзвітним та підконтрольним Київській міській раді та виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації), безпосередньо підпорядковується Київському міському голові, а з питань управління землями державної власності, розпорядження якими здійснює виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) - виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації).

Відповідно до п.2 .2. Положення основним завданням Департаменту є здійснення самоврядного контролю за використанням і охороною земель відповідно до повноважень, делегованих Київською міською радою, а також координація здійснення землеустрою та державного контролю за використанням та охороною земель у межах функцій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Порядок здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель у м. Києві (далі - Порядок) затверджено рішенням Київської міської ради від 25 вересня 2003 року № 16/890 "Про Порядок здійснення самоврядного контролю за використанням і охороною земель у м. Києві".

Порядок розроблено з врахуванням особливостей функціонування міста Києва як столиці України та з метою запобігання порушенням земельного законодавства в м. Києві, своєчасного їх виявлення та усунення, удосконалення процедури здійснення самоврядного контролю за використанням і охороною земель.

Згідно пункту 1.5. Порядку самоврядний контроль за використанням і охороною земель полягає у забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства та включає правові, економічні і соціальні заходи, спрямовані на додержання вимог земельного законодавства. Самоврядний контроль повинен здійснюватись систематично, регулярно і своєчасно, що значно підвищує ефективність та результативність контрольної діяльності.

Самоврядний контроль за використанням і охороною земель передбачає постійне спостереження за станом земель, отримання від землекористувачів і землевласників відповідної проміжної та підсумкової інформації про використання земель, аналіз цієї інформації та результатів моніторингу (пункт 1.6. Порядку).

Усі землі в межах міста Києва є об'єктами самоврядного контролю та охорони (пункт 1.7. Порядку).

Відповідно до пункту 2.5. Порядку самоврядний контроль за виконанням вимог земельного законодавства здійснюється шляхом: проведення перевірок; розгляду звернень фізичних і юридичних осіб; розгляду документації із землеустрою, пов'язаної з використанням та охороною земель тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, Департаментом земельних ресурсів у порядку самоврядного контролю за виконанням вимог земельного законодавства було здійснено проведення перевірки дотримання Відповідачем (наразі «гаражний кооператив», попереднє найменування «гаражно-будівельний кооператив»), вимог земельного законодавства, за результатами якого складено акти від 30.10.2014, від 13.03.2015, від 01.07.2015, від 02.06.2016 та від 14.12.2016.

Відповідно до пункту 9.1 Порядку громадяни і юридичні особи, які вважають, що під час здійснення самоврядного контролю були порушені їхні права і законні інтереси, мають право на відновлення своїх прав у порядку, встановленому законом.

У матеріалах справи відсутні докази, що Відповідачем у встановленому законом порядку заявлялося про порушення його права і законних інтересів під час здійснення самоврядного контролю, за результатами якого складені вищевказані акти, та що Відповідач звертався за відновленням своїх прав у порядку, встановленому законом.

Наведені акти, складені у порядку самоврядного контролю за виконанням вимог земельного законодавства, визнаються судом допустимими доказами у розумінні ст. 77 ГПК України, якими відповідно до законодавства, як засобами доказування, підтверджується обставини виконання або не виконання вимог земельного законодавства Відповідачем, та обставини, що супроводжують таке виконання чи не виконання.

Залученими до матеріалів справи доказами підтверджується та сторонами не заперечується, що згідно бази даних міського земельного кадастру земельна ділянка №66:094:001 площею 1,3604 га за адресою: вул. міста Шалетт, 1-а у Дніпровському районі міста Києва на підставі розпорядження Київської міської державної адміністрації від 19.06.1996 №932 передана у постійне користування Відповідача для експлуатації та обслуговування існуючих гаражів, і право користування посвідчується державним актом від 19.05.1997 №66-4-00003.

Щодо земельної ділянки № 66:094:0028, приблизною площею 0,2 га, яка є однією зі спірних земельних ділянок, та щодо якої заявляються вимогти про звільнення її від самовільно побудованих 5 (п'яти) гаражів №№515-519, то перевіркою при обстеженні цієї земельної ділянки, результати якої зафіксовані у акті від 01.07.2015 встановлено, що на частині земельної ділянки № 66:094:028, на площі приблизно 0,1 га, проводиться будівництво гаражів Відповідачем (земельна ділянка обліковується, як землі, не надані у власність чи користування). Наступною перевіркою при обстеженні цієї земельної ділянки, результати якої зафіксовані у акті від 02.06.2016 встановлено, що на частині земельної ділянки №66:094:028 на площі приблизно 0,1 га вже побудовано кілька гаражів Відповідачем та експлуатується СТО, при цьому, земельна ділянка обліковується, як землі, не надані в користування). Ще однією перевіркою при обстеженні цієї земельної ділянки, результати якої зафіксовані у акті від 14.12.2016 встановлено, що згідно бази даних міського земельного кадастру земельна ділянка №66:094:0028 на підставі технічного звіту по встановленню меж землекористування обліковується, як землі, не надані у власність чи користування; за поданням Департаменту земельних ресурсів Київська міська рада не приймала рішення про передачу зазначеної земельної ділянки у власність чи користування (оренду); документи, що посвідчують право на неї у Департаменті земельних ресурсів станом на 31.12.2012 не зареєстровані; на частині земельної ділянки (обліковий код 66:094:0028), на площі приблизно 0,02 га побудовано 5 гаражів Відповідачем №№515-519.

З наданої суду Відповідачем інформаційної довідки вбачається, що останній не заперечує розташування та земельній ділянці № 66:094:0028 гаражних боксів, у тому числі спірних 5 (п'яти) гаражів №№515-519, проте Відповідач стверджує, що ці гаражі побудовані не ним і мають інших власників - фізичних осіб, згідно наведеного у довідці переліку.

Проте такі твердження Відповідача (що гаражі побудовані не ним і мають інших власників) спростовуються обставинами, встановленими при перевірці компетентними посадовими особами Департаменту земельних ресурсів та зафіксованими у актах від 01.07.2015 та 02.06.2016, тому підтверджені допустимими у розумінні ст. 77 ГПК України доказами.

При цьому, судом враховано, що право власності на об'єкт нерухомості (а Відповідач посилається, що саме такі об'єкти побудовані за вказаній земельній ділянці та їх власниками є фізичні особи) оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а у матеріалах справи відсутні докази набуття фізичними особами права власності на 5 (п'яти) гаражів №№515-519.

При цьому, судом враховано, що на деякі інші гаражі, як на об'єкти нерухомості, право власності реєструвалося з видачею передбаченого законом документа, який посвідчує право власності (№№354, 532 (545), 541, 544).

Також, у справі відсутні докази, що будь-якими фізичними особами оформлювалися та/або реєструвались документи дозвільного та/або декларативного характеру, передбачені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», щодо виконання будівельних робіт з будівництва 5 (п'яти) гаражів №№ 515-519 на земельній ділянці №66:094:028, і що закінчені фізичними особами будівництвом об'єкти приймались в експлуатацію.

Натомість, з залученого до справи листа БТІ вбачається, що саме Відповідачем замовлялася інвентаризація, зокрема двох з гаражів (№№515, 516), розташованих на земельній ділянці №66:094:028.

При цьому, Відповідач відмовився оплачувати судову експертизу, призначену з питання підтвердження чи спростування розташування на цій земельній ділянці нерухомого майна, встановлення його переліку, точного місця розташування, та з питання належності цього нерухомого майна (гаражних боксів/гаражів) саме Відповідачу.

Тобто, результати перевірки при обстеженні вказаної земельної ділянки, описані у наданих Позивачем актах, які визнані судом допустимими доказами (ст. 77 ГПК України), Відповідачем не спростовані у встановленому законом порядку, у тому числі не спростовані шляхом призначення незалежної судової експертизи.

Судом враховано, що на необхідність призначення судової експертизи вказував і суд касаційної інстанції при направленні справи на новий розгляд, однак, враховуючи розподіл обов'язку доказування між сторонами, встановлений ст. 74 ГПК України, та подання Позивачем допустимих доказів (описаних вище актів), саме Відповідач, як особа, яка посилається, що ним не здійснюється самовільне зайняття спірної земельної ділянки, повинен був подати суду відповідні докази на підтвердження цього, у тому числі мав право довести це перед судом шляхом незалежної судової експертизи, чого ним зроблено не було. Тому встановлена вказаними актами обставина зайняття Відповідачем земельної ділянки №66:094:0028 розташуванням на ній 5 (п'яти) гаражів №№515-519, є доведеною.

Відповідач також не ініціював проведення наступних перевірок (після 14.12.2016) з питання дотримання ним вимог земельного законодавства щодо земельної ділянки №66:094:0028; щодо Позивача, то суд погоджується з обґрунтуваннями останнього, що у нього відсутні підстави проводити наступні перевірки, так як попередні акти є чинними та у розумінні ст. 77 ГПК України є допустимими доказами, а встановлені ними результати - щодо зайняття Відповідачем цієї земельної ділянки - не спростовані, і до таких дій (проведення наступних перевірок для підтвердження результатів попередніх) Позивач законом не зобов'язаний.

Отже, наданими Позивачем та описаними вище судом актами перевірки дотримання вимог земельного законодавства, та растрами аерофотозйомки та фотоматеріалів до них підтверджується фактичне користування Відповідачем земельною ділянкою №66:094:0028 без документів, що посвідчують права на неї, за відсутності передбачених законом правовстановлюючих документів на земельну ділянку для розміщення на ній гаражів (ст. 126 ЗК України). При цьому, твердження Відповідача щодо причин відсутності у нього таких документів та невжиття ним заходів до оформлення права на земельну ділянку (що Відповідач не будував ці гаражі) - визнані судом такими, що не обґрунтовані належними та допустимими доказами, та натомість, спростовані допустимими доказами (вказаним вище актами), що надані Позивачем.

Окремо, суд зауважує, що надані Відповідачем докази - довідки учасникам кооперативу (фізичним особам), що вони є власниками боксів, розташованих на спірних земельних ділянками; що ними сплачено пайові внески; що гаражні бокси побудовані господарчим способом та введені в експлуатацію, а також договори на будівництво між Відповідачем та учасникам кооперативу (фізичним особам) - суд відхиляє, оскільки вони не є допустимими у розумінні ст. 77 ГПК України доказами, які б спростовуються вказані вище у актах обставини. Зокрема, ці довідки та договори не є допустимими доказами, оскільки вказані довідки та договори є лише твердженнями Відповідача щодо того, які правовідносини склалися між ним та учасниками кооперативу. Але за відсутності таких доказів, як документальне підтвердження, що фізичні особи є власниками будівельних матеріалів, з яких побудовано бокси (купівля-продаж матеріалів та завезення їх на земельну ділянку), що бокси були дійсно введені в експлуатацію (документальне підтвердження введення в експлуатацію) та що за фізичними особами зареєстровано право власності на ці бокси (свідоцтва або витяги про право власності) - викладені у довідках та договорах твердження Відповідача є необґрунтованими, а відтак, недоведеними.

Принагідно, суд зауважує, що вказане вище не стосується гаражів (гаражних боксів), на які у встановленому законом порядку було зареєстровано право власності, на підтвердження чого до матеріалів справи залучено свідоцтва та витяги (докази, що ці права власності відмінені, а свідоцтва скасовані - матеріали справи не містять), а саме гаражі (гаражні бокси) - №№354, 532 (545), 541, 544.

У відповідності до ст. 377 ЦК України, які кореспондуються з приписами статті 120 ЗК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Проте, як встановлено судом, право власності або право користування у встановленому законом порядку на спірну земельну ділянку під будівництво гаражів нікому не оформлювалось, а тому в подальшому не могло виникнути й переходу такого права визначеного приписами статті 377 ЦК України та статті 120 ЗК України.

Крім того, документи дозвільного та декларативного характеру, які надають право на виконання будівельних робіт з будівництва гаражів на земельній ділянці №66:094:0028 Відповідачу не видавались та не реєструвались, закінчені будівництвом об'єкти в експлуатацію не приймались,

Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

За приписами ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав (ч. 3 наведеної статті).

Згідно зі ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Відтак, Позивачем доведено самовільне зайняття Відповідачем земельної ділянки №66:094:0028, шляхом розташування на ній 5 (п'яти) гаражів №№515-519.

Встановити і зазначити у рішенні точну площу, яку на земельній ділянці №66:094:0028 займають 5 (п'ять) гаражів №№515-519 не вбачається за можливе, оскільки Відповідач відмовився від проведення та оплати експертизи з цього питання, а Позивач, усі допустимі докази які мав, суду надав.

Враховуючи наведене вище, вимоги позову задовольняються судом частково - без зазначення назви вулиці (оскільки номери ділянок «облікові», ділянки розташовані між вулицями, до облікового номеру чіткої прив'язки до вулиці нема) та без зазначення точної площі, яку на земельній ділянці №66:094:0028 займають 5 (п'ять) гаражів №№515-519, а саме наступним чином: зобов'язати Відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку обліковий код 66:094:0028, привівши її у придатний для використання стан, шляхом звільнення від самовільно побудованих 5 (п'яти) гаражів №№515-519; у іншій частині щодо цієї земельної ділянки суд у позові відмовляє.

Щодо земельних ділянок №:66:094:065 та №:66:094:075, орієнтовною площею 0,05 га, які є двома зі спірних земельних ділянок, та щодо яких заявляються вимогти про звільнення їх від самовільно побудованих 4 (чотирьох) гаражів (№№ 537-540) та СТО (№541), то перевіркою при обстеженні цих земельних ділянок, результати якої зафіксовані у актах від 13.05.2015, від 01.07.2015, від 02.06.2016 та від 14.12.2016 встановлено, що згідно бази даних міського земельного кадастру земельна ділянка площею 0,6484 га, №66:094:075 (те саме що і №:66:094:065) на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 30.12.2008 №2/437 та рішень Київської міської ради від 29.04.2010 №672/4110 та від 08.07.2010 №1171/4069 передана в оренду на 10 років ТОВ «Будівельні технології груп» для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку з об'єктами громадського призначення. Частина цієї земельної ділянки вільна, на ділянці ростуть зелені насадження, на іншій частині - (приблизно 0,04 га) з боку Відповідача встановлені гаражні бокси (цегляні та металеві) та функціонує автосервіс. Наступною перевіркою (акт від 01.07.2015) встановлено, що боку Відповідача продовжується самовільне зайняття прилеглих до кооперативу земельних ділянок та будівництво на них гаражів, що Відповідачем зайнято частину земельної ділянки площею приблизно 0,02 га, № 66:094:075 (те саме що і №:66:094:075) та частину земельної ділянки площею приблизно 0,02 га наданої в оренду (договір оренди від 17.01.2006 №66-6-00316) ФОК "Тонус", №:66:094:065. Згідно растру аерофотозйомки та фотоматеріалів вищезазначені земельні ділянки огороджені спільним парканом та знаходяться під охороною Відповідача. Ще двома перевірками, проведеними у 2016 році (акти від 02.06.2016 та від 14.12.2016) встановлено, що на прилеглих до земельної ділянки Відповідача ділянках, які знаходяться в оренді ФОК «Тонус» (термін дії договору оренди скінчився, №:66:094:065) та ТОВ «Будівельні технології груп» (№:66:094:075), побудовано 4 гаражі (№№537-540) та СТО (№541). Орієнтовна площа яка забудована гаражами складає 0,05 га.

З наданої суду Відповідачем інформаційної довідки вбачається, що останній не заперечує розташування та спірних земельних ділянках гаражів, у тому числі спірних 4 (чотирьох) гаражів (№№ 537-540) та СТО ( гараж №541), проте Відповідач стверджує, що ці гаражі побудовані не ним і мають інших власників - фізичних осіб, одного з яких наведене у довідці, інші Відповідач вказує що ним не з'ясовані.

Такі твердження Відповідача (що 4 гаражі (№№ 537-540) побудовані не ним і мають інших власників) спростовуються обставинами, встановленими при перевірці компетентними посадовими особами Департаменту земельних ресурсів та зафіксованими у актах перевірок, описаних вище, та відхиляються з тих самих підстав, з яких судом вже було відхилено заперечення Відповідача, що стосувалися описаної вище земельної ділянки № 66:094:0028.

При цьому, судом враховано, що у матеріалах справи відсутні докази набуття фізичними особами права власності на 4 гаражі (№№ 537-540) у встановленому законом порядку; відсутні докази, що будь-якими фізичними особами оформлювалися та/або реєструвались документи дозвільного та/або декларативного характеру, щодо виконання будівельних робіт з будівництва 4х гаражів (№№ 537-540) на вказаних земельних ділянках, і що закінчені фізичними особами будівництвом об'єкти (ці 4ри гаражі) приймались в експлуатацію; Відповідач відмовився оплачувати судову експертизу з питання підтвердження чи спростування розташування на цих спірних земельних ділянках нерухомого майна, встановлення його переліку, точного місця розташування, належності цього нерухомого майна (гаражних боксів/гаражів) саме Відповідачу; результати перевірки, описані у наведених вище актах, Відповідачем не спростовані у встановленому законом порядку, у тому числі не спростовані шляхом призначення незалежної судової експертизи.

Враховуючи розподіл обов'язку доказування між сторонами, встановлений ст. 74 ГПК України, подання Позивачем допустимих доказів (описаних вище актів), та неподання їх натомість Відповідачем і не вчинення ним дій щодо доведення своєї позиції шляхом незалежної судової експертизи з питань, що стосуються предмету спору, встановлена вказаними актами обставина зайняття Відповідачем земельних ділянок №:66:094:065 та №:66:094:075 шляхом розташуванням на ній 4 (чотирьох) гаражів (№№ 537-540) є доведеною.

Судом також прийнято до уваги, що Відповідач не ініціював проведення наступних перевірок (після 14.12.2016) з питання дотримання ним вимог земельного законодавства щодо вказаних спірних земельних ділянок, а Позивач, враховуючи не спростування результатів попередніх перевірок, до таких дій (проведення наступних перевірок для підтвердження результатів попередніх) за законом не зобов'язаний.

Отже, наданими Позивачем та описаними вище судом актами перевірки дотримання вимог земельного законодавства, та растрами аерофотозйомки та фотоматеріалів до них підтверджується фактичне користування Відповідачем земельними ділянками №:66:094:065 та №:66:094:075 шляхом розташуванням на них 4 (чотирьох) гаражів (№№ 537-540) без документів, що посвідчують права на ці ділянки, за відсутності передбачених законом правовстановлюючих документів на земельні ділянки для розміщення на них гаражів (ст. 126 ЗК України). При цьому, твердження Відповідача щодо причин відсутності у нього таких документів та невжиття ним заходів до оформлення прав (що Відповідач не будував ці гаражі) - визнані судом такими, що не обґрунтовані належними та допустимими доказами, та натомість, спростовані допустимими доказами (вказаним вище актами), що надані Позивачем.

Надані Відповідачем докази щодо цих двох ділянок №:66:094:065 та №:66:094:075 - довідки учасникам кооперативу (фізичним особам) та договори на будівництво між Відповідачем та учасникам кооперативу (фізичним особам) - суд відхиляє, з тих же підстав, з яких відхилив ці докази щодо земельної ділянки №66:094:0028.

Натомість щодо СТО - гаражний бокс №541, то судом заперечення Відповідача, що не він є його власником, визнаються обґрунтованими, оскільки залученим до справи свідоцтвом про право власності (від 13.08.2015, індексний номер 42207689) підтверджено належність права власності на цей бокс фізичній особі - ОСОБА_5, тому у цій частині Відповідачем права Позивача не порушувалися, та суд у позові до Відповідача щодо звільнення ним вказаних земельних ділянок від СТО - гаражного боксу №541, відмовляє. Позовні вимоги до ОСОБА_5 на даний час Позивачем не заявляються; матеріали справи не містять доказів протилежного.

Натомість, щодо 4 (чотирьох) гаражів (№№ 537-540), то як встановлено судом, право власності або право користування у встановленому законом порядку на спірні земельні ділянки №:66:094:065 та №:66:094:075 під будівництво цих гаражів нікому не оформлювалось, а тому в подальшому не могло виникнути й переходу такого права визначеного приписами статті 377 ЦК України та статті 120 ЗК України.

Документи дозвільного та декларативного характеру, які надають право на виконання будівельних робіт з будівництва 4 (чотирьох) гаражів (№№ 537-540) на земельних ділянках №:66:094:065 та №:66:094:075 Відповідачу не видавались та не реєструвались, закінчені будівництвом об'єкти в експлуатацію не приймались.

Відтак, Позивачем, враховуючи наведені вище докази та норми закону, а також положення ст. 376 ЦК України, ст.ст. 152, 212 ЗК України та Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", доведено самовільне зайняття Відповідачем земельних ділянок №:66:094:065 та №:66:094:075, шляхом розташування на них 4 (чотирьох) гаражів (№№ 537-540).

Встановити і зазначити у рішенні точну площу, яку на земельних ділянках №:66:094:065 та №:66:094:075 займають 4 (чотири) гаражі (№№ 537-540) не вбачається за можливе, оскільки Відповідач відмовився від проведення та оплати експертизи з цього питання, а Позивач, усі допустимі докази які мав, суду надав.

Враховуючи наведене вище, вимоги позову задовольняються судом частково - за виключенням вимог щодо СТО - гаражного боксу №541, право власності на який належить іншій ніж Відповідач особі, та без зазначення точної площі, яку на земельних ділянках №:66:094:065 та №:66:094:075 займають 4 (чотири) гаражі (№№ 537-540), а саме наступним чином: зобов'язати Гаражний кооператив "Динамо" звільнити самовільно зайняті земельні ділянки по вул. Генерала Жмаченка, 26-а (кадастровий номер :66:094:065) та вул. Генерала Жмаченка, 22 (кадастровий номер :66:094:075), привівши їх у придатний для використання стан, шляхом звільнення від самовільно побудованих 4 (чотирьох) гаражів №№ 537-540; у іншій частині щодо цих земельних ділянок суд у позові відмовляє.

Щодо земельної ділянки № 66:094:0017, площею 0,03 га (4 гаражі №№ 520-540), то судом вимоги позову відхиляються та визнаються необґрунтованими стосовно гаражів з №524 по №540, оскільки надані Позивачем докази (акти перевірок) цих гаражів не стосуються, а на інші докази щодо самовільного зайняття Відповідачем шляхом розташування гаражів з №524 по №540 земельної ділянки № 66:094:0017 Позивач не посилається.

Принагідно слід припустити, що Позивачем могло бути допущено описку, та під 4 (чотирма) гаражами малися на увазі саме гаражі №№ 520-523, які згадуються у доданих до справи актах перевірок, проте позаяк Позивач вимоги позову не уточнював - заяв про виправлення описок не подавав, то судом вище розглянуто питання і щодо гаражів з №524 по №540.

Щодо земельної ділянки № 66:094:0017, площею 0,03 га (4 гаражі №№ 520-523), яка є однією зі спірних земельних ділянок, та щодо якої також заявляються вимогти про звільнення її від самовільно побудованих 4 (чотирьох) гаражів (№№ 520-523), то перевіркою при обстеженні цієї земельної ділянки, результати якої зафіксовані у акті від 01.07.2015, встановлено, що Відповідачем самовільно зайнята земельна ділянка площею приблизно 0,03 га, яка обліковується за комунальним підприємством "Дарницьке лісопаркове господарство" (№.66:094:017) та збудовано гаражні бокси №520-523. Згідно растру аерофотозйомки та фотоматеріалів вищезазначені земельні ділянки огороджені спільним парканом та знаходяться під охороною Відповідача. Наступною перевіркою, результати якої зафіксовані у акті 02.06.2016 також встановлено, що на частині земельної ділянки, яка обліковуються за комунальним підприємством «Дарницьке лісопаркове господарство» (№.66:094:017) на площі 0,03 га Відповідачем збудовано гаражні бокси №№ 520-523. Згідно растру аерофотозйомки та фотоматеріалів вищезазначені земельні ділянки огороджені спільним парканом та знаходяться під охороною Відповідача «Динамо». За результатами обстеження вбачається порушення ст. 126 ЗК України та наявні ознаки самовільного земельних ділянок.

Ще однією перевіркою, результати якої зафіксовано у акті від 14.12.2016 встановлено, що згідно бази даних міського земельного кадастру земельна ділянка (№66:094:0017), яка на підставі технічного звіту по встановленню зовнішніх меж землекористування обліковується за комунальним підприємством «Дарницьке лісопаркове господарство», на площі 0,03 га Відповідачем збудовано 4 гаражі №№520-523. За результатами обстеження вбачається порушення ст. 126 ЗК України та наявні ознаки самовільного зайняття земельних ділянок.

З наданої суду Відповідачем інформаційної довідки вбачається, що останній не заперечує розташування на спірній земельній ділянці гаражів, у тому числі 3х з 4х спірних гаражів (№№ 521-523), проте Відповідач стверджує, що ці гаражі, а також гараж № 520 побудовані не ним.

Такі твердження Відповідача спростовуються обставинами, встановленими при перевірці компетентними посадовими особами Департаменту земельних ресурсів та зафіксованими у актах перевірок, описаних вище, та відхиляються з тих самих підстав, з яких судом вже було відхилено заперечення Відповідача, що стосувалися описаної вище земельної ділянки № 66:094:0028.

При цьому, судом враховано, що у матеріалах справи відсутні докази набуття будь-якими особами права власності на 4 гаражі №№520-523 у встановленому законом порядку; відсутні докази, що будь-якими особами оформлювалися та/або реєструвались документи дозвільного та/або декларативного характеру, щодо виконання будівельних робіт з будівництва 4х гаражів №№520-523 на вказаній земельній ділянці, і що ці закінчені будівництвом об'єкти (ці 4ри гаражі) приймались в експлуатацію; Відповідач відмовився оплачувати судову експертизу з питання підтвердження чи спростування розташування на цій спірній земельній ділянці нерухомого майна, встановлення його переліку, точного місця розташування, належності цього нерухомого майна (гаражних боксів/гаражів) саме Відповідачу; результати перевірки, описані у наведених вище актах, Відповідачем не спростовані у встановленому законом порядку, у тому числі не спростовані шляхом призначення незалежної судової експертизи.

Враховуючи розподіл обов'язку доказування між сторонами, встановлений ст. 74 ГПК України, подання Позивачем допустимих доказів (описаних вище актів), та неподання доказів на їх спростування Відповідачем і не вчинення ним дій щодо доведення своєї позиції шляхом незалежної судової експертизи з питань, що стосуються предмету спору, встановлена вказаними актами обставина зайняття Відповідачем земельної ділянки №66:094:0017 шляхом розташуванням на ній 4 (чотирьох) гаражів (№№ 520-523), є доведеною.

Судом також прийнято до уваги, що Відповідач не ініціював проведення наступних перевірок (після 14.12.2016) з питання дотримання ним вимог земельного законодавства щодо вказаних спірних земельних ділянок, а Позивач, враховуючи не спростування результатів попередніх перевірок, до таких дій (проведення наступних перевірок для підтвердження чинних результатів попередніх) за законом не зобов'язаний.

Отже, наданими Позивачем та описаними вище судом актами перевірки дотримання вимог земельного законодавства, та растрами аерофотозйомки та фотоматеріалів до них підтверджується фактичне користування Відповідачем земельною ділянкою № 66:094:0017, шляхом розташуванням на ній 4 (чотирьох) гаражів (№№ 520-523) без документів, що посвідчують право на цю ділянку, за відсутності передбачених законом правовстановлюючих документів на земельну ділянку для розміщення на них гаражів (ст. 126 ЗК України). При цьому, твердження Відповідача щодо причин відсутності у нього таких документів та невжиття ним заходів до оформлення прав (що Відповідач не будував ці гаражі) - визнані судом такими, що не обґрунтовані належними та допустимими доказами, та натомість, спростовані допустимими доказами (вказаним вище актами), що надані Позивачем.

Надані Відповідачем докази щодо цієї ділянки № 66:094:0017 - довідки учасникам кооперативу (фізичним особам) та договори на будівництво між Відповідачем та учасникам кооперативу (фізичним особам) - суд відхиляє, з тих же підстав, з яких відхилив ці докази щодо земельної ділянки №66:094:0028.

Право власності або право користування у встановленому законом порядку на спірну земельну ділянку № 66:094:0017 під будівництво 4 (чотирьох) гаражів (№№ 520-523) нікому не оформлювалось, а тому в подальшому не могло виникнути й переходу такого права визначеного приписами статті 377 ЦК України та статті 120 ЗК України.

Документи дозвільного та декларативного характеру, які надають право на виконання будівельних робіт з будівництва 4 (чотирьох) гаражів (№№ 520-523) на земельній ділянці № 66:094:0017 Відповідачу не видавались та не реєструвались, закінчені будівництвом об'єкти в експлуатацію не приймались.

Відтак, Позивачем, враховуючи наведені вище докази та норми закону, а також положення ст. 376 ЦК України, ст.ст. 152, 212 ЗК України та Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", доведено самовільне зайняття Відповідачем земельної ділянки № 66:094:0017, шляхом розташування на ній 4 (чотирьох) гаражів (№№ 520-523). Встановити і зазначити у рішенні точну площу, яку на земельній ділянці № 66:094:0017 займають ці 4 (чотири) гаражі (№№ 520-523) не вбачається за можливе, оскільки Відповідач відмовився від проведення та оплати експертизи з цього питання, а Позивач, усі допустимі докази які мав, суду надав.

Враховуючи наведене вище, вимоги позову задовольняються судом частково - без зазначення назви вулиці (оскільки номер ділянки «обліковий», ділянка розташована між вулицями, до облікового номеру чіткої прив'язки по вулиці нема) та без зазначення точної площі, яку на земельній ділянці № 66:094:0017 займають 4 (чотири) гаражі (№№ 520-523), а саме наступним чином: зобов'язати Гаражний кооператив "Динамо" звільнити самовільно зайняту земельну ділянку обліковий код 66:094:0017, привівши її у придатний для використання стан, шляхом звільнення від самовільно побудованих 4 (чотирьох) гаражів №№ 520-523.

Щодо земельної ділянки № 66:094:0100, то суд у позові Позивача до Відповідача про звільнення її, як самовільно занятої, від гаражів № 544 та № 545 відмовляє, оскільки, хоча актом від 14.12.2016, як допустимим доказом, і підтверджено розташування на цій земельній ділянці вказаних гаражів, проте ці гаражні бокси (гаражі) перебуваються у власності інших осіб (ОСОБА_6 та ОСОБА_7.), що підтверджується залученими до справи свідоцтвами про право власності, тому у цій частині Відповідачем права Позивача не порушувалися, а до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на даний час Позивачем вимоги не заявляються; матеріали справи не містять доказів протилежного. При цьому, судом враховано, що всіма сторонами та третьою особою (ОСОБА_7.) визнається та обставина, що гаражний бокс, який зазначений в акті від 14.12.2016 під №545, розташований на ділянці №66:094:0100, фактично має № 532, який і вказаний у свідоцтві про право власності.

Інші доводи сторін та третіх осіб, наведені ними у заявах по суті спору, судом розглянуті, але до уваги при вирішенні спору не приймаються, оскільки на результат вирішення спору (часткове задоволення позову з наведених вище підстав) не впливають.

Судовий збір відповідно до статті 129 ГПК України покладається на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Гаражний кооператив "Динамо" звільнити самовільно зайняту земельну ділянку обліковий код 66:094:0028, привівши її у придатний для використання стан, шляхом звільнення від самовільно побудованих 5 (п'яти) гаражів №№515-519.

Зобов'язати Гаражний кооператив "Динамо" звільнити самовільно зайняті земельні ділянки по вул. Генерала Жмаченка, 26-а (кадастровий номер :66:094:065) та вул. Генерала Жмаченка, 22 (кадастровий номер :66:094:075), привівши їх у придатний для використання стан, шляхом звільнення від самовільно побудованих 4 (чотирьох) гаражів №№ 537-540.

Зобов'язати Гаражний кооператив "Динамо" звільнити самовільно зайняту земельну ділянку обліковий код 66:094:0017, привівши її у придатний для використання стан, шляхом звільнення від самовільно побудованих 4 (чотирьох) гаражів №№ 520-523.

У іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Гаражного кооперативу "Динамо" на користь Київської міської ради судовий збір у розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 22.12.2018

Суддя Сташків Р.Б.