ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2018 р. Справа№ 925/1770/15

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Отрюха Б.В.

Пономаренка Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Сотнікової І.О.

у присутності представників сторін:

від позивача: Гурін Р.А. - довіреність № 2 від 02.10.18

від відповідача: не з'явилися

від прокуратури міста Києва: Такташов О.Я. - посвідчення № 044658 від 26.10.2016

розглянувши апеляційну скаргу заступника прокурора Черкаської області на рішення господарського суду Черкаської області від 07.12.2017 року

у справі № 925/1770/15 (суддя Боровик С.С.)

за позовом Селянського фермерського господарства «Настасія»

до Державного підприємства «Златодар»

про зобов'язання повернути майно

у межах справи № 925/1770/15

за заявою Державного підприємства «Златодар»

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року Селянське фермерське господарство «Настасія» (далі - СФГ «Настасія») (з урахуванням клопотання про уточнення позовних вимог від 02.10.2017 року) звернулося до господарського суду Черкаської області в межах справи про банкрутство Державного підприємства «Златодар» (далі - ДП «Златодар») з позовом до ДП «Златодар» про зобов'язання повернути майно у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань по договору.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 07.12.2017 року у справі № 925/1770/15 позовну заяву СФГ «Настасія» задоволено повністю; зобов'язано ДП «Златодар» повернути СФГ «Настасія» зерно кукурудзи 3-го класу у розмірі 365,193 тон., стягнуто з ДП «Златодар» на користь СФГ «Настасія» 1 600 грн. судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на момент звернення СФГ «Настасія» до суду, відповідач зобов'язання не виконав, майно в розмірі 365,193 тон кукурудзи 3-го класу СФГ «Настасія» не передав. При цьому, суд визнав доведеними належними доказами порушення прав позивача СФГ «Настасія».

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, заступник прокурора Черкаської області звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 07.12.2017 року у даній справі та прийняти нове, яким у позові СФГ «Настасія» відмовити повністю, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги прокуратура вказує на невідповідність обраного позивачем способу захисту порушеного права цивільному законодавству України та зазначає, що господарським судом Черкаської області прийнято рішення про видачу на користь СФГ «Настасія» двох судових наказів про повернення боржником зерна кукурудзи 3 класу загальною вагою 814,587 тон, тобто у кількості, яка не відповідає умовам договору складського зберігання кукурудзи № 64/4 від 15.10.2012 року.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2018 року у даній справі клопотання ДП «Златодар» про припинення провадження у справі за позовом СФГ «Настасія» та апеляційну скаргу заступника прокурора Черкаської області задоволено частково, рішення господарського суду Черкаської області від 07.12.2017 року у справі №925/1770/15 скасовано, провадження у справі № 925/1770/15 закрито.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована наявністю рішення господарського суду Черкаської області від 28.10.2013 року у справі №925/1536/13 та договору від 08.09.2015 року про припинення зобов'язання зарахуванням, які можуть слугувати лише підставою для визнання позивача кредитором, а не підставою для винесення оскаржуваного рішення. Крім того, суд апеляційної інстанції вказав, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Постановою Верховного Суду від 05.06.2018 року у даній справі постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2018 року скасовано, а справу № 925/1770/15 передано на новий апеляційний розгляд до Київського апеляційного господарського суду

Скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначила про хибність тверджень апеляційного суду щодо неможливості розгляду судом першої інстанції вказаних позовних вимог СФГ «Настасія» в межах справи про банкрутство, а також про передчасність висновку щодо необхідності закриття провадження у справі № 925/1770/15, оскільки судом не надано правої оцінки суб'єктному складу учасників даного спору та зобов'язанням, які виникли між ними, не вказано чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права та інтереси, за захистом яких позивач звернувся до суду, та не досліджено чи поширюються вказані правові норми на відносини, які склалися між сторонами.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.09.2018 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 30.10.2018 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

25.06.2018 року на виконання Указу Президента України №454/2017 від 29.12.2017 року „Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах", яким ліквідовано Київський апеляційний господарський суд, утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України „Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 року в газеті „Голос України" №185 (6940) опубліковано повідомлення голови Північного апеляційного господарського суду про початок роботи новоутвореного суду. Зважаючи на викладене Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Актом приймання-передачі судових справ від 01.10.2018 року, на виконання п. 4 розділу ІІІ Плану заходів з ліквідації апеляційних судів, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 20.09.2018 року № 475, справу № 925/1770/15 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.11.2018 року справа № 925/1770/15 передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Отрюх Б.В., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою суду від 13.11.2018 року вищевказаною колегією суддів прийнято до провадження справу № 925/1770/15 за апеляційною скаргою заступника прокурора Черкаської області на рішення господарського суду Черкаської області від 07.12.2017 року, відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою та призначено справу до розгляду на 29.11.2018 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

У поданому через відділ документального забезпечення суду відзиві на апеляційну скаргу представник СФГ «Настасія» просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

До початку судового засідання через відділ документального забезпечення суду від представника СФГ «Настасія» надійшли додаткові документи по справі, які долучені судом до матеріалів справи.

Представник прокуратури в судовому засіданні 29.11.2018 року вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 07.12.2017 року у даній справі та прийняти нове, яким у позові СФГ «Настасія» відмовити повністю.

Представник СФГ «Настасія» в судовому засіданні проти вимог скаржника, викладених в апеляційній скарзі, заперечував, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Представники інших учасників провадження у справі в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не направляли.

У відповідності до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

29.11.2018 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представників учасників провадження у справі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги заступника прокурора Черкаської області слід відмовити, а рішення господарського суду Черкаської області від 07.12.2017 року - залишити без змін, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закону про банкрутство).

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 15.10.2012 року між СФГ «Настасія» (поклажодавець) та ДП «Златодар» (зерновий склад) було укладено договір складського зберігання кукурудзи №64/4, за умовами пункту 1.2 якого зерновий склад зобов'язався виконати послуги по прийманню, сушці, доробці (вторинній очистці) від домішки і доведенню якісних показників по ДСТУ 4525:2006 Кукурудза технічні умови, а також здійснити послуги по лабораторним дослідженням, відвантаженню кукурудзи, документальному оформленню переходу прав власності на кукурудзу від поклажодавця до третіх осіб.

У зв'язку із невиконанням зобов'язань по договору позивач звернувся із позовом до господарського суду Черкаської області про зобов'язання відповідача виконати умови договору: відвантажити поклажодавцю належну йому кукурудзу.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 28.10.2013 року у справі № 925/1536/13 зобов'язано ДП «Златодар» виконати умови договору складського зберігання кукурудзи за №64/4 від 15.10.2012 та відвантажити на користь СФГ «Настасія» кукурудзу в кількості 449,394 тон.

11.11.2013 року господарським судом Черкаської області було видано наказ про примусове виконання вказаного рішення.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.02.2014 року рішення господарського суду Черкаської області від 28.10.2013 року у справі № 925/1536/13 залишено без змін.

В подальшому, 08.09.2015 року, між ДП «Златодар» (зерновий склад) і СФГ «Настасія» (поклажодавець) було підписано договір про припинення зобов'язання зарахуванням, за умовами якого сторони підтверджують, що на момент укладання цього Договору вони мають зустрічні невиконанні зобов'язання, строк виконання яких настав а саме: Сторона-1 зобов'язана повернути Стороні-2 кукурудзу 3 класу, в кількості 449,394 тон, відповідно до рішення господарського суду Черкаської області від 28.10.2013 року у справі №925/1536/13; сторона-2 зобов'язана повернути Стороні-1 грошові кошти (згідно до зазначених у договорі наданих послуг за поставлений товар) в розмірі 218 543,10 грн., що за погодженням Сторін є еквівалентом 84,201 тон кукурудзи 3 класу.

Згідно з пунктом 1.2. договору сторони дійшли згоди про зарахування даних зустрічних зобов'язань та припинення зобов'язання, внаслідок чого зобов'язання Сторони-2 перед Стороною-1 припиняються в повному обсязі, а зобов'язання Сторони-1 перед Стороною-2 зменшується на рівноцінну кількість майна та становлять 365,193 тон, кукурудзи 3 класу, що підлягають поверненню Стороні-2.

Правовідносини між власниками зерна та суб'єктами зберігання зерна регулюються нормами глави 66 Цивільного кодексу України, Законом України «Про зерно та ринок зерна в Україні».

Статтею 936 Цивільного кодексу України унормовано, що змістом договору зберігання є обов'язок зберігача зберігати річ, яка передана на зберігання поклажодавцем і повернути її у схоронності.

Договір зберігання дійсно належить до категорії договорів про надання послуг, відтак на нього можуть розповсюджуватися норми глави 63 Цивільного кодексу України «Послуги».

За приписами статті 955 ЦК України, положення параграфа 1 глави 66 Цивільного кодексу України застосовуються до окремих видів зберігання, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про окремі види зберігання або законом. Відповідно до частини 3 статті 957 Цивільного кодексу України письмова форма договору складського зберігання вважається дотриманою, якщо прийняття товару на товарний склад посвідчене складським документом.

Згідно з п.п. 10, 24 ст. 1 Закону України «Про зерно і ринок зерна в Україні»зберігання зерна - це комплекс заходів, що включають приймання доробку, зберігання і відвантаження зерна; складські документи на зерно - це товаророзпорядчі документи, що видаються зерновим складом власнику зерна як підтвердження прийняття зерна на зберігання та посвідчення наявності зерна і зобов'язання зернового складу повернути його володільцеві такого документа.

Статтею 43 вказаного Закону унормовано, що якщо зерновий склад приймає зерно на зберігання без видачі простого або подвійного складського свідоцтва, то для підтвердження прийняття зерна на зберігання він повинен видати складську квитанцію.

Приписами статті 949 ЦК України визначено обов'язок зберігача повернути річ. При цьому, зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, що була передана на зберігання, а якщо договором передбачено зберігання знеособлених речей, змішані родові, тотожну, або обумовлену кількість речей такого самого роду та якості.

Відповідно до статті 953 ЦК України, зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився. Обов'язок зернового складу повернути зерно визначений і приписами статті 27 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні»

Згідно з приписами статті 35 Закону України «Про зерно і ринок зерна в Україні» зерновий склад зобов'язаний за першою вимогою володільця складського документа повернути зерно, навіть якщо передбачений договором складського зберігання строк його зберігання ще не закінчився.

Як встановлено судом, 25.04.2017 року СФГ «Настасія» звернулася з вимогою № 1 до ДП «Златодар» про виконання пункту 1.2 договору, а саме повернення майна (365,193 тон кукурудзи 3-го класу) СФГ «Настасія» в натурі.

27.04.2017 року ДП «Златодар» листом №244 надано відповідь про відхилення вимоги СФГ «Настасія» з підстав порушення відносно ДП «Златодар» справи про банкрутство, введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, введення процедури розпорядженням майном боржника, а також накладення арешту на все майно боржника та кошти на його рахунках, відтак майновий стан державного підприємства перешкоджає задоволенню вимоги СФГ «Настасія».

Матеріалами справи підтверджується, що ухвалою господарського суду Черкаської області від 07.12.2015 року порушено провадження у справі №925/1770/15 про банкрутство ДП «Златодар» та введено процедуру розпорядження майном боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону про банкрутство, усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, крім грошових коштів, що знаходяться на банківському рахунку умовного зберігання (ескроу) банкрута, об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, які в разі банкрутства підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством, у комунальну власність відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

При цьому, в процедурі банкрутства господарюючого суб'єкта, який є зерновим складом, тобто власником зерносховища, яке надає фізичним та юридичним особам послуги по зберіганню зерна з видачею складських документів на зерно, і учасником (тимчасовим учасником) Гарантійного фонду виконання зобов'язань за складськими документами на зерно, діє спеціальне правило в частині включення в ліквідаційну масу зерна, яке знаходиться у нього на зберіганні.

Так, відповідно до ч. 8 ст. 42 Закону про банкрутство майно, щодо якого боржник є користувачем, балансоутримувачем або зберігачем, повертається його власнику відповідно до закону або договору.

Згідно з ч. 10 ст. 42 Закону про банкрутство зерно, що зберігається на зерновому складі, включається до складу його майна лише після повного повернення зерна поклажодавцям за всіма складськими документами на зерно, виданими таким суб'єктом господарювання.

Таким чином, судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що станом на квітень 2017 року свої зобов'язання відповідач не виконав, майно в розмірі 365,193 тон кукурудзи 3-го класу позивачу не передав, оскільки доказів протилежного суду не надано, з огляду на що СФГ «Настасія» звернулося до господарського суду Черкаської області у межах справи про банкрутство № 925/1770/15 з позовною заявою про зобов'язання ДП «Златодар» виконати п.1.2 договору про припинення зобов'язання зарахуванням від 08.09.2015 року, а саме: повернути СФГ «Настасія» кукурудзи 3-го класу у розмірі 365,193 тон.

В подальшому, 02.10.2017 року, позивач подав до суду першої інстанції клопотання про уточнення позовних вимог, відповідно до якого просив зобов'язати ДП «Златодар» повернути СФГ «Настасія» кукурудзи 3-го класу у розмірі 365,193 тон.

Приписами статей 33, 34 ГПК України (в редакції, чинній на дату звернення позивача з даним позовом) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов'язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази та встановлені судом фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність належними доказами порушення прав позивача відповідачем внаслідок невиконання останнім обов'язку з повернення належному позивачу майна.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі

При цьому, відповідно до положень ст. 1 Закону про банкрутство, кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Частинами 1, 2, 6, 8 ст. 23 Закону про передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов'язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначається у національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника. Майнові вимоги кредиторів мають бути виражені в грошових одиницях і заявлені до господарського суду в порядку, встановленому цією статтею. Заяви з вимогами конкурсних кредиторів, у тому числі щодо яких є заперечення боржника чи інших кредиторів, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду, за наслідками розгляду яких господарський суд ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів. Вимоги конкурсних кредиторів, визнані боржником або господарським судом, вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в даному випадку СФГ «Настасія» має майнові вимоги до боржника, які виникли до порушення справи про банкрутство ДП «Златодар».

В свою чергу, кредитор з такими вимогами має право вибору: або вимагати від боржника виконання зобов'язання в натурі, або звернутися в справу про банкрутство в якості конкурсного кредитора, трансформувавши свої майнові вимоги в грошові.

В даному випадку, СФГ «Настасія» обрало такий спосіб захисту свого права, як звернення до суду з позовною вимогою про повернення майна в натурі (зерна кукурудзи, переданого на зберігання), що відповідає цивільному законодавству України та, відповідно, спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку щодо можливості розгляду такого позову в межах справи про банкрутство ДП «Златодар».

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на прийняття Господарським судом Черкаської області рішення про видачу на користь СФГ «Настасія» двох судових наказів про повернення боржником зерна кукурудзи 3 класу загальною вагою 814,587 тон, тобто у кількості, яка не відповідає умовам договору складського зберігання кукурудзи № 64/4 від 15.10.2012 року, судом апеляційної інстанції відхиляються, з огляду на наступне.

Як було зазначено вище, 11.11.2013 року господарським судом Черкаської області було видано наказ на примусове виконання рішення по справі № 925/1536/13.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на дату видачі наказу) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

В той же час, відповідно до п. 5 перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Частиною 1 ст. 12 названого Закону від 02.06.2016 року передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Як встановлено судом в ухвалі Господарського суду Черкаської області від 12.04.2018 року у справі №925/1536/13, прийнятої за наслідками розгляду заяви СФГ «Настасія» про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, позивач міг пред'явити наказ господарського суду Черкаської області від 11.11.2013 року до примусового виконання до 15.05.2017 року у зв'язку з перериванням строку пред'явлення виконавчого документа до виконання, однак не зробив цього, а судом, в свою чергу, не було встановлено поважних причин, які б свідчили про існування об'єктивних перешкод для нього у пред'явленні даного наказу до виконання, з огляду на що у задоволенні заяви СФГ «Настасія» було відмовлено.

Вказану ухвалу суду залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2018 року, долученою позивачем до матеріалів справи в суді апеляційної інстанції.

Відтак, вказані обставини унеможливлюють виконання рішення господарського суду Черкаської області від 28.10.2013 року у справі №925/1536/13, чим спростовують відповідні доводи апеляційної скарги.

Судом першої інстанції також правомірно відмовлено у задоволенні заяви боржника про застосування строку позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду із позовом до ДП «Златодар» про повернення майна в натурі у зв'язку з невиконанням останнім умов договору від 08.09.2015 року про припинення зобов'язання зарахуванням в межах трирічного строку, визначеного ЦК України, а саме 20.06.2017 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставні, необґрунтовані, спростовуються матеріалами справи та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак правових підстав для її задоволення та скасування рішення місцевого господарського суду не вбачається.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, за результатами розгляду спору по суті, судом першої інстанції прийнято рішення, проте, оскільки даний спір розглядається в межах справи про банкрутство, то і процесуальні документи, прийняті за результатами розгляду спору по суті повинні відповідати процесуальним формам, які передбачені Законом про банкрутство (ухвали, постанови).

Водночас, як зазначив Верховний Суд у постанові від 05.06.2018 року у даній справі, зазначене не є підставою для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення, проте повинно враховуватись при подальшому розгляді справи.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України та Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу заступника прокурора Черкаської області на рішення господарського суду Черкаської області від 07.12.2017 року у справі №925/1770/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Черкаської області від 07.12.2017 року у справі № 925/1770/15 залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4. Справу повернути до господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 12.12.2018 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді Б.В. Отрюх

Є.Ю. Пономаренко