ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"17" грудня 2018 р.           м. Київ

Справа № 911/2773/18

Суддя Господарського суду Київської області А.Р. Ейвазова, розглянувши матеріали за позовом Комунального підприємства «Васильківтепломережа» до Виконавчого комітету Васильківської міської ради про відшкодування майнової шкоди на суму 125 960,16грн,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Васильківтепломережа» (далі - КП «Васильківтепломережа») звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Виконавчого комітету Васильківської міської ради про відшкодування майнової шкоди на суму 125 960,16грн.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що незаконними діями відповідача, а саме – прийняттям розпоряджень №231-к від 31.12.2014, № 232-к від 02.01.2015, 122-к від 09.06.2015, які у подальшому скасовані судом, позивач зазнав збитків на суму 125 960,16грн у вигляді оплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу поновленого на посаді працівника, оплаті виконавчого збору, витрат на провелення виконавчих дій тощо.

Відповідна заява подана без дотримання вимог чинного на момент її подачі законодавства.

Згідно п.3 ч.3 ст. 162 ГПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Між тим, позивач не вказує точного обґрунтованого розрахунку суми, що просить стягнути з відповідача (не зазначено кожної із складових витрат, які входять до заявлених вимог).

Крім того, у відповідності до ч.2 ст.164 ГПК, позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні у нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У поданій позовній заяві позивач посилається на незаконні дії відповідача, що полягають у прийнятті розпоряджень виконавчого комітету Васильківської міської ради за №231-к від 31.12.2014, №232-к від 02.01.2015, №122-к від 09.06.2015, однак, до позову в якості доказів, що підтверджують відповідні обставини, копії вказаних розпоряджень не додає.

Відповідно до чч.1,3,4 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Згідно до ч.2 ст.91 ГПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом; якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

У відповідності до ч.5 вказаної норми, учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Між тим, до позовної заяви заявником надано засвідчені копії документів без зазначення дати такого засвідчення.

Як визначено п. 1 ч.1 ст. 164 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують, зокрема, відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

В силу ч.1 ст.172 ГПК України, позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов'язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

В якості доказів направлення копії позовної заяви і доданих до неї документів відповідачу до поданої заяви додано оригінал опису вкладення у цінний лист та незасвідчену належним чином копію накладної №139. Так, на відповідній копії є печатка позивача та штапм "копія вірна", однак, підпис особи, яка засвідчила відповідність копії оригіналу, її прізвище та дата засвідчення відсутні.

Оскільки надано копію видаткової накладної, а не її оригінал, відповідність якого оригіналу ніким не підтверджена у встановленому порядку, суд не може прийняти його в якості доказу виконання вимог ч.1 ст.172 ГПК України.

Недотримання вимог ст.ст.162,164 ГПК України є підставою для залишення позовної заяви без руху у відповідності з ч.1 ст.174 ГПК України.

Враховуючи, що позивачем не дотримано вимог чинного процесуального законодавства на момент звернення з позовом, відповідна позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків шляхом (з підтвердженням направлення відповідачу): надання обґрунтованого розрахунку суми, яка заявлена до стягнення (виду та суми, дати кожної з складових витрат суми, яка заявлена до стягнення в рахунок відшкодування шкоди); надання письмових доказів, у підтвердження обставин, на які є посилання у позові в оригіналі або належним чином засвідченій копії; доказів направлення копії позовної заяви іншим учасникам справи в оригіналі (накладна).

У разі не усунення встановлених недоліків заява вважається неподаною та може бути повернута відповідно до ч.4 ст.174 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 174, 234-235 ГПК України,

УХВАЛИВ:

1.Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити строк для усунення недоліків - протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню окремо не підлягає.

Суддя                                 А.Р. Ейвазова