ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2018 м.Дніпро Справа № 912/898/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Широбокової Л.П., Подобєда І.М.,

секретар судового засідання: Абадей М.О.,

представники сторін:

від прокуратури: Шустова В.А., посвідчення №034470 від 20.07.2015, прокурор відділу;

від позивача: представник не з'явився, представник;

від відповідача: Коробєйніков А.В., довіреність №2907 від 06.09.2018, довіреність №1415 від 08.05.2018, адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Нетеси Миколи Миколайовича на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.08.2018 у справі №912/898/18 (суддя Тимошевська В.В., повний текст рішення складений 27.08.2018)

за позовом: Заступника прокурора Кіровоградської області, м.Кропивницький, в інтересах держави в особі Східного офісу Державної аудиторської служби України, м. Дніпро та Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради, м.Олександрія, Кіровоградська область

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Нетеси Миколи Миколайовича, смт.Новоархангельськ, Кіровоградська область

про визнання недійсними додаткових угод до договору про закупівлю товару та стягнення 66 384 грн. 60 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Кіровоградської області звернувся до Господарського суду Кіровоградської області в інтересах держави в особі Східного офісу Державної аудиторської служби України та Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради з позовною заявою (з урахуванням уточнень) з вимогами до Фізичної особи-підприємця Нетеси Миколи Миколайовича (надалі - ФОП Нетеса М.М.) про визнання недійсними наступних додаткових угод:

- №1 від 11.09.2017 до договору про закупівлю №336-Т від 08.09.2017, укладеного Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та ФОП Нетесою М.М.;

- №2 від 12.09.2017 до договору про закупівлю №336-Т від 08.09.2017, укладеного Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та ФОП Нетесою М.М.;

- №3 від 13.09.2017 до договору про закупівлю №336-Т від 08.09.2017, укладеного Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та ФОП Нетесою М.М.;

- №4 від 14.09.2017 до договору про закупівлю №336-Т від 08.09.2017, укладеного Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та ФОП Нетесою М.М.;

- №5 від 15.09.2017 до договору про закупівлю №336-Т від 08.09.2017, укладеного Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та ФОП НетесоюМ.М.;

- №7 від 13.10.2017 до договору про закупівлю №336-Т від 08.09.2017, укладеного Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та ФОП НетесоюМ.М.,

та про стягнення з відповідача на користь Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради безпідставно сплачених коштів в сумі 66 384 грн. 60 коп.

Рішенням Господасрького суду Кіровоградської області від 17.08.2018 у справі №912/898/18 (суддя Тимошевська В.В.) позов задоволено;

- визнано недійсною додаткову угоду № 1 від 11.09.2017 до договору про закупівлю №336-Т від 08.09.2017, укладеного Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та ФОП Нетесою М.М.;

- визнано недійсною додаткову угоду № 2 від 12.09.2017 до договору про закупівлю №336-Т від 08.09.2017, укладеного Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та ФОП Нетесою М.М.;

- визнано недійсною додаткову угоду № 3 від 13.09.2017 до договору про закупівлю №336-Т від 08.09.2017, укладеного Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та ФОП Нетесою М.М.;

- визнано недійсною додаткову угоду № 4 від 14.09.2017 до договору про закупівлю №336-Т від 08.09.2017, укладеного Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та ФОП Нетесою М.М.;

- визнано недійсною додаткову угоду №5 від 15.09.2017 до договору про закупівлю №336-Т від 08.09.2017, укладеного Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та ФОП Нетесою М.М.;

- визнано недійсною додаткову угоду № 7 від 13.10.2017 до договору про закупівлю №336-Т від 08.09.2017, укладеного Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та ФОП Нетесою М.М.;

з ФОП Нетеси М.М. на користь Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради стягнуто 66 384 грн. 60 коп. безпідставно сплачених коштів; з ФОП Нетеси М.М. на користь прокуратури Кіровоградської області стягнуто 12 334 грн. судового збору.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що додаткові угоди №1 від 11.09.2017, №2 від 12.09.2017, №3 від 13.09.2017, №4 від 14.09.2017, №5 від 15.09.2017, №7 від 13.10.2017 до договору про закупівлю №336-Т від 08.09.2017, які укладено між Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та ФОП Нетесою М.М., суперечать приписам п. 2 ч.4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі". Місцевий господарський суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення надмірно сплачених бюджетних коштів у сумі 66 384 грн. 60 коп. на підставі ст.1212 Цивільного кодексу України та доведеність прокурором підстав для представництва в суді інтересів держави за поданим позовом і визначеними позивачами.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ФОП Нетеса М.М. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить апеляційний господарський суд його скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апелянт зазначає, що:

- спірні додаткові угоди укладені відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі" та роз'яснень Міністерства економічного розвитку і торгівлі України «Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю»; звертаючись кожного разу із пропозицію щодо внесення змін до ціни товару, відповідачем надавались належні докази (довідки торговельних організацій щодо зміни коливань на ринку відповідної продукції);

- помилковим є висновок місцевого господарського суду про наявність підстав у прокурора на здійснення моніторингу проведеної Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради закупівлі, звернення з позовом до суду в інтересах держави в особі визначених ним органів.

Прокуратура Кіровоградської області проти доводів апеляційної скарги заперечує, вважає їх необгрунтованими, просить апеляційний господарський суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення - без змін. Зазначає, що матеріалами справи доведено наявність безпідставного підвищення ціни на товар шляхом укладення спірних додаткових угод, що є наслідком визнання їх недійсними та повернення надмірно сплачених коштів, а також можливість прокурора звертатись до суду з відповідним позовом в інтересах держави в особі взначених органів, які належним чином не здійснюють покладених на них функцій.

Східний офіс Державної аудиторської служби України позицію прокуратури підтримав, позов вважає обгрунтованим та таким, що має бути задоволений.

Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради вважає, що оскаржуване рішення слід скасувати, звертає увагу апеляційного господарського суду на правову позицію Верховного суду, викладену, за його твердженням, в аналогічній справі (постанова від 03.05.2018 у справі №922/3393/17) щодо відсутності підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді у розумінні ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Зазначає, що спірні додаткові угоди укладені у встановленому законом порядку з дотриманням норм чинного законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутніх в судовому засіданні учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради проведено відкриті торги щодо закупівлі "Зернові культури та картопля" (код ДК 021:2015-15310000-4) 40 000 кілограм з очікуваної вартістю 200 000 грн.

Оголошення про проведення відкритих торгів оприлюднено в мережі Інтернет на веб-сайті "Prozorro - публічні закупівлі" за UА-2017-06-30-000218-b. Основним критерієм вибору переможця є ціна.

Учасниками вказаних торгів зареєструвалися:

- Фізична особа-підприємець Нетеса Микола Миколайович з пропозицією 192 000 грн. (остаточна ціна 192 000 грн.);

- Фізична особа-підприємець Головач Сергій Михайлович з пропозицією 200 000 грн. (остаточна ціна 200 000 грн).

За результатами проведених торгів переможцем вказаного аукціону визначено ФОП Нетесу М.М. з ціновою пропозицією 192 000,00 грн., тобто за ціною картоплі 4,80 грн за кілограм.

08.09.2017 між Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради (Замовник) та ФОП Нетесою М.М. (Постачальник) укладено договір про закупівлю товарів (робіт та послуг) за державні кошти № 336-Т (надалі - договір), за умовами договору Постачальник зобов'язався у 2017 році поставити, а Замовник - прийняти та оплатити товар "Зернові культури та картопля" (код ДК 021:2015-15310000-4): картопля (03212100-1) ДСТУ 4506:2005, в загальній кількості 40 000 кг, по ціні 4 грн. 80 коп. за 1 кілограм (картопля).

Ціна договору становить 192 000 грн. (без ПДВ) (п. 3.1. договору).

В подальшому між Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та ФОП Нетесою М.М. було укладено додатковиі угоди до договору (надалі - додаткові угоди), із яких у 5 угодах збільшено ціну за одиницю товару, а саме:

№1 від 11.09.2017, в якій ціну за 1 кг. картоплі збільшено до 5 грн. 28 коп;

№2 від 12.09.2017, в якій ціну за 1 кг. картоплі збільшено до 5 грн. 81 коп;

№3 від 13.09.2017, в якій ціну за 1 кг. картоплі збільшено до 6 грн. 39 коп;

№4 від 14.09.2017, в якій ціну за 1 кг. картоплі збільшено до 7 грн. 03 коп;

№5 від 15.09.2017, в якій ціну за 1 кг. картоплі збільшено до 7 грн. 73 коп;

в Додатковій угоді №7 від 13.10.2017 ціну за 1 кг. картоплі зменшено до 7 грн.

Додатковими угодами №6 від 10.10.2017, №8 від 26.10.2017, № 9 від 30.10.2017, № 10 від 09.11.2017, № 11 від 23.11.2017 збільшено суму бюджетних зобов'язань договору та внесено зміни до нього, збільшивши видатки за договором.

На виконання умов договору та додаткових угод до нього ФОП Нетесою М.М. поставлено, а Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради отримано обумовлений договором товар, а саме - картопля в наступній кількості та за ціною:

15.09.2017 в кількості 2170 кг. за ціною 7 грн. 73 коп. 1 кг. на загальну суму 16 774 грн. 10 коп;

18.09.2017 в кількості 1000 кг. за ціною 7 грн. 73 коп. за 1 кг. на загальну суму 7 730 грн;

25.09.2017 в кількості 3350 кг. за ціною 7 грн. 73 коп. за 1 кг. на загальну суму 25 895 грн. 50 коп;

29.09.2017 в кількості 5150 кг. за ціною 7 грн. 73 коп. за 1 кг. на загальну суму 39 809 грн. 50 коп;

10.10.2017 в кількості 550 кг. за ціною 7 грн. 73 коп.за 1 кг. на загальну суму 4 251 грн. 50 коп;

17.10.2017 в кількості 1400 кг. за ціною 7 грн. за 1 кг. на загальну суму 9 800 грн;

20.10.2017 в кількості 100 кг. за ціною 7 грн. за 1 кг. на загальну суму 700 грн;

01.11.2017 в кількості 4550 кг. за ціною 7 грн. за 1 кг. на загальну суму 31 850 грн;

07.11.2017 в кількості 100 кг. за ціною 7 грн. за 1 кг. на загальну суму 700 грн;

15.11.2017 в кількості 1300 кг. за ціною 7 грн. за 1 кг. на загальну суму 9 100 грн;

21.11.2017 в кількості 1200 кг. за ціною 7 грн. за 1 кг. на загальну суму 8 400 грн;

24.11.2017 в кількості 500 кг. за ціною 7 грн. за 1 кг. на загальну суму 3 500 грн;

21.12.2017 в кількості 2150 кг. за ціною 7 грн. за 1 кг. на загальну суму 15 050 грн;

26.12.2017 в кількості 2600 кг за ціною 7 грн. на загальну суму 18 200 грн.

Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради оплачено поставлений товар повністю у відповідності до наведеної вище ціни, що підтверджується наявними у справі доказами та не заперечується учасниками справи.

Як стверджує прокурор, при укладені Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та ФОП Нетесою М.М. додаткових угод №№1-5, 7 не дотримано вимог п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" та безпідставно змінено істотні умови договору, оскільки кожного разу при їх укладенні сторонами договору не обґрунтовано та документально не підтверджено коливання ціни товару на ринку, а тому такі додаткові угоди мають бути визнані судом недійсними, а сплачені за ними грошові кошти підлягають поверненню платнику.

В ч.1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 185 Господарського кодексу України до укладення господарських договорів на біржах, оптових ярмарках, публічних торгах застосовуються загальні правила укладення договорів на основі вільного волевиявлення, з урахуванням нормативно-правових актів, якими регулюється діяльність відповідних бірж, ярмарків та публічних торгів.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 656 Цивільного кодексу України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади визначено Законом України "Про публічні закупівлі".

Статтею 2 вказаного Закону визначено, що він застосовується, зокрема, до замовників за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень. Під час здійснення закупівлі товарів, робіт і послуг, вартість яких є меншою за вартість, що встановлена вище, замовники повинні дотримуватися принципів здійснення публічних закупівель, установлених цим Законом, та можуть використовувати електронну систему закупівель з метою відбору постачальника товару (товарів), надавача послуги (послуг) та виконавця робіт для укладення договору.

Згідно визначень основних термінів, які вживаються у Законі України "Про публічні закупівлі" (ст. 1), предмет закупівлі - товари, роботи чи послуги, що закуповуються замовником у межах єдиної процедури закупівлі, щодо яких учасникам дозволяється подавати тендерні пропозиції або пропозиції на переговорах (у разі застосування переговорної процедури закупівлі). Предмет закупівлі визначається замовником у порядку, встановленому уповноваженим органом. Тендерна пропозиція - пропозиція щодо предмета закупівлі або його частини (лота), яку учасник подає замовнику відповідно до вимог тендерної документації.

Відповідно до тендерної документації, поданої Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради, вартість предмета закупівлі UА-2017-06-30-000218-b становить 200 000 грн. Замовником обрано процедуру закупівель, яка передбачена ст. 12 Закону - відкриті торги.

Тобто, при визначені меж застосування Закону України "Про публічні закупівлі" визначальним є вартість предмета закупівлі, а не сума договору, який вже укладено за результатами торгів, оскільки сума договору становить лише кінцеву ціну, запропоновану учасниками, і не є вартістю самої процедури закупівель.

Таким чином, як правильно зазначив місцевий господарський суд, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Закону України "Про публічні закупівлі". Твердження відповідача про необхідність дотримання в даному випадку лише принципів здійснення публічних закупівель є помилковим.

Закон України "Про публічні закупівлі" передбачає, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 36 Закону).

В силу вимог ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов'язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі (п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону).

З укладених між Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та ФОП Нетесою М.М. додаткових угод №№1-5 вбачається, що ними збільшено ціну товару за договором на 10% кожного разу по кожній окремій угоді. В додатковій угоді №7 ціна товару зменшена майже на 10% від збільшеної ціни товару згідно додаткової угоди №5.

ФОП Нетеса М.М. звертався до Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради з листами, в яких просив підняти ціну постачання картоплі за договором на 10% за кожним зверненням. Вказані пропозиції мотивовано сезонним коливанням цін та подорожчанням закупівельної ціни на картоплю свіжу. До вказаних листів за їх змістом будь-які документи не додавались. Листи подано до Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради кожного дня з 11.09.2017 по 15.09.2017.

На підтвердження коливання ціни товару Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради надано до прокуратури довідки Комунального підприємства "Олександрійській центральний ринок" без номерів та дат, за змістом яких вартість картоплі в період з 11.09.2017 по 15.09.2017 є наступною: мінімальна ціна - 7 грн., максимальна ціна - 8 грн. (а.с. 48-52, т.1).

Згідно роз'яснень Міністерства економічного розвитку і торгівлі України "Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю" від 07.04.2015 №3302-05/11398-07 у залежності від коливання ціни товару на ринку сторони протягом дії договору про закупівлю можуть вносити зміни декілька разів в частині ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків кожного разу з урахуванням попередніх змін, внесених до нього, сукупність яких може перевищувати 10 відсотків від ціни за одиницю товару, визначеної сторонами на момент укладання договору про закупівлю та за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної у договорі, і виконати свої зобов'язання відповідно до такого договору з урахуванням зазначених змін. Враховуючи викладене, при кожному внесенні змін до договору про закупівлю у вищезазначеному випадку шляхом укладання додаткової угоди до договору сторони договору зобов'язані належним чином виконувати умови такого договору з урахуванням змінених його умов кожного разу. Водночас внесення таких змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.

Згідно п.п. 57 п. 4 Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 N459, вказане Міністерство надає роз'яснення щодо застосування законодавства у сфері державних закупівель.

Вказаний висновок слідує з аналізу п.2 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", так як наведена норма обмежує одноразове збільшення ціни 10 відсотками.

За змістом довідок Комунального підприємства "Олександрійській центральний ринок" без номерів та дат, вартість картоплі в період з 11.09.2017 по 15.09.2017 становить: мінімальна ціна - 7 грн., максимальна ціна - 8 грн. Тобто, згідно вказаних довідок ціна на картоплю в період з 11 по 15.09.2017 була сталою, а отже коливання ціни на картоплю у вказаний період відсутнє.

В матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують коливання ціни на картоплю в сторону її збільшення в період з 08.09.2017 (дата укладення договору) по 11.09.2017 (дата укладення додаткової угоди № 1). Так, згідно наданих до справи Управлінням економіки Олександрійської міської ради Кіровоградської області даних щодо моніторингу цін на основні продовольчі товари в торговельній мережі на ринках м.Олександрії ціна на картоплю за 1 кг. становила: станом на 08.09.2017 - мінімальна 7 грн., максимальна 8 грн.; станом на 10.10.2017 - мінімальна та максимальна 7 грн (а.с. 60-63, т.2). Тобто, в період з 08.09.2017 по 11.09.2017 будь-яке збільшення ціни на картоплю на ринках м.Олександрії, відсутнє. Ціна на картоплю станом на 08.09.2017 (дата укладення договору) та станом на 11.09.2017 (дата укладення додаткової угоди №1) є однаковою - мінімальна 7 грн. та максимальна 8 грн. за 1 кг. картоплі.

Окрім того, згідно висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи у кримінальному провадженні № 0000254 від 19.02.2018 № 278-282/18-27, середня ринкова ціна на товарному ринку регіону на картоплю з 08.09.2017 по 15.09.2017 незмінна; коливання цін на відповідний продукт протягом зазначеного періоду відсутнє (а.с. 93-97, т.1).

Отже, матеріалами справи не підтверджено правові підстави для збільшення ціни товару за договором у відповідності до укладених додаткових угод. Також не доведено коливання ціни картоплі для зменшення ціни товару згідно додаткової угоди № 7. Окрім того, враховуючи, що не встановлено правових підстав для збільшення ціни картоплі, то відповідно її зменшення згідно додаткової угоди №7 до 7 грн, що є збільшеною ціною порівняно з договором, є неправомірним.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що додаткові угоди №1 від 11.09.2017, №2 від 12.09.2017, №3 від 13.09.2017, №4 від 14.09.2017, №5 від 15.09.2017, №7 від 13.10.2017 укладено між Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та ФОП Нетесою М.М. за відсутності законодавчо визначених підстав та суперечать приписам п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі".

У тендерній пропозиції ФОП Нетеса М.М. прийняв на себе зобов'язання постачати картоплю по ціні 4,80 грн за 1 кг та став переможцем аукціону по такій пропозиції. Подання ФОП Нетеса М.М. при проведенні торгів найменшої цінової пропозиції, наслідком чого стало обрання відповідача переможцем, та подальше щоденне надсилання листів з проханням збільшити ціну товару (з першого робочого дня після укладення договору) не відповідає принципу добросовісної конкуренції серед учасників. Свідченням вказаного є також відсутність будь-якої поставки товару по зазначеній в договорі ціні. Як слідує з матеріалів справи, фактичне постачання картоплі ФОП Нетеса М.М. почав здійснювати лише з 15.09.2017 після встановлення найвищої ціни - 7 грн. 73 коп. Після зменшення ціни на картоплю згідно додаткової угоди №7, її постачання здійснювалось по ціні 7,00 грн

Укладення Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради додаткових угод з постійним збільшенням ціни за товар та за відсутності фактичної поставки такого товару до моменту встановлення його максимальної ціни не відповідає принципу максимальної економії та ефективності.

Частиною 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільного права може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Таким чином, порушення при укладенні додаткових угод №1 від 11.09.2017, №2 від 12.09.2017, №3 від 13.09.2017, №4 від 14.09.2017, №5 від 15.09.2017, №7 від 13.10.2017 п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" є підставою для визнання таких додаткових угод недійсними.

Відповідно до ч.ч. 3-5 ст.53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст.174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський Суд з прав людини (надалі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф. В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, п. 27).

Водночас існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009, заява N42454/02, п.35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі):

"Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

Водночас, ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 N1604(2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.

Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п.3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п. 3 ч.2 ст. 129 Конституції України).

Положення п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Відповідно до ч.3 ст. 23 цього Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч.4 цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень ст.2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.99 N 3-рп/99 Конституційний Суд України, з'ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 зі справи N 806/1000/17).

У справі, що розглядається, заступник прокурора обґрунтував наявність "інтересів держави" порушенням, на його думку, законності у сфері публічних закупівель. З посиланням на практику ЄСПЧ у справі "Трегубенко проти України" заступник прокурора зазначив про те, що правильне застосування законодавства незаперечно становить "суспільний інтерес".

Водночас п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції передбачає можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках.

Аналіз ч.3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб'єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб'єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з'ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб'єктом звернення до суду і замінювати належного суб'єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 с. 7 Закону України "Про публічні закупівлі" Уповноважений орган здійснює регулювання та реалізує державну політику у сфері закупівель у межах повноважень, визначених цим Законом.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, здійснює контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією, цим Законом та іншими законами України.

Положенням про Державну аудиторську службу України, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 N43, Державна аудиторська служба є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю, відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний фінансовий контроль за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, дотриманням законодавства про державні закупівлі.

Відповідно до вказаного Положення Державна аудиторська служба України вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, зокрема звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

У разі вирішення спору по суті безпідставність звернення прокурора до суду на захист інтересів держави може бути підставою для скасування судового акта у випадку, коли законних підстав для такого представництва явно не було, що свідчить про порушення п.3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України.

Звертаючись до господарського суду з позовною заявою у даній справі, заступник прокурора послався на ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", Рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 № 3-рп/99 та вказав, що правовідносини, пов'язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) додаткових угод до договору, на підставі якого ці кошти витрачаються, такому суспільному інтересу не відповідає. Виконання зобов'язань за додатковими угодами до договору, укладеними з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель, призвело до нераціонального та неефективного використання державних коштів, що не відповідає меті Закону України "Про публічні закупівлі" та принципам, за якими мають здійснюватися публічні закупівлі. Виплата коштів у зв'язку з укладенням додаткових угод зумовило витрату коштів, що негативно вплинуло на видаткову частину бюджету, а тому є порушенням економічних інтересів держави, що відповідно до ст. 131-1 Конституції України покладає на органи прокуратури обов'язок здійснювати представництво інтересів держави в суді шляхом пред'явлення позову.

Разом з цим, за твердженням заступника прокурора, а ні Східним офісом Держаудитслужби, а ні Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради, не вжито заходів до оскарження додаткових угод до договору закупівлі та повернення безпідставно витрачених коштів до бюджету в судовому порядку.

Заступник прокурора послався на положення законодавства щодо державного регулювання і контролю у сфері закупівель та зазначив, що Східний офіс Держаудитслужби виконує функції захисту державних інтересів у вигляді належного дотримання суб'єктами норм чинного законодавства, тому він наділений правом захищати інтереси держави.

Затсупником прокурора вказано, що Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради є головним розпорядником коштів та з його рахунків виділено кошти на оплату за договором. Управління забезпечує ефективне і цільове використання бюджетних коштів, здійснює фінансове, матеріально-технічне забезпечення підпорядкованих навчальних закладів. Окрім того, Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради є замовником державних закупівель послуг з харчування дітей і є стороною у спірному договору, а тому заступником прокурора визначено позивачем дане Управління.

За обґрунтуванням заступника прокурора, укладення оспорюваних додаткових угод всупереч норм Закону України "Про публічні закупівлі" є прямим порушенням законності в бюджетній сфері, яке сприяє розвитку інфляційних процесів у країні, підриває довіру громадян і наносить вагомий матеріальний і моральний збиток, що не може не відобразитися на державних інтересах та авторитеті держави. Тому підставою для звернення заступника прокурора до суду в інтересах держави з даним позовом є загроза порушень економічних інтересів держави внаслідок укладення незаконних правочинів, чим може бути завдано шкоди бюджету у вигляді незаконних витрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Метою Закону України "Про публічні закупівлі" є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Закупівля товару за вказаним Законом здійснюється за рахунок бюджетних коштів.

Законом встановлено, що замовником є органи державної влади, органи місцевого самоврядування та органи соціального страхування, створені відповідно до закону, а також юридичні особи (підприємства, установи, організації) та їх об'єднання, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі, за наявності однієї з таких ознак, зокрема, юридична особа є розпорядником, одержувачем бюджетних коштів (ст. 1).

Згідно ст. 61 Закону України "Про освіту" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування. Вказана норма кореспондується із статтею 78 Закону України "Про освіту" в новій редакції від 05.09.2017.

Згідно ст.7-1 Закону України "Про публічні закупівлі" моніторинг закупівель проводить центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та його органи на місцях.

Відповідно до ч. ст.2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

За змістом пунктів 1, 7, 8, 10 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надається право: перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур державних закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей; пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Як зазначено в Положенні про Державну аудиторську службу України, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 43 від 03.02.2016, Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань реалізує державний фінансовий контроль через здійснення моніторингу закупівель, перевірки державних закупівель. Зокрема, згідно п.4 даного Положення здійснює контроль за: цільовим, ефективним використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів; досягненням економії бюджетних коштів і результативності в діяльності розпорядників бюджетних коштів; дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів; дотриманням законодавства про державні закупівлі; усуненням виявлених недоліків і порушень; вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; застосовує заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, накладає адміністративні стягнення на осіб, винних у порушенні законодавства; передає в установленому порядку правоохоронним органам матеріали за результатами державного фінансового контролю у разі встановлення порушень законодавства, за які передбачено кримінальну відповідальність або які містять ознаки корупційних діянь.

Постановою Кабінету Міністрів України №266 від 06.04.2016 "Про утворення міжрегіональних територіальних органів Державної аудиторської служби" затверджено перелік міжрегіональних територіальних органів Держаудитслужби України. Відповідно до п.1 вказаної постанови міжрегіональні територіальні органи Держаудитслужби за переліком згідно додатку 1 утворюються як юридичні особи публічного права.

Відповідно до наказу Держаудитслужби України № 23 від 02.06.2017 затверджено Положення про Східний офіс Держаудитслужби, згідно якого Східний офіс Держаудитслужби підпорядковується Держаудитслужбі та є її міжрегіональним територіальним органом. У складі Офісу утворюються як структурні підрозділи управління в Донецькій, Запорізькій, Кіровоградській областях. Управління здійснюють свої повноваження на території адміністративно-територіальних одиниць за їх місцезнаходженням відповідно.

Таким чином, Східний офіс Державної аудиторської служби України є органом, уповноваженим державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах на території Кіровоградської області.

Правовідносини, пов'язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а незаконність додаткових угод до договору, на підставі якого ці кошти витрачаються, такому суспільному інтересу не відповідає.

Виконання зобов'язань за додатковими угодами до договору, укладеними з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель, призвело до нераціонального та неефективного використання державних коштів, що не відповідає меті Закону України "Про публічні закупівлі" та принципам, за якими мають здійснюватися публічні закупівлі, закріпленими в ст. 3 даного Закону.

Таким чином, у даному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес.

Відповідно до положення про Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради, затвердженого рішенням міської ради №169 від 26.03.2011, Управління являється виконавчим органом Олександрійської міської ради. Управління фінансується за рахунок коштів міського бюджету, має самостійний баланс, рахунки в органах казначейства, печатку, власні бланки. Здійснює фінансове, матеріально-технічне забезпечення підпорядкованих навчальних закладів. Начальник відділу є розпорядником коштів, які виділяються на утримання Управління. Крім того, Управління забезпечує ефективне і цільове використання бюджетних коштів .

Держава забезпечує бюджетні асигнування на освіту, а також валютні асигнування на основну діяльність. Бюджетні асигнування на освіту та позабюджетні кошти не підлягають вилученню та використовуються виключно за призначенням, що закріплено Законом України "Про освіту".

Бюджетним кодексом України визначаються правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Бюджетного кодексу України для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Згідно ч. 5 ст.22 Бюджетного кодексу України головний розпорядник бюджетних коштів отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет).

Правовідносини, пов'язані з використанням бюджетних коштів, в тому числі і місцевих бюджетів, становлять суспільний інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) угод, на підставі яких ці кошти витрачаються, такому суспільному інтересу не відповідає.

Частиною 1 ст. 62 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що держава фінансово підтримує місцеве самоврядування, бере участь у формуванні доходів місцевих бюджетів, здійснює контроль за законним, доцільним, економним, ефективним витрачанням коштів та належним їх обліком. Вона гарантує органам місцевого самоврядування доходну базу, достатню для забезпечення населення послугами на рівні мінімальних соціальних потреб. У випадках, коли доходи від закріплених за місцевими бюджетами загальнодержавних податків та зборів перевищують мінімальний розмір місцевого бюджету, держава вилучає із місцевого бюджету до державного бюджету частину надлишку в порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 Бюджетного кодексу України має бути дотримано принцип ефективності та результативності при складанні та виконанні бюджетів, де усі учасники бюджетного процесу мають прагнути досягнення цілей, запланованих на основі національної системи цінностей і завдань інноваційного розвитку економіки, шляхом забезпечення якісного надання послуг, гарантованих державою, місцевим самоврядуванням, при залученні мінімального обсягу бюджетних коштів та досягнення максимального результату при використанні визначеного бюджетом обсягу коштів.

Оскільки фінансування за оспорюваними додатковими угодами здійснюється за рахунок коштів державного бюджету (субвенції) та місцевого бюджету, то у даному випадку звернення прокурора спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання правомірності використання бюджетних коштів, за рахунок яких здійснюється фінансування закладів освіти територіальної громади, виплати заробітної плати працівникам бюджетних установ. Проведення процедури державних закупівель та укладення договору із порушенням законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання у цій сфері суспільних відносин законодавства становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора.

Разом з тим, ні Східний офіс Державної аудиторської служби України, ні Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради не вжили заходів до усунення порушень Закону України "Про державні закупівлі" та оскарження додаткових угод до договору закупівлі у судовому порядку.

При цьому, прокурор до звернення до господарського суду з позовом у даній справі попередньо в порядку ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" письмово повідомив Східний офіс Держаудитслужби та Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради про наявність підстав для представництва в суді (а.с. 98, 99, т.1).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про правомірність та обґрунтованість звернення заступника прокурора Кіровоградської області в інтересах держави в особі Східного офісу Державної аудиторської служби України та Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради до господарського суду Кіровоградської області з даним позовом та наявність у прокурора підстав для представництва інтересів держави в суді.

Посилання відповідача на свободу договору, яка закріплена у ст.627 Цивільного кодексу України, спростовується положеннями ч.3 ст. 6 наведеного кодексу. За наведеною нормою у тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обов'язковість положень цього акта для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень. Тобто, свобода договору, яка закріплена у ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, та яка полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, не є безмежною та при укладенні договору підлягають врахуванню імперативні норми законодавства.

Чинність рішень тендерного комітету Управління освіти, молоді та спору Олександрійської міської ради про внесення оспорюваних змін до договору, які надано відповідачем до справи (а.с. 21-27, т.2), не впливає на правомірність відповідних додаткових угод, оскільки такі рішення не є законодавчою підставою для укладення.

Участь у справі кількох позивачів допускається положеннями Господарського процесуального кодексу України та обґрунтованість участі двох позивачів у даній справі мотивована викладеними вище обставинами.

Таким чином, позовні вимоги заступника прокурора, які заявлено в інтересах держави в особі Східного офісу Держаудитслужби та Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради про визнання недійсними додаткових угод №1 від 11.09.2017, №2 від 12.09.2017, №3 від 13.09.2017, №4 від 14.09.2017, №5 від 15.09.2017, №7 від 13.10.2017 є обґрунтованими, належним чином підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Посилання Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради на висновки Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладені у постанові від 03.05.2018 у справі №922/3393/17, апеляційний господарський суд до уваги не приймає, оскільки у вказаній постанові надано оцінку вимогам прокурора по суті заявлених вимог, будь-яких висновків щодо відсутності повноважень прокурора у цій справі постанова не містить.

За приписами ч.1 ст. 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Частиною 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. При цьому, згідно із п. 1 ч. 3 ст. 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Як вбачається з матеріалів справи, Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради за період з 15.09.2017 по 13.10.2017 проведено оплату за поставлену картоплю в кількості 12 220 кг. по ціні 7 грн. 53 коп. за 1 кг. на загальну суму 94 460 грн. 60 коп. При виконанні умов договору при закупівлі 12 220 кг. по ціні 4 грн. 80 коп за 1 кг. сплаті підлягає 58 656 грн., що свідчить про переплату в сумі 35 804 грн. 60 коп.

За період з 13.10.2017 по 31.12.2017 Управлінням проведено оплату за поставлену картоплю в кількості 13 900 кг. по ціні 7 грн за 1 кг. на загальну суму 97 300 грн. При виконанні умов договору при закупівлі 13 900 кг. по ціні 4 грн. 80 коп. за 1 кг. сплаті підлягає 66 720 грн., що свідчить про переплату в сумі 30 580 грн.

Таким чином, Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради безпідставно сплачено на користь ФОП Нетеси М.М. 66 384,60 грн.

Отже, позовні вимог заступника прокурора про стягнення з ФОП Нетеса М.М. на користь Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради безпідставно сплачених коштів в розмірі 66 384 грн. 60 коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що Господарським судом Кіровоградської області обставини справи з'ясовані повно та всебічно; рішення у даній справі ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права; підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, пов'язані з переглядом судового рішення в апеляційній інстанції, покладаються на ФОП Нетесу М.М.

З огляду на викладене та керуючись ст. 129, ст. 276, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Нетеси Миколи Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.08.2018 у справі №912/898/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту до Верховного Суду.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Подобєд

(Повний текст постанови складено 26.12.2018).