ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2018 р. Справа№ 910/8792/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Разіної Т.І.

Тищенко А.І.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Башкирська перевізна компанія»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.09.2018

у справі №910/8792/17 (суддя Пінчук В.І.)

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Башкирська перевізна компанія»

на дії Конотопського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно - експедиційна компанія «Енерготранс»

до Закритого акціонерного товариства «РТХ - Логістик»

про стягнення 2 326 032,66 руб.

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.09.2018 у справі №910/8792/17 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Башкирська перевізна компанія» на дії Конотопського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області повернуто скаржнику без розгляду, оскільки остання подана скаржником з пропуском процесуального строку, встановленого статтею 341 Господарського процесуального кодексу України та без клопотання про його поновлення.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, 08.10.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «Башкирська перевізна компанія» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.09.2018 у справі №910/8792/17 скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що скаржник, який не був ані учасником справи №910/8792/17, ані учасником виконавчого провадження №56506348, дізнався про постанову про накладення арешту на майно від 05.07.2018 та постанову про опис та арешт майна боржника від 12.07.2018 лише 14.09.2018 з листа АТ «СГ-Транс» №4259/1, а тому, відповідно до пункту «а» частини 1 статті 341 Господарського процесуального кодексу України, ним не пропущено строк на подання до суду скарги на дії ДВС.

У апеляційній скарзі апелянт також просив суд поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 24.09.2018 у справі №910/8792/17, оскільки у судовому засіданні вищезазначена ухвала не проголошувалась, а текст оскаржуваної ухвали апелянтом було отримано лише 01.10.2018 (до апеляційної скарги додається витяг із сайту Укрпошти), а тому апелянт має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.11.2018 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Башкирська перевізна компанія» у справі №910/8792/17 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Разіної Т.І., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2018 у справі №910/8792/17 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Башкирська перевізна компанія» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 24.09.2018 у справі №910/8792/17, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Башкирська перевізна компанія» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.09.2018 у справі №910/8792/17, розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), встановлено сторонам строк для надання можливості скористатися наданими статтями 166, 167, 263, 267 Господарського процесуального кодексу України правами - до 30.11.2018.

Учасники справи своїм правом надати суду відзив на апеляційну скаргу не скористалися.

Враховуючи закінчення встановленого ухвалою суду від 15.11.2018 строку для подачі сторонами документів, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції по суті.

Суд, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, дійшов висновку щодо наявності підстав для скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 24.09.2018 у даній справі з огляду на наступне.

У провадженні Господарського суду міста Києва знаходилась справа №910/8792/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиційна компанія «Енерготранс» до Закритого акціонерного товариства «РТХ - Логістик» про стягнення 2 326 032,66 руб. попередньої оплати за договором №536-ТЄО від 10.11.2016 про надання транспортно-експедиційних послуг.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.10.2017 у справі №910/8792/17 позовні вимоги позивача задоволено та присуджено до стягнення із Закритого акціонерного товариства «РТХ - Логістик» 2 326 032,66 руб. попередньої оплати та 16 285,14 грн. судового збору.

На виконання зазначеного рішення судом першої інстанції 31.10.2017 були видані відповідні накази.

18.09.2018 через канцелярію Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Башкирська перевізна компанія» надійшла скарга на дії Конотопського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області.

Як вбачається зі змісту зазначеної скарги, Товариство з обмеженою відповідальністю «Башкирська перевізна компанія» просить суд:

- визнати протиправними дії Конотопського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області щодо накладення арешту на майно, а саме, залізничні вагони - цистерни №76669431, №76671957, №76672260, №76672310, №76672914, №76673078, №76673359, №76673912, №76673912, №76677566, №76678069, №76682715, №76682772, які належать на праві приватної власності скаржнику;

- скасувати опис та арешт майна, а саме, арешт вагонів - цистерн №76669431, №76671957, №76672260, №76672310, №76672914, №76673078, №76673359, №76673912, №76673912, №76677566, №76678069, №76682715, №76682772, накладений постановою від 05.07.2018 Конотопського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області у межах виконавчого провадження №56506348 та постановою про опис та арешт майна боржника від 12.07.2018.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції невірно, із посилання на пропуск встановленого статтею 341 Господарського процесуального кодексу України строку, повернув скаргу Товариству з обмеженою відповідальністю «Башкирська перевізна компанія», оскільки у даному випадку були наявні правові підстави для відмови у її прийнятті до розгляду на підставі пункту 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України та статті 339 Господарського процесуального кодексу України.

Як вбачається зі скарги, Товариство з обмеженою відповідальністю «Башкирська перевізна компанія» просить визнати неправомірними дії ВДВС стосовно винесення постанов від 05.07.2018 та 12.07.2018, а також скасувати опис та арешт майна, накладеного на підставі даних постанов, винесених Конотопським міжрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області в рамках виконавчого провадження №56506348, щодо виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/8792/17 від 31.10.2017. При цьому, в обґрунтування поданої скарги ТОВ «Башкирська перевізна компанія» зазначає, що з лютого 2018 року саме воно являється дійсним власником вагонів-цистерн №76669431, №76671957, №76672260, №76672310, №76672914, №76673078, №76673359, №76673912, №76673912, №76677566, №76678069, №76682715, №76682772, на які державним виконавцем було накладено арешт. Зазначене свідчить порушення права та інтересів ТОВ «Башкирська перевізна компанія» як дійсного власника вказаного майна.

Таким чином, з характеру заявлених вимог вбачається, що їх предметом є оскарження дій органів Державної виконавчої служби по виконанню рішення суду.

Разом із тим, частиною 1 статті 339 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Статтею 14 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Для проведення виконавчих дій виконавець за потреби залучає понятих, працівників поліції, представників органів опіки і піклування, інших органів та установ у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частинами 1, 2, 5 статті 15 вказаного Закону сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Частиною 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Таким чином, вищевказаними нормами визначено осіб, яких наділено правом звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, порушено їхні права, а саме: сторони та інші учасники, а також особи виконавчого провадження.

Наразі колегія суддів зазначає, що скаржник, Товариство з обмеженою відповідальністю «Башкирська перевізна компанія», не є ні стороною, ні учасником виконавчого провадження щодо виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/8792/17 від 31.10.2017.

Враховуючи вищезазначене у сукупності та керуючись статтею 339 Господарського процесуального кодексу України, а також статтями 14, 15, 74 Закону України «Про виконавче провадження», господарським судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Башкирська перевізна компанія» не наділене правом звернення зі скаргою на дії ВДВС в рамках справи №910/8792/17.

При цьому, колегія суддів зауважує, що якщо зняття арешту з майна не пов'язано зі спором про право на це майно і скаржник вважає себе власником спірного майна, доказом чого є відповідні документи, то останнього не позбавлено права звернутися до державної виконавчої служби з вимогою про зняття арешту зі спірного майна. У випадку відмови державної виконавчої служби у знятті арешту з майна, останній повинен звернутися до суду з вимогою про оскарження дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби, які розглядаються за правилами статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також, господарський суд вважає за необхідне роз'яснити скаржнику, що відповідно до частини 1 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно з частиною 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Окрім того, вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах (пункт 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження»).

Відповідачами у справах за цими позовами є стягувач і боржник, а справи підлягають розглядові за правилами господарського судочинства, якщо вони виникають у цивільних чи господарських правовідносинах і суб'єктний склад сторін у них відповідає вимогам статті 4 Господарського процесуального кодексу України.

Тобто, нормами чинного законодавства передбачено звернення особи до суду з вимогою про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Башкирська перевізна компанія» на дії Конотопського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області подана без дотримання вимог статті 339 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку із чим суд першої інстанції повинен був, із посиланням на вищевказані правові норми, відмовити у її прийнятті до розгляду, а не досліджувати скаргу, зокрема, з точки зору дотримання встановлених статтею 341 Господарського процесуального кодексу України строків для звернення до суду із останньою. Зазначене свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, у зв'язку з чим оскаржена ухвала суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга ТОВ «Башкирська перевізна компанія» (з огляду на прохальну частину останньої) частковому задоволенню.

Керуючись статтями 175, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 280, 281, 282, 284, 339 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Башкирська перевізна компанія» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.09.2018 у справі №910/8792/17 задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.09.2018 у справі №910/8792/17 скасувати.

Відмовити у прийнятті скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Башкирська перевізна компанія» на дії Конотопського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області до розгляду.

Матеріали справи №910/8792/17 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Ю.Б.Михальська

Судді Т.І. Разіна

А.І. Тищенко