ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

21.12.2018

Справа № 910/16949/18

Суддя Господарського суду міста Києва Трофименко Т.Ю., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Тедіс Україна" про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тедіс Україна" звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви від 17.12.2018 №2270/ГО/ЮД (особа, яка може отримати статус учасника справи – Товариство з обмеженою відповідальністю "Квартал-Трейдінг", у відповідності до якої, з урахуванням заяви про уточнення вимог заяв про забезпечення позову до подання позовної заяви №2270/ГО/ЮД від 17.12.2018 від 117.12.2018 №2272/ГО/ЮД, від 18.12.2018 №2279/ГО/ЮД та від 19.12.2018 №1718/ГО/ЮД, просить винести ухвалу про забезпечення позову до подання позовної заяви ТОВ "Тедіс Україна" до ТОВ "Квартал-Трейдінг" про стягнення суми боргу шляхом накладення арешту на:

- грошові кошти, що належать ТОВ "Квартал-трейдінг" в межах суми 9 856 078,80 грн., що знаходяться на: р/р 6599 в Столичній філії ПАТ "КБ "Приватбанк", м. Київ; р/р 1174 в Казначействі України; р/р 8969 в Столичній філії ПАТ "КБ "Приватбанк", м. Київ; р/р 8849 в Столичній філії ПАТ "КБ "Приватбанк", м. Київ;

- на товари, що знаходяться в обороті, а також товари, зокрема, але не виключно, тютюнові вироби, що знаходяться за адресами магазинів та торгових точок ТОВ "Квартал-Трейдінг" в межах суми 9 856 078,80 грн., із забороною його відчуження, передачу в заставу тощо за наступними адресами: м. Запоріжжя, вул. Виробнича, 13; м. Ірпінь, вул. М.Стельмаха, 9А; м. Львів, вул. Бузкова, 2; м. Миколаїв, вул. Авангардна, 6/12; м. Тернопіль, вул. Гайова, 42.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову до подання позовної заяви, всебічно і повно з’ясувавши фактичні обставини, на яких вона ґрунтується, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для її часткового задоволення з огляду на наступне.

Обґрунтовуючи звернення з даною заявою до суду заявник вказує на те, що у зв’язку із невиконанням ТОВ "Квартал-Трейдінг" взятих на себе грошових зобов’язань за договором поставки №51-ЛВ/18/КК щодо своєчасної оплати поставленого ТОВ "Тедіс Україна" товару останнім готується звернення з позовом до суду про стягнення відповідної заборгованості у розмірі 19 712 157,60 грн. в т.ч. із пред’явленням вимоги про звернення стягнення на поставлений ТОВ "Квартал-Трейдінг", однак, неоплачений ним товар (тютюнові вироби). При цьому, недобросовісність дій ТОВ "Квартал-Трейдінг", яка полягає у відсутності своєчасної оплати поставленого товару, відмові останнього в підписанні акту звірки та гарантійного листа, а також, те, що поставлений за вказаним договором товар (тютюнові вироби) є товаром швидкого обороту, високоліквідним, на думку заявника, є обґрунтованими підставами вважати, що поставлений товар буде реалізовано в стислі строки, а отримані від такої реалізації кошти – не будуть спрямовані на погашення заборгованості перед заявником, у зв’язку з чим і просить вжити визначені ним заходи забезпечення позову.

У відповідності до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

В п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" було зазначено, що заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Як зазначається заявником предметом його позову до ТОВ "Квартал-Трейдінг" будуть майнові вимоги про стягнення заборгованості з оплати поставленого за договором поставки №51-ЛВ/18/КК товару у розмірі 19 712 157,60 грн., в т.ч. шляхом звернення стягнення на поставлений товар в рахунок часткового погашення такої заборгованості.

При цьому, із доданої до заяви копії договору поставки №51-ЛВ/18/КК від 11.09.2018 вбачається, що в його умовами (п.п. 3.10, 4.5-4.8) сторонами було погоджено, що право власності на поставлений товар переходить до покупця в момент фактичної його передачі, яка оформлюється видатковими накладними, а оплата здійснюється з відтермінуванням у шість календарних днів з момент отримання товару.

Тобто, на підставі договору поставки №51-ЛВ/18/КК від 11.09.2018 між зазначеними сторонами виникли правовідносини купівлі-продажу товару в кредит в розумінні положень ст. 694 Цивільного кодексу України, адже мало місце погодження відстрочки його оплати.

У відповідності до ч. 6 ст. 694 Цивільного кодексу України з моменту передання товару, проданого в кредит, і до його оплати продавцю належить право застави на цей товар.

Тобто, за змістом вказаної норми виконання обов'язків покупця за договором купівлі-продажу у кредит забезпечується заставою переданого продавцем товару, яка виникає в момент передання товару, проданого в кредит, і діє до його оплати, що відповідає визначеним в положеннях ст.ст. 572, 573, 574 Цивільного кодексу України правовій природі та підстав виникнення застави, як виду забезпечення виконання зобов’язання.

При цьому, суд враховує, що норма ч. 6 ст. 694 Цивільного кодексу України не може бути застосована у випадку коли право власності на товар зберігається за продавцем до повної оплати товару, і не переходить до покупця в момент фактичної передачі товару, оскільки в такому випадку покупець не може виступати його заставодавцем.

Відтак, урегульовані сторонами в умовах договору поставки №51-ЛВ/18/КК від 11.09.2018 аспекти існування правовідносин між ними можуть бути підставою для висновку, що в силу приписів ч. 6 ст. 694 Цивільного кодексу України до проведення ТОВ "Квартал-Трейдінг" повного розрахунку за поставлений ТОВ "Тедіс Україна" товар, його обтяжено заставою продавця (заявника), адже згідно приписів п. 3.10 такого договору право власності на поставлені тютюнові вироби не зберігається за продавцем, а переходить до покупця.

Однак, можливість існування застави проданого ТОВ "Тедіс Україна" на користь ТОВ "Квартал-Трейдінг" на підставі договору поставки №51-ЛВ/18/КК від 11.09.2018 згідно доданих заявником до даної заяви копій видаткових накладних товару, до моменту його повної оплати в силу приписів ч. 6 ст. 694 Цивільного кодексу України, не нівелює права ТОВ "Тедіс Україна" на заявлення вимоги про арешт такого товару в порядку, визначеному ст.ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу, при зверненні (підготовки звернення) до суду з позовом про стягнення заборгованості та звернення стягнення на спірний товар в рахунок часткового її погашення, адже, відсутність станом на сьогоднішній день унормованого законодавцем механізму реєстрації на підставі положень ч. 6 ст. 694 Цивільного кодексу України обтяження заставою проданого в кредит товару, свідчить про позбавлення фактичної можливості продавця (заявника) реалізувати відповідні права з метою попередження можливості його відчуження відповідачем до здійснення повного розрахунку з продавцем.

Тому, суд знаходить обґрунтованим в такій ситуації накладення судом арешту на проданий в кредит товар до вирішення спору про стягнення заборгованості з його оплати покупцем, адже в такому випадку не має місце виникнення нового обтяження, а фактично здійснюється реалізація продавцем права на обтяження проданого товару, що може бути ним набуто відповідно до закону з моменту його відчуження продавцю (виключно у випадку переходу права власності з момент передачі).

Частиною 5 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Частиною 5 статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно.

Таким чином, зважаючи на посилання заявника щодо не виконання ТОВ "Квартал-Трейдінг" грошового зобов’язання з погашення заборгованості за проданий йому згідно договору поставки №51-ЛВ/18/КК від 11.09.2018 товар, підтвердження чи спростування чого може бути здійснено виключно в межах вирішення відповідного спору, однак, враховуючи, що до подачі позову та в ході розгляду справи спірний товар може бути відчужено (реалізовано), а його специфіка (тютюнові вироби) унеможливлює фактичний контроль за його продажем (як правило здійснюється шляхом роздрібного продажу за готівку фізичним особам), суд знаходить обґрунтованим твердження заявника про існування загрози унеможливлення виконання позивачем рішення суду в примусовому порядку або зумовлення обставин утруднення його виконання у випадку задоволення позову.

При цьому, суд враховує, що заявлення відповідних заходів до забезпечення позову з розмежуванням накладення арешту частково на кошти, а частково на проданий товар, не суперечить закріпленим в положеннях ст. 137 Господарського процесуального кодексу України способам забезпечення позову, є виключно правом заявника та спрямовано на отримання найефективнішого способу відновлення своїх порушених прав, що може бути здійснено як за рахунок оплати коштів в якості погашення заборгованості, так і за рахунок повернення проданого товару для погашення такої заборгованості.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини вказав на те, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

З огляду на викладене, суд вбачає наявність зв’язку між заявленими ТОВ "Тедіс Україна" заходами забезпечення позову щодо накладення арешту на кошти ТОВ "Квартал-Трейдінг" (в межах 50% ціни позову) і на тютюнові вироби, передані заявником на підставі спірного договору згідно доданих ним видаткових накладних, що знаходяться за адресами ТОВ "Квартал-Трейдінг" (в межах 50% ціни позову), і предметом спору, співмірність та адекватність заходів із позивними вимогами, а також враховує, що вжиття відповідних заходів не впливатиме на господарську діяльність відповідачів, не буде мати своїм наслідком порушення закріплених в положеннях ст. 1 Першого протоколу Конвенції прав мирного володіння своїм майном (адже такі товари в будь-якому випадку обтяжено заставою ТОВ "Тедіс Україна"), а навпаки, у випадку задоволення позову, унеможливить понесення як останнім, так і позивачем можливих збитків внаслідок виникнення в подальшому необхідності для повернення таких товарів у власність продавця, чого може і не бути здійснено в силу специфіки спірного товару.

При цьому, визначаючи місцезнаходження відповідного товару суд враховую адреси поставок такого товару заявником ТОВ "Квартал-Трейдінг", визначених у відповідних видаткових накладних.

Щодо вимоги заявника про накладення арешту на відмінні від переданих за спірним договором товарів (тютюнових виробів), що знаходяться в обороті за адресами магазинів та торгових точок ТОВ "Квартал-Трейдінг", та встановлення заборони їх відчуження, передачу в заставу тощо, суд зазначає, що виходячи з змісту спірних правовідносин, їх фактичних обставин, відсутні підстави для додаткового обтяження спірного товару шляхом заборони вчинення відповідних дій, адже можливість їх вчинення виключається накладенням арешту на таке майно, а необхідність арешту іншого майна вказаного товариства на даній стадії (за відсутності доказів повної реалізації проданого спірного товару) є передчасним.

Згідно із ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення заяви ТОВ "Тедіс Україна" із вжиттям заходів забезпечення позову шляхом арешту коштів та спірного товару у визначених межах.

На підставі викладеного та керуючись статтями 136, 137, 140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Тедіс Україна" про забезпечення позову до подання позовної заяви задовольнити частково.

2. Накласти в межах суми 9 856 078 (девять мільйонів вісімсот п’ятдесят шість тисяч сімдесят вісім) грн. 80 коп. арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Квартал-трейдінг" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27-Т; ідентифікаційний код 41773167), що знаходяться на: р/р 6599 в Столичній філії ПАТ "КБ "Приватбанк", м. Київ; р/р 1174 в Казначействі України; р/р 8969 в Столичній філії ПАТ "КБ "Приватбанк", м. Київ; р/р 8849 в Столичній філії ПАТ "КБ "Приватбанк", м. Київ.

3. Накласти в межах суми 9 856 078 (девять мільйонів вісімсот п’ятдесят шість тисяч сімдесят вісім) грн. 80 коп. арешт на тютюнові вироби, передані та належні Товариству з обмеженою відповідальністю "Квартал-трейдінг" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27-Т; ідентифікаційний код 41773167) на підставі договору поставки №51-ЛВ/18/КК від 11.09.2018 згідно видаткових накладних №ЗП18-000116612 від 20.11.2018, №ЗП18-000117657 від 22.11.2018, №ЗП18-000116060 від 17.11.2018, №ЗП18-000115672 від 16.11.2018, №ЗП18-000115671 від 16.11.2018, №ЗП18-000117142 від 21.11.2018, №КЕ18-000230627 від 17.11.2018, №КЕ18-000229859 від 16.11.2018, №КЕ18-000229860 від 16.11.2018, №КЕ18-000233066 від 21.11.2018, №КЕ18-000231961 від 20.11.2018, №КЕ18-000234050 від 22.11.2018, №ЛВ18-000176357 від 20.11.2018, №ЛВ18-000175565 від 19.11.2018, №ЛВ18-000177124 від 21.11.2018, №ЛВ18-000177900 від 22.11.2018, №ЛВ18-000174947 від 16.11.2018, №МИ18-000104435 від 17.11.2018, №МИ18-000105733 від 22.11.2018, №МИ18-000104924 від 20.11.2018, №МИ18-000104058 від 16.11.2018, №МИ18-000104059 від 16.11.2018, №МИ18-000105318 від 21.11.2018, №ПТ18-000126989 від 20.11.2018, №ПТ18-000125766 від 16.11.2018, №ПТ18-000128101 від 22.11.2018, №ПТ18-000126290 від 19.11.2018, №ПТ18-000127569 від 21.11.2018, які знаходяться за адресами: м. Запоріжжя, вул. Виробнича, 13; м. Ірпінь, вул. М.Стельмаха, 9А; м. Львів, вул. Бузкова, 2; м. Миколаїв, вул. Авангардна, 6/12; м. Тернопіль, вул. Гайова, 42.

4. В іншій частині у задоволенні заяви відмовити.

5. Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з 21.12.2018, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження відповідно до ч. 1 ст. 144 Господарського процесуального кодексу України.

6. Ухвала про забезпечення позову може бути пред'явлена до виконання в порядку передбаченому Законом України "Про виконавче провадження" протягом 3 (трьох) років з наступного дня після набрання ухвалою законної сили.

7. Стягувачем за даною ухвалою є – Товариство з обмеженою відповідальністю "Тедіс Україна" (65044, м. Одеса, просп. Шевченка, 4-А; ідентифікаційний код 30622532).

8. Боржником за даною ухвалою є – Товариство з обмеженою відповідальністю "Квартал-трейдінг" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27-Т; ідентифікаційний код 41773167).

9. Ухвала може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Суддя                                                                                Т.Ю. Трофименко