ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" грудня 2018 р. Cправа № 902/677/18

Суддя Господарського суду Вінницької області Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи

за позовом Приватного підприємства "Авто-Актив", м.Київ

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Колосок", м.Ладижин Вінницької області

про стягнення 14102,93 грн заборгованості за виконані роботи згідно договору підряду

представники сторін в судове засідання не з'явились

В С Т А Н О В И В :

До Господарського суду Вінницької області 23.10.2018 надійшов позов Приватного підприємства "Авто-Актив" про стягнення з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Колосок" 14102,93 грн заборгованості, що нарахована з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору №S167/16 від 15.02.2016 на технічне обслуговування автомобіля (ів) щодо оплати робіт з технічного обслуговування автомобіля.

Ухвалою суду від 29.10.2018 за вказаною позовною заявою відкрито провадження у справі №902/677/18 для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 13.12.2018.

Правом участі у судовому засіданні 13.12.2018 сторони не скористались, причини неявки не повідомили. Про дату, місце та час розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином ухвалою суду від 29.10.2018, що підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованої кореспонденції сторонам (вх. №10255 від 09.11.2018, №11162 від 10.12.2018).

12.12.2018 надійшло клопотання відповідача про розгляд справи без його участі, за наявними в матеріалах справи документами. При цьому, останній зазначає, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Від відповідача будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи не надійшло.

За таких обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення сторін про дату, час та місце судового слухання, але останні не скористалися своїм правом на участь свого представника у судовому засіданні. Неявка останніх є підставою до розгляду справи за їх відсутністю, що передбачено п.1 ч.3 ст.202 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази на засадах всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, судом встановлено наступне.

15 лютого 2016 року між приватним підприємством «Авто-Актив» (далі по тексту також - виконавець, позивач) та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Колосок" (далі по тексту також - замовник, відповідач) укладено Договір №S167/16 на технічне обслуговування автомобіля (ів) (далі по тексту також - Договір), відповідно до предмету якого, виконавець зобов'язується виконати роботи з технічного обслуговування та ремонту автомобілів зазначених в замовленнях замовника, а замовник зобов'язується прийняти і вчасно оплатити вказані роботи в порядку, у строк і на умовах, визначених цим Договором.

Замовник зобов'язаний перевірити якість виконаних виконавцем робіт у момент їх прийняття, про що складається акт виконаних робіт (п.2.5.1 Договору).

Відповідно до пункту 3.7 Договору оплату остаточної вартості виконаних робіт разом з необхідними запасними частинами, комплектуючими та витратними матеріалами з урахуванням суми здійсненої передоплати відповідно до п.п. 3.2., 3.3. цього Договору, замовник здійснює у строк не пізніше 3 (трьох) банківських днів з дати підписання ОСОБА_1 виконаних робіт шляхом перерахування безготівкових коштів банківським переказом на рахунок виконавця. Послуги банку по перерахуванню коштів оплачуються за рахунок замовника.

В додатку №1 до Договору сторонами визначено перелік автомобілів замовника, а саме: модель INFINIТI QX70 3.7L Premium + HDD Navi, № кузова JN1ТСNS51 U0561542, держ. номер НОМЕР_1.

Вказаний автомобіль належить ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії СХТ №727053 від 26 грудня 2015 року.

Разом з тим, відповідно до договору позички транспортного засобу від 04.01.2016 ОСОБА_2 передав вказаний автомобіль у безоплатне користування відповідачу.

13.10.2017 та 08.02.2018 позивачем було здійснено технічне обслуговування автомобіля, визначеного у додатку №1 до Договору, про що, складено та обопільно підписано акти виконаних робіт: №АВ-К-28720 від 13.10.2017 на загальну суму 6938,04 грн та №АВ-К-29527 від 08.02.2018 на загальну суму 10404,96 грн.

На підставі наданих послуг позивачем виставлено відповідачу рахунки на оплату їх вартості №№: 5 від 13.10.2017 на суму 6938,04 грн та 1 від 08.02.2018 на суму 10404,96 грн.

Як слідує з виписки по особовим рахункам ПП "Авто-Актив" відповідачем проведено частковий розрахунок за отримані послуги в розмірі 6000,00 грн.

Відповідно до п.6.2 Договору, який передбачає обов'язкове досудове врегулювання спору, позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу №0305/01 від 03.05.20108 про оплату заборгованості за надані послуги.

Вказана вимога залишена відповідачем без реагування, у зв'язку із чим, позивач звернувся до суду про її стягнення в порядку позовного провадження.

На підставі встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п.7 розділу V Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України №615 від 28.11.2014 (далі по тексту - Правила надання послуг), документами, що підтверджують надання послуги, є: акт передавання-приймання КТЗ (його складових частин (систем)) після надання послуг з технічного обслуговування і ремонту; наряд-замовлення, підписаний контролером якості (з проставлянням печатки виконавця (за наявності)) та замовником; документ, що підтверджує оплату послуг; рахунок-фактура; податкова накладна (для юридичних осіб).

Судом встановлено, що позивач належним чином виконав свої зобов'язання за договором №S167/16 від 15.02.2016, виконавши роботи з технічного обслуговування автомобіля, модель INFINIТI QX70 3.7L Premium + HDD Navi, № кузова JN1ТСNS51 U0561542, держ. номер НОМЕР_1 на загальну суму 17343 грн, що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими печатками сторін актами виконаних робіт: №АВ-К-28720 від 13.10.2017 на загальну суму 6938,04 грн та №АВ-К-29527 від 08.02.2018 на загальну суму 10404,96 грн.

Відповідно до п.4 Розділу V Правил надання послуг, після надання послуг і прийняття виконаних робіт з урахуванням їх відповідності умовам договору замовник повністю оплачує роботи за умовами договору.

Пунктом 1 розділу V Правил надання послуг передбачено, що порядок оплати послуг з технічного обслуговування та ремонту КТЗ визначається договором.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що кінцевий строк здійснення відповідачем оплати згідно акту виконаних робіт №АВ-К-28720 від 13.10.2017 настав 18.10.2017, згідно акту № АВ-К-29527 від 08.02.2018 року - 13.02.2018.

При цьому, суд враховує узгоджений сторонами в п.3.7 Договору період, протягом якого здійснюються розрахунки за надані послуги, а саме: "не пізніше трьох банківських днів".

Так, відповідно до п. 1 Інструкції "Про міжбанківський переказ коштів в Україні в національній валюті", затвердженої постановою Правління Національного банку України №320 від 16.08.2006, банківський день у системі електронних платежів Національного банку (далі - банківський день) - позначений календарною датою проміжок часу, протягом якого виконуються технологічні операції, пов'язані з проведенням міжбанківських електронних розрахункових документів через систему електронних платежів Національного банку (далі - СЕП), за умови, що підсумки розрахунків за цими документами відображаються на кореспондентських рахунках банків у Національному банку на ту саму дату

Судом встановлено, що 29.01.2018 відповідач сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 6000,00 грн, що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача.

Вказана оплата зарахована позивачем в оплату, згідно рахунку №5 від 13.10.2017, що слідує із змісту позовної заяви та повідомлялося останнім відповідачу у листі №0305/01 від 03.05.2018.

В матеріалах справи відсутні заперечення відповідача щодо здійсненого позивачем порядку зарахування сплачених відповідачем грошових коштів.

Виходячи з встановлених обставин справи та наведених вище законодавчих приписів, суд вважає вимогу позивача про стягнення суми боргу в розмірі 11343,00 грн правомірною та обґрунтованою, з огляду на що задовольняє її в повному обсязі.

Разом з цим, за порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 2759,93 грн - пені, при цьому період нарахування позивач зазначає наступний: по акту виконаних робіт №АВ-К-28720 від 13.10.2017 з 17.10.2017 по 19.10.2018; по акту № АВ-К-29527 від 08.02.2018 з 12.02.2018 по 19.10.2018

Вирішуючи питання щодо стягнення нарахованої позивачем пені суд враховує наступне.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Згідно ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом 5.1. Договору, сторони погодили, що за невиконання чи неналежне виконання обов'язків за цим Договором винна сторона несе відповідальність у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

За порушення замовником строку оплати вартості робіт згідно положення статті 3 цього Договору, замовнику нараховується пеня за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми невиконаного грошового зобов'язання (п.5.4 Договору).

Разом з тим, відповідно до п. 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013, умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Таким чином, суд вважає, що вимога позивача щодо стягнення пені є правомірною, кільки відповідає умовам договору та вимогам чинного законодавства України.

Разом з тим, проаналізувавши вказані положення договору, судом встановлено, що позивачем не вірно визначено період нарахування пені, а саме з перевищенням визначеного приписами ст.232 ГК України періоду.

Таким чином, до стягнення підлягає пеня, нарахована за 6 місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, тобто по акту виконаних робіт №АВ-К-28720 від 13.10.2017 з 19.10.2017 по 18.04.2018; по акту №АВ-К-29527 від 08.02.2018 - з 14.02.2018 по 13.08.2018.

Здійснивши розрахунок пені за допомогою електронного ресурсу Інформаційно-аналітичного центру "Ліга" судом встановлено, що стягненню підлягає пеня в розмірі 1895,46 грн.

Згідно ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

На підставі ст.86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи обставини справи та наявні матеріали, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, проте враховуючи не вірне визначення періоду нарахування пені, підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст.129 ГПК України покладається на відповідача.

Слід також роз'яснити, що відповідно до положень частин 4 та 5 статті 240 ГПК України в зв'язку з неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершено розгляд справи, суд підписав рішення у справі №902/677/18 без його проголошення. Датою ухвалення рішення у дані справі, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 240-242, 252, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Колосок" (вул.Наконечного, 3А-1, м.Ладижин, Вінницька обл., 24321, ) на користь приватного підприємства "Авто-Актив" (пр-т Перемоги, 134, (літера А), м.Київ, 03115, ) 11343,00 грн основного боргу; 1895,46 пені; 1762,00 витрат зі сплати судового збору.

3. В частини стягнення 864,47 грн - відмовити.

4. Видати наказ в день набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Повне рішення у справі № 902/677/18 складено 18 грудня 2018 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - Приватне підприємство "Авто-Актив", пр-т Перемоги, 134, (літера А), м.Київ, 03115;

3 - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Колосок", вул.Наконечного, 3А-1, м.Ладижин, Вінницька обл., 24321.