ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

21.12.2018м. ХарківСправа № 922/3489/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Тацій О.В.

розглянувши заяву про видачу судового наказу

заявник КП "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області, м. Лозова
боржник Публічне АТ "Лозівській завод металоконструкцій" м. Лозова

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області звернулось до господарського суду Харківської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Лозівській завод металоконструкцій" 37480,22 грн. заборгованості за Договором про постачання теплової енергії № 99 від 29 червня 2012 року.

Дослідивши матеріали заяви про видачу судового наказу, судом встановлено наступне.

Як вбачається із поданої заяви, заявник просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Лозівській завод металоконструкцій" основну заборгованість в розмірі 37 480,22 грн. При цьому зазначає, що акти постачання теплової енергії надсилались боржнику, які не були повернуті боржником, а також надіслана претензія № 584 від 07.06.2018 р. яка залишена без відповіді. Однак, доказів направлення на адресу зазначених документів не додано.

Відповідно до частини 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладений у письмовій формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 2 статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право, вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором).

Як вбачається з аналізу вищенаведених норм законодавства, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів (у даному випадку договору про постачання), інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків.

Заявником в свою чергу не було надано доказів безспірності заявлених вимог (як то підписаний обома сторонами акт звірки, листування тощо). До матеріалів заяви надано лише копії дублікатів акту звірки та актів постачання теплової енергії за період з березня 2016р. по листопад 2018р., які підписані з боку останнього, проте не підписані з боку Публічного акціонерного товариства "Лозівській завод металоконструкцій".

З урахуванням викладеного, оскільки вимоги за заявою про видачу наказу не мають ознак безспірності, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Пунктами 4 та 5 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, а також перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

За змістом ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

До того ж, слід зауважити, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 12, 148, 150, 152 - 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви (вх. № 3489/18) Комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області про видачу судового наказу про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Лозівській завод металоконструкцій" 37 480,22 грн. заборгованості за Договором про постачання теплової енергії № 99 від 29 червня 2012 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Східного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 21.12.2018.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/

Суддя ОСОБА_1