СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2018 р. Справа № 917/1066/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Геза Т.Д., суддя Здоровко Л.М.

За участю секретаря судового засідання Черкас В.М.

За участю представників сторін:

від позивача: Бобровський С.С. - за довіреністю №10-75/1866 від 08.02.2018;

від відповідача: не з'явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства "Міськсвітло" Кременчуцької міської ради (вх.№1063 X/2), на рішення господарського суду Полтавської області від 23.10.2018, ухвалене суддею Тимощенко О.М. в приміщенні господарського суду Полтавської області (повний текст рішення складено 23.10.2018)

у справі №917/1066/18,

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", м. Полтава,

до Комунального підприємства "Міськсвітло" Кременчуцької міської ради, м.Кременчук Полтавської області,

про стягнення 47223,41 грн.

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго" (надалі - ПАТ "Полтаваобленерго") звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом, в якому просило суд стягнути з Комунального підприємства "Міськсвітло" Кременчуцької міської ради (надалі - КП "Міськсвітло") 47223,41 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного 01.08.2007 між сторонами Договору про постачання електричної енергії №199, з яких: за несвоєчасну оплату активної електроенергії у період з лютого 2017 по лютий 2018 пеня в сумі 47132,89 грн. та 3% річних в сумі 79,39 грн.; 2) за несвоєчасну оплату реактивної енергії у період з червня по вересень 2017 пеня в сумі 9,93 грн. та 3% річних в сумі 1,20 грн.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 23.10.2018 у справі №917/1066/18 позов задоволено повністю; стягнуто з відповідача на користь позивача пеню за несвоєчасну оплату активної електроенергії в сумі 47132,89 грн.; 3% річних за несвоєчасну оплату активної електроенергії в сумі 79,39 грн.; пеню за несвоєчасну оплату реактивної електроенергії в сумі 9,93 грн.; 3% річних за несвоєчасну оплату реактивної електроенергії в сумі 1,20 грн. та 1762,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Судове рішення мотивоване тим, що ПАТ "Полтаваобленерго" на виконання умов Договору про постачання електричної енергії №199 від 01.08.2007 року за період з лютого 2017 року по лютий 2018 року поставлено КП "Міськсвітло" активну електроенергію, а за період з червня по вересень 2017 року реактивну енергію, але відповідачем несвоєчасно та з порушенням умов Договору здійснено оплату за дану електроенергію, що стало підставою для нарахування за період прострочення оплати штрафних санкцій та компенсаційних нарахувань у вигляді 3% річних в загальному розмірі 47223,41 грн., які передбачені умовами Договору та положеннями цивільного і господарського законодавства.

Не погодившись з ухваленим рішенням, відповідач - КП "Міськсвітло" звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 23.10.2018 у справі №917/1066/18 та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, заявник посилається на порушення місцевим господарським судом норм процесуального права та неповне встановленням обставин, які мають значення для справи. Зазначає про те, що судом залишено поза увагою обставини недотримання позивачем вимог ст. 172 ГПК України та відсутність в додатках до позовної заяви доказів надсилання копії позовної заяви відповідачу. Так, на думку апелянта, судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання КП "Міськсвітло" (вих.№01-05/544 від 19.09.2018) про зобов'язання позивача направити відповідачу копію позовної заяви та доданих до неї документів, в якому також містилась вимога продовжити строки для подання відзиву на позов з урахуванням визначення часу, необхідного відповідачу для отримання цих документів. Зокрема, як стверджує апелянт, наявні в матеріалах справи копія фіскального чеку та опис вкладення у цінний лист від 17.05.2018 свідчать про направлення відповідачу позовної заяви, яка була повернута позивачу без розгляду ухвалою Господарського суду Полтавської області від 22.05.2018 року (у зв'язку із відсутністю у підписанта відповідних повноважень), але вони не можуть вважатись належними доказами в підтвердження направлення ПАТ "Полтаваобленерго" копії позовної заяви від 16.05.2018 року, яка розглядалась місцевим судом. За наведених підстав апелянт вважає, оскільки відповідач не отримував копію позовної заяви з усунутими недоліками, то позивач не виконав вимоги ч. 1 ст. 172 ГПК України, відтак суд першої інстанції помилково прийняв позов до розгляду, а не залишив його без руху, та в результаті ухвалив незаконне рішення.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.11.2018, для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Лакізи В.В., судді Здоровко Л.М., судді Бородіної Л.І.,

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.11.2018, з урахуванням ухвали від 21.11.2018 про виправлення описки, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою КП "Міськсвітло" на рішення господарського суду Полтавської області від 23.10.2018 у справі №917/1066/18 та призначено справу до розгляду на 11.12.2018 об 10:45 год.

06.12.2018 на адресу Східного апеляційного господарського суду від ПАТ "Полтаваобленерго" надійшов відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого позивач заперечує проти доводів та вимог апеляційної скарги, узагальнено мотивує свою позицію з посиланням на ухвалення місцевим господарським судом оскаржуваного рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, повним і всебічним з'ясуванням всіх суттєвих обставин, що мають значення для справи.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2018 у зв'язку з знаходженням судді Бородіної Л.І. на лікарняному для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Лакізи В.В., судді Гези Т.Д., судді Здоровко Л.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.12.2018 задоволено клопотання ПАТ "Полтаваобленерго" про забезпечення проведення судового засідання у справі №917/1066/18 в режимі відеоконференції; ухвалено провести судове засідання у даній справі, призначене на 11.12.2018 об 10:45 год., в режимі відеоконференції та доручено Автозаводському районному суду міста Кременчука забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

07.12.2018 року на адресу Східного апеляційного господарського суду засобами електронного зв'язку від КП "Міськсвітло" надійшло клопотання про перенесення дати судового засідання, в якому заявник вказав про неможливість представника відповідача (апелянта) - юрисконсульта Погорєловської К.В. з'явитись в судове засідання 11.12.2018 у зв'язку з перебуванням в основній щорічній у відпустці.

Східним апеляційним господарським судом складено акт №13-42/112 від 07.12.2018 про те, що електронний лист не оформлений в установленому порядку (п. 1.5.4. Інструкції з діловодства в господарських судах України), а саме лист не засвідчено електронним цифровим підписом; користувачеві надіслано повідомлення про те, що документи отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису не належать до офіційних та запропоновано надіслати документ у встановленому порядку або оригінал документа в паперовій формі.

Оскільки електронний лист не оформлений в установленому порядку, зокрема, визначеного Законами України "Про електронні документи та електронний документообіг", "Про електронний цифровий підпис", п. 1.5.4. Інструкції з діловодства в господарських судах України, відповідно до положень яких, електронний документ має бути засвідчено електронним цифровим підписом, а заявником не надіслано іншого клопотання про відкладення розгляду справи у встановленому порядку, судова колегія дійшла висновку про залишення означеного клопотання без розгляду.

Судове засідання апеляційної інстанції 11.12.2018 з розгляду апеляційної скарги відповідача проводилось в режимі відеоконференції з Автозаводським районним судом міста Кременчука за участю представника позивача, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві, просив суд залишити рішення господарського суду Полтавської області від 23.10.2018 у справі №917/1066/18 без змін.

Уповноважені представники відповідача (апелянта) своїм правом на участь у судовому засіданні не скористались, у судове засідання Східного апеляційного господарського суду 11.12.2018 року не з'явились.

Про дату, час та місце розгляду справи сторони належним чином повідомлені відповідно до вимог ст. 268 ГПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.81-82, т.2).

В ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України.

За таких обставин колегія суддів, дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача в судовому засіданні, враховуючи, що явка представників учасників справи не визнавалася обов'язковою та учасники справи повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, дійшла висновку про закінчення розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

У відповідності до вимог ст. 282 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені відповідачем (апелянтом) обставини даної справи є наступними.

01.08.2007 року між ПАТ "Полтаваобленерго" в особі Кременчуцької філії (надалі - Постачальник електричної енергії) та КП "Міськсвітло" Кременчуцької міської ради (надалі - Споживач) укладено Договір про постачання електричної енергії №199 з невід'ємними додатками до нього (надалі - Договір), відповідно до умов якого, постачальник електричної енергії зобов'язався постачати споживачу електричну енергію, як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього Договору (Додаток "Обсяги постачання (договірної величини) електричної енергії споживачу та субспоживачу"), а споживач відповідно до п.2.3.3. Договору, зобов'язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами Додатків №2 та №3 "Порядок розрахунків" та "графік зняття показів засобів обліку електричної енергії".

До вказаного Договору сторонами було укладено, окрім інших, наступні Додаткові угоди:

- Додаткова угода №98 від 30.05.2017, за якою сторони змінили Порядок розрахунків (Додаток №2 до Договору) з оплати за фактом споживання на попередню оплату;

- Додаткова угода №100 від 28.11.20,17, згідно якої сторони узгодили, що у зв'язку з переходом відповідача на двозонні тарифи диференційовані за періодами часу Додаток №2 було викладено в новій редакції, але в частині Порядку розрахунків він не змінився діючою залишається система оплати - попередня оплата.

Пунктом 1 Додатку №2 визначено, що Розрахунковим вважається період з 00:00 год. 1-го числа розрахункового місяця до 00:00 год. такого ж числа місяця, наступного за розрахунковим.

У відповідності до п. 2 Додатку №2, споживач здійснює повну оплату вартості обсягу споживання електричної енергії заявленого на наступний розрахунковий період за формою попередньої оплати.

Попередня оплата здійснюється до останнього числа включно місяця, що передує розрахунковому періоду, у розмірі повної вартості договірної величини споживання електричної енергії згідно з Додатком №1 до цього Договору, на підставі отриманого у постачальника рахунка, в якому зазначається кінцева дата його оплати.

Остаточний розрахунок за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, споживач здійснює на підставі виставленого Постачальником рахунка, відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені цим Договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених цим Договором.

Пунктом 4.2.1 Договору та п. 9. Додатку №2 "Порядок розрахунків" передбачена відповідальність споживача за невиконання зобов'язань з оплати електричної енергії встановлених Договором - За внесення платежів, передбачених п.п. 2.3.3, 2,3.4 цього Договору з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, компенсаційні нарахування встановленого індексу інфляції та три проценти річних.

ПАТ "Полтаваобленерго" у період з лютого 2017 по лютий 2018 було виконано договірні зобов'язання з надання послуг по постачанню споживачу електричної енергії.

Також позивачем в дотримання умов Договору було надіслано відповідачеві акти приймання-передачі електроенергії, складені відомості та були пред'явлені відповідні рахунки на оплату отриманої ним енергії.

Підставою звернення ПАТ "Полтаваобленерго" з даним позовом стало те, що в порушення умов Договору КП "Міськсвітло" проведено оплату вартості спожитої електричної енергії (активної та реактивної) у період з лютого 2017 по лютий 2018 з пропуском строків, визначених цим Договором, що позивач підтвердив розрахунком заборгованості (а.с.14-53, т.1). Звертаючись до суду з даним позовом позивач просив стягнути з відповідача 47223,41 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем умов Договору про постачання електричної енергії №199 від 01.08.2007 року, з яких:

- за несвоєчасну оплату активної електроенергії у період з лютого 2017 по лютий 2018: пеня в сумі 47132,89 грн. та З% річних в сумі 79,39 грн.;

- за несвоєчасну оплату реактивної електроенергії у період з червня по вересень 2017: пеня в сумі 9,93 грн. та З% річних в сумі 1,20 грн.

23.10.2018 року Господарським судом Полтавської області прийнято оскаржуване рішення, з підстав викладених вище.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги КП "Міськсвітло" та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст.ст. 11, ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 525 ЦК України). Аналогічні вимоги щодо виконання зобов'язань закріплені і у ч.ч. 1, 7 ст. 193 ГК України.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ст.ст. 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання , настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Оцінивши зміст даного Договору про постачання електричної енергії №199 від 01.08.2007 року, з якого виникли цивільні права та обов'язки сторін, судова колегія дійшла висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм ст. 712 ЦК України та ст.ст. 264 - 271 ГК України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (ст.ст. 655 - 697 ЦК України).

В силу приписів ст. 691, 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Місцевим господарським судом встановлено та з матеріалів справи вбачаться, що ПАТ "Полтаваобленерго" належним чином виконало умови Договору про постачання електричної енергії №199 від 01.08.2007 року та за період з лютого 2017 року по лютий 2018 року поставило КП "Міськсвітло" електроенергію (активну та реактивну), але відповідач в порушення взятих на себе договірних зобов'язань та положень чинного законодавства, поставлену електроенергію оплатив з порушенням строків. Вказані обставини не заперечувались відповідачем під час розгляду справи.

У зв'язку із порушенням строків оплати за поставлену електроенергію позивач нарахував і просив суд стягнути з відповідача: 47142,82 грн. - пені, нарахованої на підставі п. 4.2.1. Договору та п. 9 Додатку №2 "Порядок розрахунків", 80,59 грн. - 3% річних за користування чужими коштами.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено ч. 3 ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст. 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та ч. 6 ст. 232 ГК України.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною 4 ст. 231 ГК України.

Згідно п. 4.2.1. Договору та п. 9. Додатку №2 "Порядок розрахунків" передбачена відповідальність споживача за невиконання зобов'язань з оплати електричної енергії встановлених Договором - За внесення платежів, передбачених п.п. 2.3.3, 2,3.4 цього Договору з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, компенсаційні нарахування встановленого індексу інфляції та три проценти річних.

Перевіривши розрахунок ПАТ "Полтаваобленерго" в частині заявленої до стягнення суми пені в розмірі 47142,82 грн. на предмет її відповідності умовам п. 4.2.1. Договору та п. 9. Додатку №2 "Порядок розрахунків" та приписам чинного законодавства за період з 01.02.2017 року по 21.01.2018 року (з урахуванням моменту виникнення зобов'язань щодо оплати за отриману електричну енергію за кожен окремий місяць), який також перераховано апеляційним господарським судом, місцевий господарський суд встановив його правомірність, тому висновок про наявність правових підстав для задоволення позову в цій частині колегія суддів визнає правильним, а також таким, що узгоджується з ч.ч. 4, 6 ст. 231 та ч. 6 ст. 232 ГК України.

В силу вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, місцевий господарський суд, здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку, який також перевірений судом апеляційної інстанції, щодо заявлених вимог про стягнення з відповідача 3% річних в загальній сумі 80,59 грн. (складається з 79,39 грн. - за активну електроенергію та 1,20 грн. за реактивну електроенергію), внаслідок несвоєчасної оплати поставленої електроенергії за період з лютого 2017 року по лютий 2018 року (за кожний окремий місяць), дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Водночас такі висновки суду першої інстанції КП "Міськсвітло" не оскаржуються, апеляційна скарга не містить доводів щодо порушення судом норм матеріального права в частині застосування положень ЦК та ГК України, а також в ній відсутні аргументи щодо порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, зокрема ст. 86 ГПК України, щодо оцінки доказів.

Натомість доводи, викладені в апеляційній скарзі зводяться до неправильного застосування судом норм процесуального права - залишення поза увагою відсутність в додатках до позовної заяви доказів надсилання копії позовної заяви відповідачу і необґрунтоване відхилення клопотання про зобов'язання позивача направити відповідачу копію позовної заяви.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно з ч. 1 ст. 172 ГПК України позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов'язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Виходячи із вимог п. 8 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у ст.ст. 162, 164, 172, 173 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Відповідач посилається на те, що КП "Міськсвітло" було позбавлено можливості надати відзив на позовну заяву, яка розглядалась місцевим судом в межах даної справи, оскільки не отримувало її копію від ПАТ "Полтаваобленерго". Вважає, що позовна заява (вих.№13-13-02/1761 від 16.05.2018), яка надійшла до відповідача 24.05.2018 року та була повернута ухвалою Господарського суду Полтавської області від 22.05.2018 року у справі №917/577/18, не могла прийматись судом до розгляду за відсутністю доказів направлення її копії з додатками відповідачу.

Проте, викладені в апеляційній скарзі аргументи скаржника не можуть бути підставою для скасування рішення господарського суду першої інстанції, оскільки вони суперечать дійсним обставинам справи та фактично зводяться до довільного, з надмірним формалізмом, тлумачення норм процесуального права на користь відповідача, зважаючи на наступне.

Як вбачаться з матеріалів справи, 27.09.2018 року до господарського суду першої інстанції від КП "Міськсвітло" надійшло клопотання про зобов'язання ПАТ "Полтаваобленерго" направити відповідачу копію позовної заяви та доданих до неї документів, яке мотивоване відсутністю у останнього можливості надіслати відзив на позов у зв'язку із невиконанням позивачем вимог ст. 174 ГПК України.

При розгляді справи місцевим господарським судом відмовлено у задоволенні вищезазначеного клопотання за необґрунтованістю.

Колегія Східного апеляційного господарського суду погоджується з таким висновком та зазнає наступне.

Частинами 2 і 4 ст. 11 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з п.п. 2, 4 ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін.

Частиною 6 ст.4 ГПК України передбачено, що жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.

Відповідно до п. 1, 3 ч. 1 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено необхідність застосування судами при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

В рішеннях ЄСПЛ у справах „Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands" від 27.10.1993 (п. 33), та „Ankerl v. Switzerland" від 23.10.1996 (п. 38) встановлено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні „справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Рівність засобів включає: розумну можливість представляти справу в умовах, що не ставлять одну сторону в суттєво менш сприятливе ніж іншу сторону; фактичну змагальність; процесуальну рівність; дослідження доказів, законність методів одержання доказів; мотивування рішень.

Крім того, принцип змагальності тісно пов'язаний з принципом рівності, тоді як рівноправність сторін - один із необхідних елементів принципу змагальності, „без якого змагальність як принцип не існує". Рівноправність сторін є суттю змагальності, бо тільки через рівні можливості сторін можлива реалізація принципу змагальності.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що позивач звернувся до господарського суду першої інстанції 30.08.2018 року (згідно відбитку поштового штемпелю на конверті) з позовною заявою (вих.№13-13-02/1761 від 16.05.2018).

До позовної заяви заявником додано копію квитанції УДППЗ "Укрпошта" (а.с.6, т.1) та опис вкладення у цінний лист від 17.05.2018 року (а.с.7, т.1) від 17.05.2018 року, які свідчать про направлення до КП "Міськсвітло" наступних документів: позовної заяви; копії довіреності на представника і статуту ПАТ "Полтаваобленерго"; копії Договору про постачання електричної енергії №199 з додатковими угодами і додатками; розрахунок заборгованості, пені та 3% річних, копії рахунків, актів про обсяги, відомостей та платіжних доручень по активній та реактивній енергії.

З досліджених судом документів, а саме: вищевказаних поштової квитанції та опису вкладення у цінний лист з'ясовано, що поштове відправлення позовної заяви разом із доданими до неї документами, було направлено відповідачу 17.05.2018 року за юридичною адресою: 39600, Полтавська обл., м. Кременчук, пр.-т. Свободи, буд. 150. Згідно відомостей офіційного веб-сайту Укрпошти, отриманих за наслідком відстеження поштового пересилання №244, судом апеляційної інстанції встановлено, що позов отримано КП "Міськсвітло" (в особі представника) особисто 06.06.2018 року.

За таких обставин, судом встановлено, що позивачем до позовної заяви було надано належні докази на підтвердження відправлення відповідачу копії позовної заяви з додатками, а представник КП "Міськсвітло" вже 06.06.2018 року отримав зазначені документи, у зв'язку з чим, починаючи з цього часу, відповідач був в повній мірі обізнаний про суть спору та заявлені ПАТ "Полтаваобленерго" позовні вимоги.

Разом з цим, ухвалою Господарського суду Полтавської області від 05.09.2018 року прийнято позовну заяву (вих.№13-13-02/1761 від 16.05.2018) до розгляду і відкрито провадження у даній справі; розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання); крім того, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України протягом 15 днів з дня отримання цієї хвали.

В матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 07.09.2018 року (а.с.36, т.2), яким підтверджується факт отримання КП "Міськсвітло" ухвали Господарського суду Полтавської області від 05.09.2018 року - 17.09.2018 року. Тому колегія суддів вважає, що відповідач отримавши 06.06.2018 року копію позовної заяви та доданих документів, а також будучи обізнаним з 17.09.2018 року про стан відкритого за його участю судового провадження у справі №917/1066/18, мав об'єктивну можливість викласти свої заперечення у відзиві на позов, де спростувати доводи позивача.

Отже, місцевим господарським судом, забезпечивши сторонам рівні умови щодо можливості викласти свої вимоги та заперечення, здійснено розгляд справи з правильним застосуванням вимог п. 1 ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 172, п. 8 ч. 1 ст. 226 ГПК України, чим дотримано принцип рівності учасників судового процесу та змагальності сторін, а також не позбавлено відповідача права надати суду свої докази та довести перед судом їх переконливість.

Щодо аргументів скаржника про те, що позивач не виконав вимоги ст. 172 ГПК України та не направив відповідачу копію позовної заяви, яка розглядалась у даній справі, судова колегія зазначає наступне.

Дійсно, вперше ПАТ "Полтаваобленерго" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовною заявою (вих.№13-13-02/1761 від 16.05.2018) про стягнення з КП "Міськсвітло" пені та 3% річних в загальній сумі 47223,41 грн. у травні 2018 року, але зазначена позовна заява була повернута на підставі ухвали господарського суду Полтавської області від 22.05.2018 року у справі №917/577/18, яка мотивована підписанням позову не уповноваженою особою (в матеріалах справи відсутні документи на підтвердження повноважень особи, яка видала довіреність представнику). Вдруге позивач звернувся до господарського суду першої інстанції з аналогічною позовною заявою (вих.№13-13-02/1761 від 16.05.2018) додавши до неї визначені в ухвалі від 22.05.2018 року у справі №917/577/18 необхідні документи.

Судовою колегію досліджено надану КП "Міськсвітло" до апеляційної скарги копію позовної зави, про отримання якої наголошує відповідач, та встановлено, що в позовній заяви, яка розглядалась судом у даній справі, ані правові, ані фактичні підстави позову не змінились, оскільки як у справі №917/577/18 (в якій позовна заява була повернута без розгляду), так і у даній справі №917/1066/18 (в якій оскаржується судове рішення), позовна заява ПАТ "Полтаваобленерго" (вих.№13-13-02/1761 від 16.05.2018) була ідентичною, адже при повторному зверненні позивачем додано до позову лише додаткові документи на підтвердження повноважень свого представника. Відтак, колегія суддів відхиляє аргументи скаржника про неврахування місцевим судом приписів ст. 172 ГПК України.

При цьому, стосовно інших доводів апеляційної скарги судова колегія зазначає, що ГПК України не зобов'язує позивача при повторному зверненні до суду направляти відповідачу одну і ту саму позовну заяву декілька разів у випадку її повернення без розгляду вперше. Відтак, оскільки на позивача процесуальним законом покладено обов'язок належним чином повідомляти відповідача, як учасника господарського процесу справі, про зміст та підстави своїх позовних вимог, що у даному випадку підтверджено матеріалами справи, то останній не був позбавлений можливості володіти об'єктивною інформацією стосовно руху господарського процесу та мав право викласти свої заперечення на спростування позовних вимог.

Колегія Східного апеляційного господарського суду вважає наполягання апелянта про необхідність залишення повторно поданої позовної заяви ПАТ "Полтаваобленерго" (вих.№13-13-02/1761 від 16.05.2018) без руху у зв'язку з відсутністю доказів її направлення відповідачу, за умови що аналогічна позовна заява вже була отримана КП "Міськсвітло", такими, що зводяться передусім до прояву надмірного формалізму, тим самим, в порушення положень Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначені обставини невиправдано обмежили б права позивача в доступі до правосуддя та позбавили його можливості на ефективний засіб юридичного захисту його прав.

Аналогічна правова позиція також відображена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.05.2018 у справі №12/58/09.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при перегляді оскаржуваного судового рішення в апеляційному порядку та відхиляються судовою колегією апеляційної інстанції за необґрунтованістю, у зв'язку з чим апеляційна скарга КП "Міськсвітло" не підлягає до задоволення, а рішення Господарського Полтавської області від 23.10.2018 у справі №917/1066/18 слід залишити без змін.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 253, 254, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 281, 282 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Міськсвітло" Кременчуцької міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 23.10.2018 року у справі №917/1066/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 17.12.2018.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Т.Д. Геза

Суддя Л.М. Здоровко