ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"17" грудня 2018 р.

м. Одеса

№ 916/2774/18

Господарський суд Одеської області у складі судді – Петрова В.С., розглянувши матеріали позовної заяви № 2987/18 Заступника військового прокурора Дарницького гарнізону в інтересах держави в особі Державного підприємства „Київський бронетанковий завод” та Державного концерну „Укроборонпром” до Публічного акціонерного товариства „Одеський завод радіально-свердлильних верстатів” про стягнення 54 517,53 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Заступник військового прокурора Дарницького гарнізону звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Державного підприємства „Київський бронетанковий завод” та Державного концерну „Укроборонпром” до Публічного акціонерного товариства „Одеський завод радіально-свердлильних верстатів” про стягнення суми в розмірі 54517,53 грн., з яких: 37610,35 грн. – основний борг, 8838,43 грн. – пеня, 6213,99 грн. – інфляційні втрати та 1854,76 грн. – 3% річних. В обґрунтування заявлених вимог заступник військового прокурора посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки № КБТЗ/ІНШ/17/105 від 20.09.2017 р.

Так, чинним процесуальним законодавством передбачено право прокурора на звернення до господарського суду в інтересах держави з позовною заявою, в якій прокурор самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно ч. 3, 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Згідно ч. 1-3 ст. 23 Закону України „Про прокуратуру” представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

В ч. 4 ст. 23 вказаного Закону передбачено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".

Як зазначено в пункті 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року N 3-рп/99, поняття „орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах”, що міститься в частині другій статті 2 ГПК України, означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави.

Також Конституційний суд у рішенні від 8 квітня 1999 року у справі N 3-рп/99 вказав, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарюючих товариств з частиною державної власності у статутному фонді. Разом з тим, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й у діяльності приватних підприємств, товариств. Державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 зі справи N 806/1000/17).

Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф. В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27).

У поданому позову прокурор обґрунтував наявність "інтересів держави" виходячи з того, що Державний концерн „Укроборонпром” створено з метою підвищення ефективності функціонування державних підприємств, які провадять господарську діяльність у сфері розроблення, виготовлення, реалізації, ремонту, модернізації та утилізації озброєння, військової та спеціальної техніки та боєприпасів та беруть участь у проведенні антитерористичної операції на Сході України, шкода, завдана підприємству, є шкодою, спричиненою державі, оскільки під загрозу ставляться державні інтереси в оборонній сфері. Крім того, згідно з наказом Генерального прокурора України від 29.08.2014 р. № 12гн „Про особливості діяльності військових прокуратур”, військова прокуратура здійснює нагляд за додержанням законів на підприємствах оборонного комплексу, у тому числі у Державному концерні „Укроборонпром”, на підприємствах, установах, організаціях, що йому підпорядковані, зокрема, на Державному підприємстві „Київський бронетанковий завод”.

Верховним Судом в ухвалі від 19.07.2018 р. по справі № 822/1169/17 при застосуванні приписів частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" було зауважено, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

2) у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак, підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб'єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Нездійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб'єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з'ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Як зазначено Верховним Судом, захищати інтереси держави повинні, насамперед, відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб'єктом звернення до суду і замінювати належного суб'єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. 23 Закону України „Про прокуратуру” від 14.10.2014р. №1697-VII (з наступними змінами та доповненнями) не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній.

Згідно з п. п. 1.1, 2.1 Статуту Державного підприємства „Київський бронетанковий завод” підприємство є державним комерційним підприємством, заснованим на державній власності та передане в управління державного концерну „Укроборонпром”. Підприємство утворено з метою одержання прибутку шляхом здійснення виробничої та господарської діяльності.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999р. № 3-рп/99 під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

З аналізу статті 23 ЗУ „Про прокуратуру” та урахуванням вищенаведеного, на думку суду, терміном „державна компанія” охоплюється, зокрема, державне підприємство як господарюючий суб’єкт державного сектору економіки.

Оскільки Державне підприємство „Київський бронетанковий завод” утворене з метою отримання прибутку та засноване на державній власності, господарський суд дійшов висновку щодо відсутності у прокурора повноважень на представництво інтересів вказаного державного підприємства в силу приписів ст. 23 Закону України „Про прокуратуру”, якими встановлено обмеження щодо представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній. Така позиція суду відповідає вимогам чинного законодавства, якими закріплено можливість звернення прокурора до суду в інтересах органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб'єкту владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. Натомість Державне підприємство „Київський бронетанковий завод” не належить ні до органу державної влади, ні до органу місцевого самоврядування чи іншого суб'єкту владних повноважень.

Поряд з цим суд зазначає, що прокурором в порушення вимог ст. 23 Закону України „Про прокуратуру” не було надано суду доказів попереднього повідомлення державного підприємства про звернення до суду в його інтересах, оскільки з наданого прокурором повідомлення №2/362/вих.-18 від 07.09.2018р. вбачається, що державне підприємство „Київський бронетанковий завод” було повідомлено про підготування позову в інтересах державного концерну „Укроборонпром”.

Наведене дозволяє суду дійти висновку про не підтвердження прокурором підстав для представництва інтересів держави в особі державного підприємства „Київський бронетанковий завод”.

При цьому з огляду на визначення прокурором у якості позивача також Державного концерну „Укроборонпром”, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Відповідно до п. 1 Статуту державного концерну „Укроборонпром”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 серпня 2011 р. № 993, концерн є державним господарським об'єднанням, утвореним відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1221 від 29 грудня 2010 р. "Про утворення Державного концерну "Укроборонпром". Функції з управління Концерном та контроль за його діяльністю здійснює Кабінет Міністрів України (далі - уповноважений орган управління).

Згідно з підпункту 23 п. 12, п. 13 Статуту державного концерну „Укроборонпром” концерн відповідно до законодавства має право здійснювати контроль за виконанням учасниками Концерну вимог цього Статуту, внутрішніх документів Концерну, рішень органів управління Концерну. Учасники Концерну зберігають статус юридичної особи та профіль діяльності. Учасники Концерну зберігають господарську самостійність з урахуванням обмежень, передбачених законодавством та цим Статутом. Концерн відповідно до законодавства регулює провадження наукової, проектної, виробничої, фінансової, цінової, інвестиційної, інноваційної, зовнішньоекономічної та іншої діяльності його учасників, пов'язаної з розробленням, виготовленням, реалізацією та обслуговуванням товарів військового та спеціального призначення.

Верховним Судом у постанові від 08.05.2018 р. по справі № 918/376/17 наведено позицію, що державний концерн „Укроборонпром” є одним із спеціальних суб'єктів делегованих Законом України „Про особливості управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі” владних повноважень, з наданням пріоритету статутним видам діяльності у сфері господарювання, у зв’язку з чим, у прокурорів наявна процесуальна можливість подавати позови в інтересах концерну.

Господарський суд зауважує, що процесуальна можливість подання позовної заяви в інтересах державного концерну „Укроборонпром” не звільняє прокурора від обов’язку довести наявність підстав для представництва.

Так, в обґрунтування наявності підстав для представництва державного концерну „Укроборонпром” прокурором було зауважено, що концерн не наділений правом звертатись до суду в інтересах його учасників, однак, жодних доводів або доказів на підтвердження неналежного виконання концерном делегованих повноважень прокурором у позовній заяві взагалі наведено не було.

При цьому, господарський суд критично оцінює доводи прокурора щодо відсутності у концерну права звертатись до суду в інтересах його учасників як на підставу для представництва прокурором інтересів державного концерну, оскільки концерн є спеціальним суб’єктом делегованих повноважень, перелік яких закріплений як законодавством України, так і статутом останнього. У зв’язку з цим прокурор в першу чергу повинен довести суду невиконання таким суб’єктом покладених на нього обов’язків, а також причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом чи його небажання здійснювати такий захист, що в даному випадку прокурором не було здійснено.

Приписами п. 4 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно ч. 6 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п’яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Враховуючи те, що судом встановлено відсутність наданих законом підстав для представництва прокурором інтересів Державного підприємства „Київський бронетанковий завод” та непідтвердження підстав для представництва Державного концерну „Укроборонпром”, позовна заява Заступника військового прокурора Дарницького гарнізону про стягнення з Публічного акціонерного товариства „Одеський завод радіально-свердлильних верстатів” 54 517,53 грн. підлягає поверненню.

Разом з тим господарський суд зауважує, що Заступник військового прокурора Дарницького гарнізону неодноразово вже звертався до господарського суду з такою ж самою позовною заявою, в які заявлялись ті ж самі вимоги. Так, ухвалою господарського суду Одеської області від 10.10.2018 р. № 916/2161/18 (суддя Желєзна С.П.) позовну заяву заступника військового прокурора Дарницького гарнізону (від 05.10.2018 р. вх. № 2341/18) повернуто на підставі п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України. Також ухвалою господарського суду Одеської області від 07.11.2018 р. № 916/2445/18 (суддя Невінгловська Ю.М.) позовну заяву заступника військового прокурора Дарницького гарнізону (від 02.11.2018 р. вх. № 2641/18) повернуто на підставі п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

За змістом вказаних ухвал суду позовні заяві були повернуті прокурори з аналогічних підстав у зв’язку з відсутністю наданих законом підстав для представництва прокурором інтересів Державного підприємства „Київський бронетанковий завод” та непідтвердженням підстав для представництва Державного концерну „Укроборонпром”. Між тим зазначені ухвали суду від 10.10.2018 р. № 916/2161/18 та від 07.11.2018 р. № 916/2445/18 прокурором не були оскаржені та набрали законної сили. В ч. 8 ст. 174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків. Однак, прокурором втретє подано позов без усунення недоліків.

Керуючись п. 4 ч.5 ст.174, ст. 234, ст. 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Повернути позовну заяву Заступника військового прокурора Дарницького гарнізону в інтересах держави в особі Державного підприємства „Київський бронетанковий завод” та Державного концерну „Укроборонпром” до Публічного акціонерного товариства „Одеський завод радіально-свердлильних верстатів” про стягнення 54 517,53 грн.

2. Направити на адресу Заступника військового прокурора Дарницького гарнізону додаток: позовну заява від 10.12.2018 р. за вх. № 2987/18 з доданими документами на 45 арк. та поштовим конвертом.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її постановлення.

Суддя В.С. Петров