ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

про забезпечення позову

21.12.2018

Справа № 910/10210/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Блажівської О.Є. розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Сітіінвестбуд і КО” про забезпечення позову у справі №910/10210/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Сітіінвестбуд і КО”

до Автогаражного кооперативу “Чайка” - відповідач-1

Головного територіального управління юстиції у місті Києві –відповідач-2

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – Київська міська рада

представники учасників справи: не викликались

Обставини справи :

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю “Сітіінвестбуд і КО”, 1 серпня 2018 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача-1 - Автогаражного кооперативу “Чайка”, та відповідача-2 - Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про зобов’язання вчинити дії.

В обґрунтування позивних вимог позивачем зазначено, що 02.05.2007 між Товариством з обмеженою відповідальністю “Сітіінвестбуд і КО” та Автогаражним кооперативом “Чайка” було укладено додаткову угоду №3 до Інвестиційного договору на будівництво з подальшою експлуатацією та обслуговуванням приміщень мініавтосервісу та магазину супутніх товарів за адресою: м.Київ, вул.Кирилівська (Фрунзе), 82 від 27.10.2005. Як зазначено позивачем, 14.04.2010 рішенням Господарського суду міста Києва було визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю “Сітіінвестбуд і КО” право власності на приміщення загальною площею 30,4 кв.м., яке знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Кирилівська (Фрунзе), 82 і розташоване на земельній ділянці кадастровий номер :58:281:0016 та зобов’язано Автогаражний кооператив “Чайка” не чинити перешкоди у здійсненні Товариством з обмеженою відповідальністю “Сітіінвестбуд і КО” право власності, у зв'язку з чим позивач просить:

- визнати з 27.08.2010 (з дати змін у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно) припиненим права користування земельної ділянки кадастровий номер :58:281:0016 Автогаражним кооперативом “Чайка”;

- визнати з 27.08.2010 право користування на земельну ділянку кадастровий номер :58:281:0016 за Товариством з обмеженою відповідальністю “Сітіінвестбуд і КО”;

- зобов'язати Головне територіальне управління юстиції у місті Києві зареєструвати право користування земельною ділянкою кадастровий номер :58:281:0016 за Товариством з обмеженою відповідальністю “Сітіінвестбуд і КО”.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.08.2018 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків у десять днів з дня вручення цієї ухвали.

10.08.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю “Сітіінвестбуд і КО” надійшли докази усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2018 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 05.09.2018.

У підготовче засідання 05.09.2018 з’явилися представники позивача та відповідача-2, представник позивача надав документи для долучення до матеріалів справи. Представник відповідача-1 у підготовче засідання не з’явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.2018 відкладено підготовче засідання на 26.09.2018.

06.09.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Головного територіального управління юстиції у місті Києві надійшло клопотання про заміну неналежної сторони.

11.09.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю “Сітіінвестбуд і КО” надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткові документи.

13.09.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Автогаражного кооперативу “Чайка” надійшло клопотання про залишення позову без розгляду.

19.09.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Автогаражного кооперативу “Чайка” надійшло повідомлення по справі.

У підготовчому засіданні 26.09.2018 оголошено перерву до 03.10.2018.

27.09.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю “Сітіінвестбуд і КО” надійшли клопотання про залучення у якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Київську міську раду та про витребування доказів.

03.10.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Автогаражного кооперативу “Чайка” надійшов відзив на позовну заяву.

03.10.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю “Сітіінвестбуд і КО” надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів направлення копії позовної заяви з додатками на адресу Київської міської ради.

У підготовче засідання 03.10.2018 з’явилися представники сторін. Представник позивача подав додаткові пояснення по справі. Представник відповідача-1 надав суду не засвідченні належним чином документи, а тому суд протокольно зобов’язав останнього у наступне судове засідання надати оригінали документів для огляду, а також засвідчені копії для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2018 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено підготовче засідання на 07.11.2018, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – Київську міську раду.

07.11.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Київської міської ради надійшли пояснення по справі та клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.11.2018 повідомлено учасників справи про те, що судове засідання 07.11.2018 не відбулося, у зв’язку з перебуванням судді Блажівської О.Є на лікарняному, наступне засідання у справі призначено на 22.11.18.

У підготовче засідання 22.11.2018 з’явилися представники учасників справи.

У підготовчому засіданні представник позивача повідомив суд про те, що останнім через відділ діловодства подано відповідь на пояснення, заяву про зміну підстав позову, заяву про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та заяву про забезпечення позову.

У підготовчому засіданні 22.11.2018 оголошено перерву до 05.12.2018.

22.11.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю “Сітіінвестбуд і КО” надійшла заява про зміну підстав позову, заява про забезпечення позову, заява про залучення до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), а також відповідь на пояснення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.11.2018 У задоволенні заяви про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю “Сітіінвестбуд і КО” відмовлено.

03.12.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Автогаражного кооперативу “Чайка” надійшла заява про застосування строків позовної давності.

У підготовче засідання 05.12.2018 з’явилися представники позивача, відповідача-1 та третьої особи.

Представник відповідача-2 не з’явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Розглянувши у підготовчому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Сітіінвестбуд і КО” про зміну підстав позову, суд дійшов до висновку про те, що вказана заява не суперечить вимогам норм законодавства та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, а тому приймається судом до розгляду та подальший розгляд справи буде здійснюватися з урахуванням заяви зміну підстав позову.

Щодо клопотання Київської міської ради про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Суд, протокольно вирішив залишити зазначене клопотання без розгляду.

Щодо клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю “Сітіінвестбуд і КО” про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), з метою дотримання процесуальних прав всіх учасників провадження, суд вважає за доцільне задовольнити клопотання та залучити до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Так, Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2018 підготовче засідання відкладено до 27.12.2018, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

13.12.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю “Сітіінвестбуд і КО” надійшла заява про забезпечення позову.

17.12.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю “Сітіінвестбуд і КО” надійшли додаткові пояснення до заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що суддя Господарського суду міста Києва Блажівська О.Є. у період з 11.12.2018 по 20.12.2018 перебувала на лікарняному, питання про розгляд заяви про забезпечення позову вирішувалось 21.12.2018.

У заяві про забезпечення позову Товариство з обмеженою відповідальністю “Сітіінвестбуд і КО” просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом:

- заборони проведення будь-яких будівельних робіт та складання металобрухту на земельній ділянці кадастровий номер :85:281:0016, що знаходиться за адресою: місто Київ, вул.Фрунзе (Кирилівська) 82, Подільського району;

- заборони органам та суб’єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, які утворені та діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень», вчинення дій, пов’язаних з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та державну реєстрацію обтяжень речових прав на наступне нерухоме майно щодо земельної ділянки кадастровий номер :85:281:0016, що знаходиться за адресою: місто Київ, вул.Фрунзе (Кирилівська) 82, Подільського району.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову заявник зазначає, що Автогаражний кооператив «Чайка» почав проводити підготовчі будівельні дії, а саме: засипав земельну ділянку піском, порушив паркан та розмістив ескаватор на земельній ділянці кадастровий номер :85:281:0016, що знаходиться за адресою: місто Київ, вул.Фрунзе (Кирилівська) 82, Подільського району.

На підтвердження доводів заявника останнім, зокрема, долучено до заяви про забезпечення позову фотознімки земельної ділянки.

Одночасно, заявник зазначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю “Сітіінвестбуд і КО” 14.12.2018 було отримано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :85:281:0016, який додано до додаткових пояснень до заяви про забезпечення позову.

Відповідно до відомостей наявних у зазначеному витягу на земельній ділянці кадастровий номер :85:281:0016 встановлено земельний сервітут, а саме: право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху.

Таким чином, заявник вважає, що для унеможливлення істотного ускладнення виконання рішення суду та ефективного захисту прав позивача по справі останній вважає за необхідне вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України встановлено можливість розгляду заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково (ч.5 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України).

Позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання (пункт 4 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, та викладені в ній доводи, дослідивши в сукупності наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для вжиття господарським судом заходів щодо забезпечення позову, визначених у наведеній заяві позивача, з огляду на таке.

Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. В силу приписів ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», судам при здійсненні судочинства необхідно застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту мас бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії», було зазначено що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

За змістом п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно з п.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 “Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову” у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову та надати докази наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13 лютого 2018 у справі №911/2930/17.

Судом встановлено, що предмет спору за вимогами позивача стосується земельної ділянки кадастровий номер :85:281:0016, що знаходиться за адресою: місто Київ, вул.Фрунзе (Кирилівська) 82, Подільського району, яка була об'єктом оренди позивачем за договором оренди земельної ділянки від 24.03.2010.

Отже, предметом спору у даній справі є, фактично, спір щодо права користування земельною ділянкою, користувачем якої, на думку заявника, є позивач, а на думку відповідача - останній. Підстави забезпечення позову не обмежуються лише пов'язаністю з позовною вимогою і статтею 136 ГПК України передбачено можливість забезпечення позову не лише у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити виконання рішення суду, а також у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду і ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Тобто, за замістом частини 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України, у вирішенні питання щодо забезпечення позову слід також враховувати, за захистом якого порушеного чи оспорюваного права або інтересу звернувся позивач, не обмежуючись лише неможливістю виконання рішення суду та позовними вимогами.

Зазначена правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.09.2018 у справі №920/740/17.

Складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції, є виконання рішення господарського суду. Право на суд було б ілюзорним, якби судові рішення залишалися не виконуваними. Зокрема, у рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хорнсбі проти Греції" зазначено, що "право на суд" було б ілюзорним, якби правова система договірних держав допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалось б на шкоду одній з сторін.

Ефективність правосуддя залежить і від виконання судового рішення.

Враховуючи предмет та підстави позову, а також те, що з наданих позивачем документів до заяви про забезпечення позову вбачаться, зокрема, встановлення земельного сервітуту та проведення будівельних робіт, суд дійшов висновку, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову, а тому задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні рішення суду при умові задоволення позовних вимог, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідності вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю “Сітіінвестбуд і КО” належними доказами обґрунтував причини звернення із заявою про забезпечення позову. У свою чергу, заходи до забезпечення позову, заявлені у заяві, пов'язані із позовними вимогами, на забезпечення яких позивач просить вжити ці заходи. Не вжиття заходів до забезпечення позову у справі №910/10210/18 може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

За таких обставин, враховуючи пов’язаність заходів забезпечення позову з його предметом, ймовірність ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову та невжиття відповідних заходів забезпечення позову, суд вважає за необхідне задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Сітіінвестбуд і КО” про забезпечення позову.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що обраний Товариством з обмеженою відповідальністю “Сітіінвестбуд і КО” засіб забезпечення позову є співмірним, відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню, у зв'язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних інтересів учасників процесу, та відповідає інституту забезпечення позову в господарському процесі, а тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.6 ст.140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Згідно ст. 141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Враховуючи наведені вище положення Закону та встановлені критерії щодо визначення способу зустрічного забезпечення, суд зазначає, що застосування зустрічного забезпечення не є доцільним у даному випадку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 136-140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ПОСТАНОВИВ:

1. Задовольнити в повному обсязі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Сітіінвестбуд і КО” про забезпечення позову.

2. Вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони проведення будь-яких будівельних робіт та складання металобрухту на земельній ділянці кадастровий номер :85:281:0016, що знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Фрунзе (Кирилівська) 82, Подільського району.

3. Вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони органам та суб'єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, які утворені та діють відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", вчинення дій, пов'язаних з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та державну реєстрацію обтяжень речових прав на наступне нерухоме майно: земельна ділянка кадастровий номер :85:281:0016, що знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Фрунзе (Кирилівська) 82, Подільського району.

4. Дана ухвала має силу виконавчого документу відповідно до ст.3 Закону України «Про виконавче провадження».

5. Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з 21.12.2018, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред'явлена до виконання в передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», протягом 3 (трьох) років з наступного дня після набрання ухвалою законної сили.

6. Стягувачем за даною ухвалою є – Товариство з обмеженою відповідальністю “Сітіінвестбуд і КО” (02183, м.Київ, вул.Кибальчина, 13А, код ЄДОПОУ 35059917).

7. Боржником за пунктом 2 резолютивної частини даної ухвали є – Автогаражний кооператив “Чайка” - відповідач-1 (04080, м.Кирилівська (Фрунзе), 82, )

8. Боржником за пунктом 3 резолютивної частини даної ухвали є - Міністерство юстиції України (01001, м.Київ, вул. Архітектора Городецького, 13, )

9. Дана ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.Є. Блажівська