ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

21 грудня 2018 року, м. Херсон, справа № 923/223/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К., розглянувши заяву про відвід судді, подану у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Екострой-1"

до фізичної особи - підприємця Мелконян Генрі Месниковича

про стягнення 784 908,06 грн,

за участю:

секретаря судового засідання Бєлової О.С.,

представників сторін:

від позивача - Дурасова Р.О., Варняк Н.С.,

від відповідача - ОСОБА_4,

у с т а н о в и в:

Щодо поданої заяви та аргументів заявника

21.12.2018 у судовому засіданні представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Екострой-1» Варняк Н.С. звернулася до суду із заявою про відвід судді. Безпосередньо заява стосується сумнівів заявника в неупередженості судді, оскільки, на її думку:

- 24.11.2018 під час роботи «Школи адвокатської майстерності» Ради адвокатів Херсонської області, керівником якої є адвокат адвокатського об'єднання «Суворовська юридична консультація м. Херсона» ОСОБА_4, суддя ОСОБА_5 виступив з лекцією на тему: «Учасники судового процесу (учасники справи, представники, інші учасники судового процесу)», ,

- після проведення лекції ОСОБА_4 розмістив на своїй сторінці в соціальній мережі «Фейсбук» фото, на якому зображені він поряд із суддею ОСОБА_5,

- названі обставини вказують на можливу упередженість судді у вирішенні справи, оскільки між ним та представником відповідача відбувається позапроцесуальне спілкування, яке може вплинути на здатність суду прийняти незалежне рішення.

У заяві про відвід представник позивача також зазначила, що про цей факт їй стало відомо 20.12.2018 при перегляді сторінки ОСОБА_4 у названій соціальній мережі.

Щодо підтвердження висловлених заявником аргументів та фактів

Суд при аналізі та вивчені наведених заявником аргументів відносно упередженості та необ'єктивності судді при розгляді справи зазначає та підтверджує, що ОСОБА_5 дійсно неодноразово виступав з лекціями на юридичні теми при роботі «Школи адвокатської майстерності» протягом 2018 року, які організовувалися Радою адвокатів Херсонської області, та безпосередньо під час її роботи мав спілкування з адвокатом ОСОБА_4, як особою, яка керує вказаною Школою.

Водночас, таке спілкування носило лише професійний характер і при ньому не обговорювалися питання розгляду конкретних справ, які є у провадженні судді, а тому у справі не був заявлений самовідвід.

Оцінка суду обставин поданої заяви та норм діючого законодавства

Розглядаючи доводи та аргументи заявника відносно суті заяви про відвід, суд зазначає, що підстави для відводу судді наведені у статті 35 ГПК України. Так, за змістом пунктів 3 та 5 частини 1 цієї статті «суддя не може розглядати справу і підлягає відводу …, якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи» (пункт 3), «є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді» (пункт 5).

У зв'язку з наведеним, обов'язком заявника є доведення вказаних підстав для відводу, а також наявності очевидних обставин та фактів, які б стверджували, або вказували на упередженість або необ'єктивність судді при розгляді справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що суддя при розгляді справи є безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного, а обов'язок подачі таких доказів лежить на заявникові у відповідності до положень частини 1 статті 74 ГПК України.

Діючий Господарський процесуальний кодекс України не містить визначення критеріїв або безпосереднього поняття неупередженості та об'єктивності, але вони наявні у нормах права, у тому числі міжнародних, а тому суд вважає за необхідне зазначити, що положеннями статті 2 ГПК України встановлено, що «завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів …» (частина 1), а тому апріорі встановлено законодавчу вимогу про обов'язок суду при розгляді справи діяти справедливо, неупереджено та своєчасно з метою досягнення завдань судочинства, наведених у частині 3 вказаної статті. Водночас, протилежне є підставою для тверджень про упередженість та необ'єктивність суду при розгляді справи.

Суд наголошує, що у відповідності до частини 4 статті 11 ГПК України «суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1960 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права».

Так, за змістом частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення …».

За пунктами 49 та 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 Європейським судом зроблений висновок, що: «Відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності ... У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду ... Стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного …».

Суд також зазначає, що судові рішення з огляду на верховенство права за своїм змістом повинні утверджувати справедливість і права людини, укріплювати довіру суспільства до судової влади. В основі довіри до судової влади лежить віра кожного громадянина, суспільства в цілому в те, що об'єкт довіри (суд) добровільно бере на себе і виконує зобов'язання захистити інтереси громадянина та суспільства.

Згідно з пунктом 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв'язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Отже, довіра з формуванням суспільної думки націлена на правомірні очікування з боку громадськості певної моделі поведінки від суддів, що втілюється у ефективному відправленні судочинства та виступає мірою реалізації завдань справедливого суду. Моральна складова суддівської етики (стосунки судді з учасниками судового процесу, з колегами, з відвідувачами суду та з будь-ким поза межами службової діяльності) вимагає від суддів дотримання правил поведінки, які включають в себе як загальновизнані норми моралі, що існують в суспільстві, так і стандарти, що регулюють службову діяльність, тобто вимоги, встановлені законодавством до професії, та стандарти, що стосуються позаслужбової поведінки й іншої дозволеної діяльності. Лише високопрофесійна, моральна, етична поведінка судді здатна викликати повагу до суду та забезпечити впевненість учасників судового процесу і відвідувачів суду в неупереджених результатах розгляду справи. При цьому суддя повинен проявляти такі моральні якості, як чесність, об'єктивність, безсторонність, неупередженість, толерантність, добросовісність, справедливість, збалансованість, розумність, розсудливість, стриманість, уважність, ввічливість, повагу до оточуючих.

Висновки суду за результатами розгляду заяви

За результатами аналізу вказаних обставин та правових положень суд приходить до висновку, що:

- забезпечення загальної безсторонності та неупередженості судді при розгляді справи, а також забезпечення судом при розгляді даної справи відсутності сумнівів у сторін у такій неупередженості, є обов'язком суду з метою укріплення довіри суспільства до судової влади,

- моральна складова суддівської етики, частиною якої є стосунки судді з учасниками судового процесу поза межами службової діяльності, вимагає від судді дотримання правил поведінки, які здатні викликати повагу до суду та забезпечити впевненість учасників судового процесу в неупереджених результатах розгляду справи,

- наявність факту спілкування судді ОСОБА_5 з адвокатом ОСОБА_4, який є представником відповідача у даній справі, поза межами судового засідання при роботі «Школи адвокатської майстерності» хоча і не є прямим підтвердженням заінтересованості у результаті розгляду справи, але зі стороннього погляду може викликати сумнів в неупередженості судді.

Отже, наявність вказаних обставин та зроблених судом висновків вказує на необхідність визнання заяви про відвід обґрунтованою, а тому вона підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтею 39 ГПК України,

п о с т а н о в и в:

Заяву про відвід задовольнити.

Суддя М.К. Закурін