ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2018 р.            Справа№ 42/330

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Мартюк А.І.

суддів:           Калатай Н.Ф.

Зубець Л.П.

при секретарі          Гуцал О.В.

за участю представників

від позивача: не з»явились

від відповідача: не з»явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго»

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2010р.

у справі № 42/330 (суддя Паламар П.І.)

за позовом Акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго»

до Комунального підприємства по утриманню житлового

господарства Святошинського району міста Києва

про стягнення 1634235,88 грн.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне енергопостачальна компанія «Київенерго» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Святошинського району міста Києва про 1634235,88 грн.

В обґрунтування позовним вимог позивач посилається на те, що всупереч умов укладеного між ним як правонаступником Підприємства “Київські кабельні мережі ВЕО “Київенерго” та відповідачем як правонаступником Державного комунального підприємства житлового господарства Ленінградського району м. Києва договору № 1410002 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 22.12.1989р. останній не в повному обсязі оплатив спожиту протягом грудня 2008-березня 2009 років теплову енергію, заборгувавши станом на 1 квітня 2009 р. 1577314,02 грн. З цих підстав просить задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь суму боргу, борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення 49740,04 грн., три проценти річних з простроченої суми 7181,82 грн., а також понесені ним по справі господарські витрати.

Рішенням господарського суду міста Києва від 27.01.2010р. у справі № 42/330 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Святошинського району міста Києва на користь Акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго» 1551276,26 грн. боргу, 48734,89 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 7148,73 грн. три проценти річних з простроченої суми, 16071,60 грн. витрат по оплаті державного мита, 307,32 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Акціонерна енергопостачальна компанія «Київенерго», звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2010р. у справі № 42/330 і постановити нове рішення, яким позов Акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго» до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Святошинського району задовольнити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.04.2010р. у складі колегії суддів: головуючого судді Новікова М.М., суддів Мартюк А.І. (доповідача), Зубець Л.П., апеляційну скаргу Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго" на рішення Господарського суду міста Києва у справі №42/330 від 27.01.2010р. прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 05.05.2010р.

В судовому засіданні представник відповідача звернувся з клопотанням про зупинення провадження у справі № 42/330 до розгляду пов’язаної з нею справи №8/131 що розглядається Шевченківським районним судом м. Києва.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.05.2010р. провадження у справі № 42/330 у складі колегії суддів: головуючого судді Новікова М.М., суддів Мартюк А.І. (доповідача), Зубець Л.П. було зупинено до набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 8/131.

01.11.2012р. від Публічного акціонерного товариства «Київенерго» надійшли письмові пояснення, з яких вбачається, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №8/131 за позовом Об’єднання співвласників багатоквартирного будинку «Престиж» до Київської міської державної адміністрації, третя особа – Акціонерна енергопостачальна компанія «Київенерго», про визнання протиправними та скасування розпоряджень набрало законної сили, на підтвердження чого позивач надав відповідні докази.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2012р. провадження у справі № 42/330 було поновлено та призначено судове засідання на 13.12.2012р.

28.11.2012р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про зміну найменування Акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго» на Публічне акціонерне товариство «Київенерго», яке є правонаступником позивача, що підтверджується витягом зі статуту, копіями довідки з ЄДРПОУ та свідоцтва про державну реєстрацію ПАТ «Київенерго».

У судовому засіданні представник позивача повідомив колегію суддів, що Шевченківським районним судом міста Києва розглядається справа №2610/10996/2012 за позовом Хельваса Валерія Пантелеймоновича до Київської міської державної адміністрації про визнання протиправними дій щодо підвищення тарифів на житлово-комунальні послуги, в якій Публічне акціонерне товариство «Київенерго» залучене до участі у справі в якості третьої особи.

Предметом розгляду справи № 2610/10996/2012 є визнання протиправними розпоряджень Київської міської державної адміністрації №641, №642, №643, якими встановлювались тарифи на житлово-комунальні послуги у спірний період, визначений позивачем у позовній заяві.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2012 року провадження у справі №42/330 зупинено до набрання законної сили рішенням Шевченківського районного суду міста Києва у справі №2610/10996/2012 за позовом Хельваса Валерія Пантелеймоновича до Київської міської державної адміністрації.

Київським апеляційним господарським судом неодноразово направлялись судові запити до сторін у справі №42/330, щодо інформації про усунення обставин, що зумовили зупинення.

Розпорядженням № 09-52/1377/15 Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2015 р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв’язку з припиненням повноважень головуючого судді Новикова М.М.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.11.2015р. для розгляду справи № 42/330 сформовано колегію суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Дідиченко М.А. - головуючий суддя, Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" № 454/2017 від 29.12.2017ліквідовано Київський апеляційний господарський суд.

Згідно ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 року в газеті "Голос України" № 185(6940) опубліковано повідомлення про початок роботи Північного апеляційного господарського суду з 03.10.2018 року.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Актом прийняття-передачі судових справ від 02.10.2018р. справу № 42/330 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2018 року, справу № 42/330 передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. - головуюча суддя; судді - Калатай Н.Ф., Зубець Л.П.

Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.02.2015р. у справі № К/800/5220/15 у відкритті касаційного провадження на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2015 року про визнання розпоряджень нечинними з моменту їх прийняття відмовлено.

Згідно ч.1 ст. 230 ГПК України, провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду 27.11.2018р. прийнято до провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2010р. Поновлено апеляційне провадження у справі № 42/330 та призначено до розгляду на 11.12.2018р.

Встановлено, що 11.12.2018р. представники позивача та відповідача у судове засідання не з’явилися. Причини неявки суду не повідомили, хоча про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників позивача та відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

22.12.1989р. між Підприємством “Київські кабельні мережі ВЕО “Київенерго” та Державним комунальним підприємством житлового господарства Ленінградського району м. Києва було укладено договір № 1410002 на постачання теплової енергії у гарячій воді.

На підставі наказів Міністерства енергетики та електрифікації України №№ 31 від 17 лютого 1995 р., 177 від 31 серпня 1995 р. перше підприємство реорганізоване на Акціонерну енергопостачальну компанію “Київенерго”.

На підставі розпорядження Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації № 61 “Про створення Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Святошинського району м. Києва” від 10 жовтня 2001 р. на базі Державного комунального підприємства житлового господарства Ленінградського району м. Києва було створене Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Святошинського району м. Києва, яке є його правонаступником.

Відповідно до п. 2 договору позивач зобов’язався постачати відповідачу теплову енергію у вигляді гарячої води до належних відповідачу будинків згідно переліку (додатки №№ 8, 9) до договору для потреб опалення та гарячого водопостачання в обсязі 19722 Гкал/рік, а відповідач –щомісячно до 10-13 числа місця, наступного за розрахунковим, оплачувати вартість спожитої теплової енергії.

Облік споживання відповідачем теплової енергії за договором передбачено проводити розрахунковим способом за тарифами встановленими і затвердженими розпорядженням Київської міської державної адміністрації.

Відповідно до п. 21 договору строк дії договору встановлений з дня його підписання до 22 грудня 1990 р. та вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до його закінчення про припинення договору не буде письмово заявлено однією із сторін. Доказів припинення договору в установленому порядку суду не надано.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов’язків.

Якщо у зобов‘язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Статтею 526 Цивільного кодексу України, встановлено, що зобов‘язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Відповідно до вимог ст. 20 Закону України “Про теплопостачання” тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб'єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування, крім теплової енергії, що виробляється суб'єктами господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, на підставі розрахунків, виконаних теплогенеруючими, теплотранспортуючими та теплопостачальними організаціями за методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Згідно з наявними у справі табуляграмами, розрахунком, позивачем протягом грудня 2008–березня 2009 років було поставлено відповідачу 32965,55498 Гкал теплової енергії.

Згідно з твердженнями позивача, поданим ним розрахунком протягом указаного періоду він поставив відповідачу теплової енергії за договором вартістю 3775295,87 грн.

З матеріалів справи, вбачається, що вартість поставленої на підставі спірного договору теплової енергії протягом грудня 2008-лютого 2009 років для потреб інших споживачів (крім населення) позивач визначив на підставі тарифів, встановлених розпорядженнями Київської міської державної адміністрації №№ 1780/1 від 25 грудня 2008 р., 127, 128 від 5 лютого 2009 р.

Згідно з Указами Президента України відповідно №№ 1199/2008 від 24 грудня 2008 р., 65/2009 від 3 лютого 2009 р., 76/2009 від 9 лютого 2009 р. зазначені розпорядження Київської міської державної адміністрації були скасовані як такі, що суперечать Конституції та Законам України.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з наведеного, у сторін по справі відсутній обов’язок виконувати рішення про встановлення тарифів на теплову енергію, які суперечать Конституції та Законам України, з часу прийняття цих рішень. Нарахування ж позивачем оплати за теплову енергію на підставі тарифів, встановлених цими рішеннями, примушує відповідача робити те, що не передбачено законодавством.

До 1 грудня 2008 р. тарифи на теплову енергію, що виробляється відповідачем, для потреб інших споживачів були затверджені розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 86 від 31 січня 2007 р. в редакції розпорядження № 715 від 18 червня 2007 р.

Розпорядження Київської міської державної адміністрації № 1662 від 27 листопада 2008 р. про втрату чинності розпорядження № 86 від 31 січня 2007 р. скасоване.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 230 від 2 березня 2009 р. з 10 лютого 2009 р. поновлено у дії розпорядження № 86 від 31 січня 2007 р. в редакції розпорядження № 715 від 18 червня 2007 р.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку про нарахування плати за теплову енергію, спожиту протягом грудня 2008-лютого 2009 років, за тарифами згідно розпорядження Київської міської державної адміністрації № 643 від 30 травня 2007 р. та № 86 від 31 січня 2007 р. в редакції розпорядження № 715 від 18 червня 2007 р.

Отже, вартість поставленої теплової енергії на підставі чинних на час передачі тарифів на теплову енергію становить 3749258,11 грн. (22609,33561 Гкал х 94,64 грн. х 20 % ПДВ)+(10256,17964 Гкал х 94,33 грн. х 20 % ПДВ)+(100,03973 Гкал х 171,62 грн. х 20%ПДВ).

Поданим позивачем розрахунком стверджується, що одержана теплова енергія оплачена відповідачем у загальному розмірі 2197981,85 грн., з урахуванням переплати 12144,54 грн., що існувала на початок грудня 2008 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов’язання за Договором не виконав, суму заборгованості у розмірі 1551276,26 грн. боргу (3749258,11-2197981,85), не сплатив, а тому відповідачем були порушені договірні зобов’язання в порядку та на умовах встановлених Договором.

Відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач прострочив оплату за договором, з нього на користь позивача відповідно до вимог ст.ст. 622, 625 ЦК України підлягає стягненню 1551276,26 грн. боргу (3749258,11-2197981,85), а також 48734,89 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення та 7148,73 грн. три проценти річних з простроченої суми з урахуванням фактичного розміру прострочених сум.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об’єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2010р. у справі № 42/330 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв’язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 27.10.2010р. у справі № 42/330 – без змін.

2. Матеріали справи № 42/330 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            А.І. Мартюк

Судді                                                                                Н.Ф. Калатай

Л.П. Зубець