ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року Справа № 924/234/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В. , суддя Мельник О.В.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

представники учасників справи:

позивача- Кравець О.С., ОСОБА_1;

відповідача- Зінкевич Д.В., ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з господарським судом м.Києва апеляційну скаргу Відповідача-Дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молоч-ний завод» (вх.№464/18) на рішення господарського суду Хмельницької області від 01.08.2018р., повний текст якого складено 08.08.2018р., у справі №924/234/18 (суддя Димбовський В.В.)

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Органік Сідс» м.Шепетівка

до Дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молочний завод»

с.Старокостянтинів

про стягнення 1 715 000 грн. 20 коп. заборгованості, пені, інфляційних втрат і 3% річних,-

У березні 2018 року Сільськогосподарський виробничий кооператив «Перший національний виробничий кооператив» (надалі в тексті ОСОБА_1) звернувся до господарського суду Хмельни-цької області із позовом про стягнення з Дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молоч-ний завод» (надалі в тексті Підприємство), з урахуванням заяви від 06.06.2018р., 1 535 874 грн. 05 коп. основного боргу, пені за період з 21.12.2017р. по 28.03.2018р. в сумі 129 684 грн. 10 коп., 12371 грн. 15 коп. -3% річних за період з 21.12.2017р. по 28.03.2018р. та 37 068 грн. 32 коп. втрат від інфляції за період січень-лютий 2018р.(т.1, арк.справи 2-9; т.2, арк.справи 43-44).

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 01.08.2018р. у справі №924/234/18 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення із Відповідача на користь Позивача 1535874 грн. 05 коп. основного боргу, 129 684 грн. 10 коп. пені за період з 21.12.2017р. по 28.03.2018р., 12371 грн. 15 коп. -3% річних за період з 21.12.2017р. по 28.03.2018р. та 37 068 грн. 32 коп. втрат від інф-ляції за період січень-лютий 2018р. У частині стягнення коштів в сумі 02 грн. 58 грн. відмовлено.(т. 2, арк.справи 116-122).

Суд вмотивував рішення тим, що видаткова накладна від 19.09.2017р. №327 на поставку товару на суму 1 535 874 грн. 05 коп. підтверджує як факт передачі Позивачем товару, так і факт його одержання Відповідачем. Крім того, обґрунтованими і таким, що підлягають задоволенню є вимоги щодо стягнення пені в сумі 129 684 грн. 10 коп. за період з 21.12.2017р. по 28.03.2018р., 3% річних в сумі 12 371 грн. 15 коп. за період з 21.12.2017р. по 28.03.2018р. та інфляційних втрат в су-мі 37 068 грн. 32 коп. за січень-лютий 2018р. Разом з тим, 2,58 грн. позивачем не віднесено ні до основної заборгованості, ні до штрафних нарахувань, ні до нарахувань, здійснених за ст.625 ЦК України, а тому в цій частині відмовлено за безпідставністю. (т.2, арк.справи 120-122).

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, Відповідач подав скаргу до Рівненського апеля-ційного господарського суду, в якій зазначає, що господарський суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права. Звертає увагу, що видаткова накладна не може бути належним доказом поставки, оскільки містить невідповідні підписи, а непідписання товарно-транспортної накладної з боку Позивача унеможливлює підтвердження факту поставки, факт перебування ОСОБА_3 на робочому місці, яке співпадає із місцем розвантаження товару не є доказом отримання такого товару, а з пояснень останньої вбачається, що товар вона не прий-мала, навантаження товару здійснювалося із місця, де знаходиться нерухоме майно ТзОВ ВТП «Аг-ропереробка», а не зі складу Позивача як передбачено умовами договору. Відповідач наголошує, що ОСОБА_3. та ОСОБА_4 не мають відповідної освіти, а тому не могли примати то-вар, що є порушенням вимог інструкцій П-6 та П-7. Вказує, що суд помилково не прийняв до уваги документи зі службового розслідування щодо відсутності факту підписання працівниками Відпові-дача видаткової накладної. Скаржник також наголошує, що факт реєстрації податкової накладної не може свідчити про отримання товару, а вислів його представників «не заперечуємо» стосовно факту поставки не є тотожним із визнанням поставки за спірним договором і за спірною наклад-ною. Зазначає, що суд першої інстанції помилково та з порушенням норм процесуального права прийняв до уваги письмові пояснення Позивача від 26.06.2018р.(т.2, арк.справи 214-220).

Указом Президента України №454/2017 від 29.12.2017р. ліквідовано Рівненський апеляцій-ний господарський суд та створено Північно-західний апеляційний господарський суд в апеляцій-ному окрузі, що включає Вінницьку, Волинську, Житомирську, Рівненську та Хмельницьку області, з місцезнаходженням у місті Рівному.

05.10.2018р. в газеті «Голос України» опубліковано оголошення про початок роботи Північ-но-західного апеляційного господарського суду.

У відповідності до наказу керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду №992 від 01.10.2018р. «Про комісію для передачі судових справ та матеріалів» згідно акта здачі судових справ від 02.10.2018р. до Північно-західного апеляційного господарського суду передана апеляційна скарга ДчП «Старокостянтинівський молочний завод» (вх.№464/18) на рішення госпо-дарського суду Хмельницької області від 01.08.2018р.

Для розгляду справи №924/234/18 автоматизованою системою документообігу суду визна-чено колегію суддів у складі: головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Мельник О.В., суддя Розізнана І.В.(т.3, арк.справи 34).

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 31.10.2018р. прийнято до провадження апеляційну скаргу Відповідача вх.№464/18.(т.3, арк.справи 43-44).

Ухвалою апеляційного суду від 28.11.2018р. задоволено заяву СВК «ПНВК» та замінено По-зивача Сільськогосподарський виробничий кооператив «Перший національний виробничий коопе-ратив» (ідентифікаційний код 40108269; 30403, Хмельницька обл., м.Шепетівка, Старокостянтинів-ське шосе, буд.31) на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Органік Сідс» (ідентифікаційний код 40794076; 30400, Хмельницька обл., м.Шепетівка, вул.Тітова, буд.1-А), а також відкладено розгляд скарги на 10.12.2018р.(т.3, арк.справи 51-54, 73-84, 116-118).

Крім того, за час апеляційного провадження до суду надійшли:

- 05.09.2018р. до Рівненського апеляційного господарського суду заява Відповідача про зу-пинення виконання рішення суду від 01.08.2018р., яка не може бути задоволена, з огляду на те, що відповідно до ч.5 ст.262 ГПК України лише якщо апеляційна скарга подана з пропуском визначено-го цим Кодексом строку, суд у випадку поновлення строку на апеляційне оскарження зупиняє дію оскаржуваного рішення в ухвалі про відкриття апеляційного провадження. При цьому, апеляційна скарга Відповідача вх.№464/18 подана без пропущення строку.(т.2, арк.справи 239).

- 26.09.2018р. від Позивача відзив на апеляційну скаргу, у якому він заперечує проти її задо-волення та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін.(т.3, арк.справи 1-9).

- 15.11.2018р. від Відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у даній справі №924/234/18 до розгляду справи №924/678/18.(т.3, арк.справи 98-107) та 28.11.2018р. від Позивача заперечення на клопотання про зупинення провадження.(т.3, арк.справи 108-110). У за-доволенні заяви про зупинення провадження відмовлено ухвалою апеляційного суду від 10.12.2018 р.(т.3, арк.справи 152-154).

У судових засіданнях апеляційної інстанції, 28.11.2018р. та 10.12.2018р. представники Від-повідача підтримали свою апеляційну скаргу та надали пояснення в обґрунтування своєї позиції. Представники Позивача заперечили проти задоволення апеляційної скарги та надали свої пояснен-ня.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, СВК «Перший національний виробничий кооператив»-постачальник та ДчП «Старокостянтинівський молочний завод»-покупець уклали 19.09.2017р. до-говір поставки №ВСП/2009-17 (надалі в тексті Договір), відповідно до п.1.1 якого, Постачальник зобовязується поставити у зумовлені ОСОБА_5 строки молочну продукцію, а Покупець зобовязу-ється прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму за умовами цього ОСОБА_5.(т.1, арк.справи 15-18).

Відповідно до Розділу 1 ОСОБА_5 вид, асортимент, кількість, загальна вартість товару заз-начаються у накладній на кожну партію товару, які є невідємною частиною даного ОСОБА_5. Ціна за одиницю товару відповідної якості 92,16 грн. з ПДВ за 1кг. Кількість товару 16 665,3 кг. Зага-льна ціна ОСОБА_5 складає 1 535 874,05 грн. Замовлення товару може бути зроблено в усній або письмовій формі. Підтвердженням виконання замовлення Сторони домовилися вважати факт від-пуску товару згідно видаткової накладної. Право власності на товари та ризик випадкової загибелі та/або псування товару переходить до Покупця з моменту підписання його представником видат-кової накладної. Усі видаткові накладні, що оформлені між cторонами протягом строку дії ОСОБА_5, вважаються такими, що видані на підставі та в межах ОСОБА_5, навіть при відсутності вказів-ки (посилання) на Договір в самій видатковій накладній і є невідємною частиною ОСОБА_5. Пос-тачальник гарантує, що товар є новим, що Постачальник є власником товару, який нікому не про-даний, в наймі (оренді), в податковій або іншій заставі, під забороною на відчуження не знаходи-ться, вільний від прав, претензій і позовів третіх осіб.

Постачальник зобовязується: упакувати та надати товар на умовах, передбачених ОСОБА_5; замінити неякісний товар на якісний на протязі 5 календарних днів з моменту звернення По-купця. Покупець зобовязується: прийняти і оплатити товар в порядку та на умовах, передбачених ОСОБА_5.(п.2.1 ОСОБА_5).

Поставка товару здійснюється зі складу Постачальника згідно правил Incoterms в редакції 2010р. на умовах EXW. Поставка товару здійснюється у строк до 3 календарних днів (п.п. 4.1, 4.2 ОСОБА_5).

Розділом 6 ОСОБА_5 передбачено, що приймання товару по кількості та якості проводиться згідно накладних та показників якості, вказаних в ГОСТах та іншій нормативно-технічній докумен-тації на даний вид товару, і відповідно вимог Інструкції П-6 «Про порядок приймання продукції ви-робничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості», затвердженої пос-тановою Державного арбітражу при ОСОБА_6 СРСР від 15.06.1965р. та Інструкції П-7 «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості», затвердженої постановою Державного арбітражу при ОСОБА_6 СРСР від 25.04.1966 року.

Розділом 7 ОСОБА_5 сторони визначили, що за невиконання або неналежне виконання умов даного ОСОБА_5, сторони несуть відповідальність передбачену чинним законодавством України. Застосування господарських санкцій не звільняє сторони від обовязку виконання зобовязання в натурі. Сторона, що порушила грошове зобовязання згідно чинного ОСОБА_5, зобовязана сплати-ти на користь іншої сторони за весь період прострочення пеню в розмірі подвійної облікової став-ки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу протягом всього терміну про-строчення.

Оплата здійснюється Покупцем в гривнях України шляхом перерахування коштів на розра-хунковий рахунок Постачальника по мірі використання товару, але не пізніше 20 грудня 2017р. Змі-на форми, порядку проведення розрахунків допускається лише за додатковим письмовим ОСОБА_5 сторін (р.3 ОСОБА_5).

Договір набирає чинності з моменту підписання його Сторонами і діє до 31 грудня 2017р. (р.12.1 ОСОБА_5).Договір може бути змінений, розірваний лише за взаємною згодою Сторін. Всі зміни та доповнення до ОСОБА_5 виконуються лише в письмовій формі та підписуються сторона-ми. Договір підписаний сторонами і переданий за допомогою факсимільного звязку має юридич-ну силу з подальшою заміною на оригінал із мокрою печаткою (р.11 ОСОБА_5).

ОСОБА_7 Договір підписаний виконавчим директором ОСОБА_8, від Підпри-ємства генеральним директором ОСОБА_9 та скріплений відтисками печаток.(т.1, арк. справи 18).

Матеріали справи містять копію видаткової накладної №327 від 19.09.2017р., з якої вбача-ється, що на підставі ОСОБА_5 передав, а Підприємство прийняло товар: сир «Рівнен-ський»» вагою 16 665,3кг. на суму 1 535 874 грн. 05 коп. з ПДВ. Видаткова накладна №327 від 19.09. 2017р. підписана зі сторони Дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молочний завод» ОСОБА_3 та скріплена відтиском печатки підприємства.(т.1, арк.справи 18).

Крім того, з товарно-транспортної накладної від 19.09.2017р. вбачається, що ОСОБА_5 поставив Підприємству товар сир «Рівненський» вагою 16 665,3 кг. на суму 1 535 874 грн. 05 коп.; пункт розвантаження м.Житомир, вул.Заводська, 21. Зі сторони Дочірнього підприємства «Старо-костянтинівський молочний завод» зазначена ТТН від 19.09.2017р. підписана ОСОБА_3 та скріп-лена відтисками печаток сторін.(т.1, арк.справи 19-20).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до п.11 та п.11.2 наказу №9-к від 28.12.2012 року заступника директора виробничо-структурного підрозділу ДчП «Старокостянтинівський мо-лочний завод» у м.Житомир «Про прийняття на роботу» ОСОБА_3 прийнятий на посаду ко-мірника складу сировини з 01.01.2013р. та призначена матеріально-відповідальною особою в ме-жах посадових обовязків.(т.1, арк.справи 237-240).

Крім того, в матеріалах справи міститься податкова накладна №59 від 19.09.2017 року, у якій зазначено сторонами СВК «Перший національний виробничий кооператив» та ДчП «Старокостянтинівський молочний завод» та зареєстровано номенклатуру товару сир «Рівненсь-кий» вагою 16 665,3кг. за ціною 1 279 895 грн. 04 коп., ПДВ 255 979 грн. 01 коп. Відповідно до кви-танції про реєстрацію податкової накладної від 13.10.2017р., СВК «Перший національний виробни-чий кооператив» подано документи про реєстрацію податкової накладної №59 від 19.09. 2017р. на суму 1 535 874,05 грн. з ПДВ.(т.1, арк.справи 23-24).

Пропозицію сплатити 1 535 874 грн. 05 коп. вартості отриманого товару, яка вбачається з претензії ОСОБА_5 залишено Підприємством без відповіді і без задоволення.(т.1, арк.справи 21-26).

Крім того, у поданих до суду першої інстанції поясненнях, Відповідач зазначає, що на вико-нання наказу ДчП «Старокостянтинівський молочний завод» від 06.06.2018р. про проведення служ-бового розслідування по факту поставки СВК «Перший національний виробничий кооператив» си-ру Рівненського ОСОБА_3. повідомляє, що 19 вересня 2017р. весь робочий день перебувала на робочому місці за адресою: м.Житомир, вул.Заводська, 21. Довіреності ДчП «Старокостянтинівсь-кий молочний завод» на отримання товару по договору поставки №ВСП/2009-17 від 19.09.2017р. їй не видавали.

Вважаючи своє право порушеним, ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом про стягнення з Підприємства 1 535 874 грн. 05 коп. основного боргу, 129 684 грн. 10 коп. пені за період з 21.12.2017 року по 28.03.2018р., 12 371 грн. 15 коп. -3% річних за період з 21.12.2017р. по 28.03.2018р. та 37 068 грн. 32 коп. інфляційних втрат за період січень-лютий 2018р.(т.1, арк.справи 2-9; т.2, арк.справи 43-44).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд вважає, що скарга безпідставна і не підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Господарський договір, відповідно до ст.173 Господарського кодексу України (надалі в тексті ГК України) є однією з підстав виникнення господарських зобовязань і є обовязковим для ви-конання сторонами. Аналогічно врегульовано підстави виникнення господарського зобовязання у ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України (надалі в тексті ЦК України).

Зобовязанням, згідно ст.509 ЦК України, є правовідношення, в якому одна сторона (борж-ник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, вико-нати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно зі статтею 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, ін-ших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання від-повідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного Виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтере-су. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Матеріалами справи стверджено, що 19.09.2017р. з моменту укладення ОСОБА_5 між сто-ронами виникли відносини поставки, оскільки взаємовідносини сторін підпадають під визначення, яке містять статті 265 ГК України та 712 ЦК України: коли продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у влас-ність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повяза-них з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязує-ться прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Оскільки, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, як-що інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін, тому в силу ст.ст. 655, 692 ЦК України та розділу 3 ОСОБА_5 факт прийняття Відповідачем товару зумов-лює виникнення у нього зобовязання оплатити вартість цього товару в сумі 1 535 874 грн. 05 коп.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставним твердження Скаржника про неотримання товару, оскільки Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» пе-редбачено порядок оформлення документів, які можуть підтверджувати господарські операції.

Як вірно зазначено судом першої інстанції в підтвердження поставки товару Кооперативом подано видаткову накладну №327 від 19.09.2017р. на суму 1 535 874 грн. 05 коп. з ПДВ сир «Рів-ненський» вагою 16 665,3 кг з відтисками печаток сторін, посиланням, що поставка продукції здій-снена на підставі договору №ВСП/2009-17 від 19.09.2017р. та підписом представника Підприємс-тва ОСОБА_3, товарно-транспортну накладну від 19.09.2017р., яка свідчить про поставку остан-ньому 16 665,3 кг сиру «Рівненський» на суму 1 535 874 грн. 05 коп., пункт розвантаження м.Жи-томир, вул.Заводська, 21 зі сторони Дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молочний завод» підписана ОСОБА_3 та скріплена відтисками печаток сторін.

Переглядаючи оскаржуване рішення, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідно до п.11 та п.11.2 наказу №9-к від 28.12.2012р. по виробничому структур-ному підрозділу Підприємства у м.Житомирі ОСОБА_3 було призначено матеріально-відпо-відальною особою, а факт перебування ОСОБА_3 на робочому місці, яке співпадає із місцем розвантаження товару додатково підтверджує можливість його отримання.

Щодо тверджень Відповідача про відсутність у ТТН від 19.09.2017р. підписів відповідальних осіб та в пункті «навантаження» зазначення адреси ТзОВ ВТП «Агропереробка» (с.Велика Омеля-на, вул.Я.Гашека, буд.120), надання Кооперативом не усіх супровідних документів на товар, коле-гія суддів вважає правомірним відхилення зазначених доводів, з огляду на погодження у ОСОБА_5 сторонами умови, що підтвердженням виконання замовлення вважається факт відпуску товару згі-дно видаткової накладної.

Досліджуючи зазначені обставини, колегія суддів приймає до уваги, що згідно наказу Міні-стерства фінансів України від 30.09.2014р. №987 втратила чинність Інструкція про порядок реєстр-рації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затверджена на-казом Міністерства фінансів України від 16.05.1996р. №99. Відтак, при передачі-прийманні товару довіреність на одержання товарно-матеріальних цінностей не є обовязковою.

При цьому, згідно змін та доповнень до Положення про документарне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, у редакції на 26.05.2017р. будь-які посилання на довіреності на одержання товарно-матеріаль-них цінностей у ньому відсутні.

Товарно-транспортна накладна від 19.09.2017р. (відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997р.) є єдиним для всіх учасників транспортного процесу юридичним документом, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Матеріалами справи стверджено, що місцем одержання визначено склад Підприємства, на якому працює ОСОБА_3, прізвище якої міститься у товарно-транспортній накладній від 19.09. 2017р.

Колегія суддів також зауважує, що договором поставки №12.09/17 з ТзОВ «Агропереробка» визначено порядок здійснення поставки та місць навантаження і відвантаження товару за догово-ром №ВСП/2009-17. Так, згідно товарно-транспортної накладної від 19.09.2017р. пункт заванта-ження товару знаходиться за адресою: с.Велика Омеляна, вул.Я.Гашека, 120. Дана адреса є місце-знаходженням складу ТзОВ ВТП «Агропереробка» як постачальника за умовами п.1.3 ОСОБА_5 поставки №12.09/17. Тому, завантаження товару Кооперативом для його подальшого транспорту-вання до складу виробничого структурного підрозділу Підприємства здійснювалося за місцезна-ходженням складу ТзОВ ВТП «Агропереробка», що умовам ОСОБА_5 не суперечить.

Належним доказом, який містить відомості про господарську операцію є первинний доку-мент. При цьому, господарська операція дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства.(ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фі-нансову звітність в Україні»).

Перевіряючи законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів звертає увагу, що від-повідно до статті 9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських опера-цій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документ-ти можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господ-дарської операції.

Крім того, відповідно до пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 року, встановлено такі ж вимоги до первинних документів, а саме: первинні документи повинні мати такі обовязкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одини-ця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господар-ської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є під-ставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають мож-ливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції та містять ві-домості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції мають бути фактично здійснени-ми та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документа-ми, які відображають реальність таких операцій та спричиняти реальні зміни майнового стану плат-ника податків.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що лише первинні документи є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, які фіксують факти здійснення господарських операцій, тобто факт здійснення операції передачі певного товару від постачальника до покупця, тощо. Для надання документу юридичної сили й доказовості він повинен містити обовязкові рекві-зити, передбачені законодавством.

Разом з тим, неналежне оформлення документів, що підтверджують господарську операцію не може свідчити про відсутність такої господарської операції.

Відтак, спростовуються доводи Скаржника, що видаткова накладна не може бути належним доказом поставки через невідповідність підписів, а непідписання товарно-транспортної накладної з Позивачем унеможливлює підтвердження факту поставки та суперечить вимогам інструкцій П-6 та П-7.

При цьому, відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім пере-конанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Із зазначених вище мотивів колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога про стягнення з Відповідача боргу в сумі 1 535 874 грн. 05 коп. є обґрунтованою і та-кою, що підлягає задоволенню.

При цьому, суд першої інстанції правомірно відхилив посилання Відповідача, що несплата Позивачем за ОСОБА_5 про надання послуг №3 ТЗР від 01.01.2017р. за надані Відповідачем пос-луги унеможливила виконання останнім зобовязання з оплати за ОСОБА_5 поставки №ВСП/2009-17. Так, відповідно до ст.180 ГК України (ч.ч. 1, 2, 3) зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинен-ня господарських зобовязань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обовяз-кові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його іс-тотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного ви-ду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладен-ні господарського договору сторони зобовязані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Оскільки при укладенні сторони ОСОБА_5 погодили його ціну, строки розрахунків та інші умови, то виходячи з принципу свободи договору, встановленого ст.627 ЦК України Відпові-дач не був позбавлений можливості розірвати у встановленому законодавством порядку договір, який, на його думку, укладений на невигідних для нього умовах.

Крім того, безпідставними є твердження Скаржника, що товаросупровідні документи на 16665,3 кг сиру «Рівненський» (видаткова накладна та ТТН від 19.09.2017р.) містять ознаки фаль-сифікації та підробки, оскільки ч.6 ст.75 ГПК України передбачено, що вирок суду в кримінально-му провадженні, який набрав законної сили, є обовязковими для господарського суду, що розгля-дає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Натомість у матеріа-лах господарської справи відсутній вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав закон-ної сили щодо факту вчинення кримінального правопорушення посадовими або іншими особами у звязку із підробленням документів, печаток, штампів та бланків, збуту чи використання підробле-них документів, печаток, штампів. Також, відсутні жодні докази звернення Відповідача до право-охоронних органів. А ст.204 ЦК України передбачено презумпцію правомірності правочину.

Окрім цього, ст.ст. 99, 101 ГПК України передбачено, що суд за клопотанням учасника спра-ви або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для зясуван-ня обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи мате-ріалів.

Учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлен-ня. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права та обовязки, що і експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Дочірнім підприємством «Старокостянтинівський молочний завод» як стороною господар-ської справи також не надано суду висновку експерта з цих самих питань, складений на його замов-лення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що згідно квитанції про реєстрацію податкової нак-ладної від 13.10.2017р. зареєстровано податкову накладну №59 від 19.09.2017р. на су-му 1 535 874 грн. 05 коп. з ПДВ.

Постановою КМУ від 26 квітня 2017р. №341 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних. Пунктами 8, 10, 11, 12-14 передбачено, що Податкова накладна складається та реєструється постачальником (продавцем) платником податку, крім випадків, визначених пун-ктом 9 цього Порядку. Після складення податкової накладної та/або розрахунку коригування в еле-ктронній формі на них накладається електронний цифровий підпис посадових осіб постачальника (продавця).

Після накладення електронного цифрового підпису платник податку здійснює шифрування податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі та надсилає їх ДФС за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем з урахуванням вимог Закону України «Про електронний цифровий підпис», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документа-ми з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. Примірник податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі зберігається у платника податку. Піс-ля надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки.

За результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційно-го дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової нак-ладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

Згідно із п.120 прим.1.1 ст.120 прим.1 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010р. №2755-VI зі змінами та доповненнями порушення платниками ПДВ граничного строку, передбаче-ного ст.201 ПК України, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою нак-ладення на платника ПДВ, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 ПК України покладено обовязок щодо такої реєстрації, штрафу.

Таким чином, реєстрація податкової накладної №59 від 19.09.2017р. хоч і не ві-дображає господарської операції, однак є документом складеним на підставі первинного бухгалтер-ського документа, а тому додатково підтверджує реальність здійснення господарської операції.

Тому, дослідивши всі докази в сукупності та надавши їм оцінку, колегія суддів дійшла вис-новку, що ОСОБА_5 поставив, а Підприємство прийняло товар, проте матеріали справи не міс-тять доказів оплати зазначеного товару на суму 1 535 874 грн. 05 коп., тому вірним є висновок міс-цевого господарського суду про обґрунтованість вимоги про стягнення основного боргу в зазначе-ній сумі і задоволення цієї вимоги.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, Позивач заявив до стягнення додаткові вимо-ги.

Так, відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.(статті 526, 530 ЦК України).

Перевіривши згідно ст.625 ЦК України та п.7.1 ОСОБА_5, суму нарахованих 12 371 грн. 15 коп. 3% річних за період з 21.12.2017р. по 28.03.2018р. та 37 068 грн. 32 коп. інфляційних втрат за період січень-лютий 2018р., колегія суддів дійшла висновку, що інфляційні втрати та річні нарахо-вані підставно і обчислені арифметично вірно, тому підлягають стягненню з Відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.546, ч.1 ст.549 ЦК України та ст.230 ГК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, якою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен пе-редати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пунктом 7.2 ОСОБА_5 узгоджено, що сторона, яка порушила грошове зобовязання згідно чинного ОСОБА_5, зобовязана сплатити на користь іншої сторони за весь період прострочення пе-ню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу протягом всього терміну прострочення.

Перевіривши розрахунок, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з Відповідача 129 684 грн. 10 коп. пені за період з 21.12.2017р. по 28.03.2018р.

Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованими твердження Скаржника про невизнання ним факту існування зобовязань за ОСОБА_5, позаяк у відзиві на позов від 05.05.2018р. Підпри-ємство визнало наявність зобовязань за договором поставки №ВСП/2009-17, пояснивши неможли-вість оплати вартості поставленої продукції несплатою Кооперативом боргу в сумі 6 605 560 грн. 05 коп. за оренду транспортних засобів.(т.1, арк.справи 184-185).

Безпідставними також є посилання Скаржника на порушення судом першої інстанції норм процесуального права через прийняття до уваги письмових пояснень Позивача, оскільки у вказаних поясненнях не змінено ні підстав, ні предмету, ні ціни позову, а лише більш детально розписано складові ціни позову.(т.1, арк.справи 2-9; т.2, арк.справи 43-44).

При цьому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що обґрунто-ваною і доведеною є сума грошових вимог 1 714 997 грн. 62 грн., яка складається з 1 535 874 грн. 05 коп. основного боргу, 129 684 грн. 10 коп. пені, 12 371 грн. 15 коп. 3% річних, 37 068 грн. 32 коп. інфляційних. Натомість в прохальній частині позову заявлено вимоги на суму 1 715 000 грн. 20 коп., що включає 2,58 грн., які не віднесено ні до основної заборгованості, ні до штрафних нара-хувань, ні до нарахувань, здійснених за ст.625 ЦК України, тому в цій частині підставно та обґрун-товано відмовлено.

З огляду на викладене, апеляційна скарга Відповідача не підлягає задоволенню, тому рі-шення суду першої інстанції належить залишити без змін.

Порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів Скаржника не встановлено.

Статтею 74 ГПК України передбачено обовязок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та без-посередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

Отже, доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст. 277, 278 ГПК України для скасування чи зміни ос-каржуванї ухвали, тому суд апеляційної інстанції вважає, що ухвалу місцевого господарського су-ду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 34, 86, 129, 232, 233, 240, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуаль-ного кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молочний завод» на рішення господарського суду Хмельницької області від 01.08.2018р у справі №924/234/18 залиши-ти без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

3. Матеріали справи №924/234/18 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Мельник О.В.