ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року

м. Київ

Справа № 911/3605/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пєскова В.Г. - головуючий, Білоуса В.В., Катеринчук Л.Й.,

за участю секретаря судового засідання - Анісімової М.О.;

за участю представників:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-СПП» - Квітіна Р.В.,

Білоцерківської дослідно-селекційної станції інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України - Бузинного М.В., Тилика Т.М.,

розглянув касаційну скаргу Білоцерківської дослідно-селекційної станції інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.09.2018

у складі колегії суддів: Пономаренка Є.Ю. (головуючий), Дідиченко М.А., Кропивної Л.В.

та на рішення Господарського суду Київської області від 25.04.2018

у складі судді Бацуци В.М.

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-СПП»

до Білоцерківської дослідно-селекційної станції інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України

про зобов'язання вчинити дії з поставки товару та стягнення 1 644 410, 96 грн.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Хронологія подій та опис фактів, встановлених судами першої та апеляційної

інстанції

1. 25.10.2015 між ТОВ «СПП-Агро» (далі - покупець) та Білоцерківською дослідно-селекційною станцією інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України (далі - продавець) було укладено договір поставки № 25/09/01 (далі - Договір), згідно з умовами п. 1.1. якого продавець зобов'язується продати, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити товар «Пшениця 3 кл.» урожаю 2015 року, (далі - товар), насипом, у відповідності до умов даного Договору.

Відповідно до п. 3.1. Договору продавець зобов'язується поставити 450 (чотириста п'ятдесят) +/- 10% метричних тонн товару.

Пунктом 4.1. Договору встановлено, що передача товару продавцем проводиться на умовах EXW (згідно Міжнародних правил тлумачення торгових термінів "Інкотермс" в редакції 2000 року) - зерновий склад ПАТ «Рокитнянський комбінат хлібопродуктів», 09600, вул. Вокзальна, буд. 222, смт. Рокитне, Київська обл., т. 04562-6-14-15, та ПАТ «Білоцерківський елеватор», 09107, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Привокзальна, 8, (далі - зернові склади продавця).

Пунктом 4.2. Договору передбачено, що продавець передає товар покупцю у власність на зерновому складі, визначеному у п. 4.1., на умовах цього Договору в повному обсязі до 31 жовтня 2015 року.

Відповідно до п. 4.3. Договору поставка товару підтверджується оформленим належним чином оригіналом складської квитанції, виданої зерновим складом на ім'я покупця. Товар вважається поставленим покупцю: за кількістю - згідно кількості зазначеної у складській квитанції, виданої зерновим складом на ім'я покупця, а також даних, що вказані у видатковій накладній, яка підписана покупцем та продавцем. За якістю - на підставі даних, що вказані у складській квитанції, виданої зерновим складом на ім'я покупця, а також катки аналізу зерна (форма № 47), виданої зерновим складом.

Пунктом 4.4. Договору встановлено, що датою отримання товару вважається дата оформлення на ім'я покупця складської квитанції на зерно, що видається зерновим складом.

Відповідно до п. 5.1. Договору ціна товару становить 3 000 (три тисячі грн) за 1 тонну з ПДВ, в тому числі ПДВ складає - 500 (п'ятсот грн) гривень.

Згідно з п. 5.2. Договору загальна вартість товару, що постачається по даному договору становить - 1 125 000 (один мільйон сто двадцять п'ять тисяч грн) гривень без ПДВ, крім того ПДВ - 225 000 грн. Загальна вартість товару з ПДВ становить 1 350 000 (один мільйон триста п'ятдесят тисяч грн) гривень.

Пунктом. 9.1. Договору встановлено, що договір вступає в силу з дати його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. У випадку поставки всього об'єму товару продавцем в строки, встановлені договором (відповідно до п. 4.4. або окремих додатків до договору), строк дії Договору вважається продовженим до моменту оплати поставленого товару.

2. 13.01.2016 між позивачем (далі - цесіонарій) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СПП-Агро» (далі - цедент) було укладено договір відступлення права вимоги (цесії) б/н, згідно умовами п. 1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, цедент відступає цесіонарію, а цесіонарій набуває всі права і обов'язки цедента за договором поставки від 25.10.2015 № 25/09/01 (далі - Основним договором), належні цедентові. Відповідно до Основного договору Білоцерківська дослідно-селекційна станція інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України (далі - продавець) зобов'язана здійснити поставку товару на загальну суму 1 350 000 гривень.

Відповідно до п. 2 договору про відступлення права вимоги цесіонарій набуває право вимагати від продавця (замість цедента) належного виконання обов'язків за Основним договором, а саме поставки товару на загальну суму 1 350 000 гривень, та оплати всіх штрафних санкцій за невиконання продавцем своїх зобов'язань, визначених в розділі 6 Основного договору (відповідальність сторін).

Пунктом 3 договору про відступлення права вимоги встановлено, що до цесіонарія переходить зазначене вище право вимоги цедента в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Відповідно до п. 4 договору про відступлення права вимоги документи та документована інформація, яка є важливою для здійснення права вимоги, яку відступає цедент за цим договором, передаються цедентом цесіонарію в момент підписання сторонами цього договору.

Згідно п. 6. договору про відступлення права вимоги в день укладення цього договору цедент зобов'язаний передати цесіонарію оригінал наступних документів: договір поставки від 25.10.2015 № 25/09/01.

Пунктом 7 договору про відступлення права вимоги встановлено, що права та обов'язки, що відступаються за цим договором, переходять від цедента до цесіонарія у день підписання цього договору.

Відповідно до п. 11 договору про відступлення права вимоги цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін.

3. 09.09.2016 ТОВ «СПП-Агро» звернулось до боржника - відповідача із повідомленням вих. № 56 про відступлення права вимоги (цесії), у якому повідомило відповідача про укладення між ТОВ «СПП-Агро» та ТОВ «Агро-СПП» договору відступлення права вимоги (цесії) № б/н від 13.01.2016, з передачею прав та обов'язків за договором поставки від 25.10.2015 № 25/09/01 до останнього. Факт направлення Товариством з обмеженою відповідальністю «СПП-Агро» повідомлення про відступлення права вимоги від 09.09.2016 відповідачу підтверджується фіскальним чеком від 14.09.2016 № 5823 та описом вкладення у цінний лист від 14.09.2016 № 551, що наявні у матеріалах справи.

4. 14.09.2016 позивач звернувся з претензією вих. № 14/09-1 про застосування штрафних санкцій за непоставку продукції, у якій просив сплатити суму штрафних санкцій за порушення строків поставки, не поставку та недопоставку товару в сумі 27 193 134, 52 грн за договорами поставки, в тому числі за договором на поставку пшениці від 25.10.2015 № 25/09/01 відповідно до виконаного позивачем розрахунку пені та суми штрафу, що додається до претензії, а також надати відповідь на претензію від 14.09.2016 вих. № 14/09-1 протягом п'яти робочих днів з дати отримання відповідного листа. Відповідно до виконаного розрахунку сума пені за договором поставки від 25.10.2015 № 25/09/01 складає 294 410, 96 грн, а штрафу - 1 350 000 грн.

5. Відповідач у відповіді на претензію від 19.09.2016 вих. № 479 зазначив, що про існування договору поставку від 25.10.2015 № 25/09/01 йому не відомо.

Подання позовної заяви

6. 01.12.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-СПП» звернулось до Господарського суду Київської області із позовом до Білоцерківської дослідно-селекційної станції інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України про зобов'язання поставити 450 метричних тонн «пшениці 3 класу» на загальну суму 1 350 000 грн та стягнення 294 410, 96 грн пені і 1 350 000 грн штрафу.

7. Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем свого обов'язку щодо своєчасної поставки товару, а саме 450 метричних тонн «пшениці 3 класу» за договором поставки від 25.10.2015 № 25/09/01.

Розгляд справи судами

8. Рішенням Господарського суду Київської області від 25.04.2018, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.09.2018, позов задоволено. Зобов'язано відповідача вчинити дії з поставки позивачу 450 метричних тонн «пшениці 3 класу» на загальну суму 1 350 000 грн; стягнуто з відповідача на користь позивача 294 410, 96 грн пені, 1 350 000 грн штрафу.

Задовольняючи позовні вимоги, суди виходили з доведеності позивачем факту порушення відповідачем договірних зобов'язань в частині поставки товару.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

9. 27.09.2018 Білоцерківською дослідно-селекційною станцією інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України до Верховного Суду подано касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.09.2018 та рішення Господарського суду Київської області від 25.04.2018 у справі № 911/3605/17 і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Агро-СПП» відмовити повністю, стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати (судовий збір) у розмірі 91 931, 56 грн.

Посилання зроблені на неповне дослідження обставин справи та неправильне застосування положень Інкотермс, офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів (редакція 2000 року), а також частини другої статті 231 ГК України щодо розміру штрафних санкцій, стягнутих з відповідача.

Б. Доводи відзивів на касаційну скаргу.

10. 12.11.2018 до Верховного Суду від ТОВ «Агро-СПП» надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому з посиланням на правильність застосування судами норм права наведено прохання залишити без змін оскаржені судові рішення.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи

і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

А. Щодо суті касаційної скарги

11. Як зазначалося вище, суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, виходили з доведеності позивачем факту порушення відповідачем договірних зобов'язань в частині поставки товару через призму застосування положень «Інкотермс. Офіційних правил тлумачення торгівельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2000 року)» з огляду на те, що відповідач не проінформував позивача окремим повідомленням про готовність до передачі товару.

12. Проте, колегія суддів вважає такі висновки судів попередніх інстанцій передчасними та необґрунтованими, оскільки умовами Договору - пункт 9.4. - у випадку розбіжностей між умовами цього Договору та умовами Інкотермс-2000 умови Договору мають переважну силу.

13. Водночас, аналіз положень розділу 4 Договору та умов EXW згідно Офіційних правил тлумачення торгівельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс (редакція 2000 року) свідчить, про наявність розбіжностей стосовно зобов'язань покупця вжити певних заходів при здійсненні поставки. На цьому неодноразово наголошував відповідач, однак цим доводам судами не була надана належна оцінка.

14. Поза увагою судів лишилася також та обставина, що відповідно до розділу 1 Офіційних правил тлумачення торгівельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс (редакція 2000 року) «Мета та сфера застосування Інкотермс» метою Інкотермс є забезпечення єдиного набору міжнародних правил для тлумачення найбільш уживаних торговельних термінів у зовнішній торгівлі, а сторони у Договорі врегулювали умови поставки на внутрішньоторгівельному ринку країни.

15. Відповідно до положень статті 235 ГПК України обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Рішення суду має прийматися і цілковитій відповідності з нормами матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

16. Однак, вказані вимоги судами першої та апеляційної інстанцій при винесенні оскаржуваних рішення та постанови не були дотримані.

17. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

18. Верховний Суд вважає, що ті доводи, що їх наводив відповідач при розгляді справи в судах першої і апеляційної інстанцій, не є очевидно необґрунтованими, що вимагало від суду першої та апеляційної інстанцій їх повного дослідження, надання їм належної оцінки і відображення у судових рішеннях.

19. Європейський суд з прав людини, досліджуючи питання права на справедливий суд крізь призму повноти судового рішення, зазначив, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), від 27 вересня 2001 року № 49684/99). Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя.

20. Водночас ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій судові рішення у цій справі зазначеним вимогам не відповідають.

21. Судова колегія вважає, що допущені процесуальні порушення є такими помилками, які не забезпечили справедливого розгляду справи. Рішення судів, прийняті з порушенням норм процесуального права, не можуть вважатися такими, що відповідають приписам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право на справедливий суд, а тому підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

22. Згідно з частиною третьою статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:

1) суд не дослідив зібрані у справі докази; або

2) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або

3) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

23. Оскільки як місцевий, так і апеляційний господарські суди припустились неправильного застосування приписів ГПК України стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, а у Верховного Суду відсутня процесуальна можливість з'ясувати дійсні обставини справи, що перешкоджає ухвалити нове рішення у справі, то це відповідно є підставою для скасування рішень судів попередніх інстанцій, та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

24. Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно врахувати наведене, ретельно перевірити доводи відповідача та з урахуванням належно оцінених позицій учасників справи вирішити спір відповідно до вимог закону.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 300, 301, пунктом 2 частини першої статті 308, статтями 310, 315, 316 ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Білоцерківської дослідно-селекційної станції інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України задовольнити частково.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.09.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2018 у справі № 911/3605/17 скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Г. Пєсков

Судді В.В. Білоус

Л.Й. Катеринчук