ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12 грудня 2018 р.

Справа № 903/651/18

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., за участю секретаря судового засідання Хомич О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу №903/651/18

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Роял Фуд”, м. Дніпро

до товариства з обмеженою відповідальністю “Континіум-Трейд”, м. Луцьк

про стягнення 11 370,90 грн.,

за участю представників:

від позивача: н/з,

від відповідача: н/з,

в с т а н о в и в:

11.09.2018 року товариство з обмеженою відповідальністю “Роял Фуд” звернулося до господарського суду з позовною заявою б/н від 05.09.2018 року, в якій просить стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “Континіум-Трейд” 38 963,64 грн., з них: 30 590,88 заборгованості за переданий на підставі договору поставки № 155-пм-13 від 16.08.2013 року товар, 4 045,92 грн. пені, 1 059 грн. процентів річних, 3 267,84 грн. збитків, завданих інфляцією.

На обгрунтування позовних вимог посилався на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки № 155-пм-13 від 16.08.2013 року щодо повного та своєчасного розрахунку за переданий товар.

Ухвалою суду від 12.09.2018р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання було призначено на 03.10.2018 року.

В судове засідання 03.10.2018р. сторони не з’явились.

03.10.2018р. від представника позивача надійшло клопотання, в якому він просить проводити підготовче засідання без його участі у зв’язку із зайнятістю в іншому судовому процесі, про дату наступного засідання просив повідомити належним чином.

Ухвалою суду від 03.10.2018р. було відкладено підготовче засідання на 17.10.2018р.

08.10.2018р. на адресу суду надійшов відзив № б/н від 05.10.2018р., в якому товариство з обмеженою відповідальністю “Континіум-Трейд” зазначило, що згідно бухгалтерських даних сума заборгованості товариства становить 27 592,74 грн., а не 30 590,88 грн., як зазначає позивач в позовній заяві. У відзиві товариство з обмеженою відповідальністю “Континіум-Трейд” просило суд в задоволенні позову в частині стягнення суми заборгованості відмовити.

В судове засідання 17.10.2018р. сторони не з’явились.

Ухвалу суду від 03.10.2018р. було надіслано сторонам рекомендованими листами з повідомленнями про вручення.

Проте, станом на 17.10.2018р. в матеріалах справи були відсутні докази належного повідомлення сторін про розгляд справи.

Ухвалою суду від 17.10.2018р. було відкладено підготовче провадження на 01.11.2018р.

Ухвалою суду від 01.11.2018р. було продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів - до 13.12.2018р. включно; відкладено підготовче засідання на 22 листопада 2018 р.

21.11.2018р. від відповідача надійшла заява № б/н від 21.11.2018р., в якій відповідач просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені у зв’язку із спливом строку позовної давності та зазначив, що 15.11.2018р. відповідачем було перераховано суму заборгованості в розмірі 27 592,74 грн.

На підтвердження перерахування суми заборгованості представник відповідача додав до матеріалів справи копію платіжного доручення № 2973 від 15.11.2018р.

21.11.2018р. від позивача надійшли письмові пояснення по справі № б/н від 20.11.2018р., в яких позивач зазначив, що у зв’язку із відсутністю підписаного сторонами акту звірки взаєморозрахунків за період січень 2017р. - вересень 2018 р. до суду було направлено акт звірки взаєморозрахунків підписаний тільки зі сторони позивача (оригінал).

В судове засідання представник позивача не з’явився, ухвала суду, яка була надіслана на адресу, вказану в позовній заяві, повернулась із відміткою пошти “За місцем обслуговування”.

Разом з цим, посилання позивача в поясненнях від 20.11.2018р. на ухвалу суду, на виконання якої він подав пояснення, свідчать про те, що позивач був ознайомлений із змістом ухвали та повідомлений про дату і час розгляду справи.

В судовому засіданні 22.11.2018р. представник відповідача подав заяву від 22.11.2018р., в якій зазначив, що ознайомившись із наданим позивачем оригіналом договору поставки, вважає за необхідне повідомити, що цей договір є дійсно оригіналом, а свій примірник договору відповідач надати суду не може у зв’язку із знищенням. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафних санкцій, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів, що підтверджують початок перебігу строку порушення відповідачем строків на оплату отриманого товару.

Подана представником відповідача копія платіжного доручення № 2973 від 15.11.2018р. свідчить про те, що 15.11.2018р. відповідач перерахував позивачу 27 592,74 грн. із зазначенням в графі “Призначення платежу: “За бакалія згідно договору № 155-пм-13 від 16.08.2013р.”.

Ухвалою суду від 22.11.2018р. було постановлено провадження у справі в частині стягнення заборгованості в розмірі 27 592 грн. 74 коп. закрити; закрити підготовче провадження; призначити справу до судового розгляду по суті на 12.12.2018р.

12.12.2018р. представник відповідача через відділ документального забезпечення та контролю подав заяву від 12.12.2018р., в якій просить відмовити в частині стягнення пені в розмірі 4 045,92 грн., збитків, завданих інфляцією, в розмірі 3 267,84 грн. та 1 059 грн. процентів річних та просить суд повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Суд заяву представника відповідача залишив без розгляду, оскільки ухвалою суду від 22.11.2018р. було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.12.2018р.

Відповідно до ст. 207 Господарського процесуального кодексу України головуючий під час відкриття розгляду справи по суті з’ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов’язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Представник відповідача не навів поважних причин, з яких заява не була подана в межах підготовчого провадження.

Представник позивача в судове засідання 12.12.2018р. не з’явився.

Відповідно до ст. 232 Господарського процесуального кодексу України судовими рішеннями є ухвали; рішення; постанови; судові накази.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Ухвала суду від 22.11.2018р. була надіслана позивач рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу, зазначену в позовній заяві, що підтверджується копією реєстру відправки службової кореспонденції № 2 Господарського суду Волинської області.

В судовому засіданні 12.12.2018р. було оголошено перерву до 17 год.

12.12.2018р. від позивача надійшла заява про відмову від позову в частині стягнення 2 998,14 грн. заборгованості, підписана директором товариства.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов'язків, визначених у статті 42 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з ст. 191 Господарського процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Оскільки відмова позивача від позову в частині стягнення 2 998,14 грн. заборгованості не суперечить вимогам законодавства, не порушує прав та інтересів відповідача, інших осіб, підписана належним представником, відмову судом прийнято.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом;

Беручи до уваги викладене, провадження у справі в частині стягнення 2 998,14 грн. заборгованості слід закрити у зв’язку із відмовою позивача від позову в цій частині.

Позивачу роз’яснюється, що відповідно до ч. 3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв’язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Таким чином, предметом спору є лише вимога позивача про стягнення з відповідача 4 045,92 грн. пені, 1 059 грн. процентів річних, 3 267,84 грн. збитків, завданих інфляцією.

З розрахунку позивача вбачається, що ним заявлено до стягнення 4 045,92 грн. пені, з них: 1 786,12 грн. за період з 07.06.2018р. по 07.12.2017р., 985,16 грн. за період з 05.07.2017р. по 05.01.2018р., 420,62 грн. за період з 28.07.2017р. по 28.01.2018р., 854,02 грн. за період з 27.09.2017р. по 27.03.2018р.; 1 059 грн. процентів річних, з них: 524 грн. за період з 07.06.2017р. по 05.09.2018р., 264 грн. за період з 05.07.2017р. по 05.09.2018р., 104 грн. за період з 28.07.2017р. по 05.09.2018р., 167 грн. за період з 27.09.2017р. по 05.09.2018р.; 3 267,84 грн. збитків, завданих інфляцією, з них: 1 522,64 грн. за період з червня 2017 року по серпень 2018 року, 686,54 грн. за період з липня 2017 року по серпень 2018 року, 280,38 грн. за період з серпня 2017 року по серпень 2018 року, 407,90 грн. за період з жовтня 2017 року по серпень 2018 року.

Вимога позивача про стягнення з відповідача 8 372,76 грн., з них: 4 045,92 грн. пені, 1 059 грн. процентів річних, 3267,84 грн. збитків, завданих інфляцією, не підлягає до задоволення з огляду на таке.

16.08.2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю “Роял Фуд” та товариством з обмеженою відповідальністю “Континіум-Трейд” в особі Маріупольської філії було укладено договір поставки № 155-пм-13. До позовної заяви позивачем додано копію цього договору (а.с. 24-29).

Відповідно до п. 2.1. договору постачальник зобов’язувався поставити і передати у власність покупця товар, а покупець зобов’язувався прийняти цей товар і здійснити оплату відповідно до умов цього договору.

Згідно із п. 2.2. договору покупець направляє постачальнику замовлення на підставі специфікації (яка діє на момент направлення замовлення покупцем), затвердженої сторонами.

Відповідно до п. 2.3. замовлення оформляється на бланку замовлення, де вказується асортимент, кількість і ціна товару, термін і місце поставки, загальна вартість замовлення.

Відповідно до п. 8.1.1. ціна товару вказується у замовленні на підставі специфікації, яка діє на момент відправлення замовлення.

Згідно з п. 8.2.1. примірника копії договору, доданого позивачем до позовної заяви, покупець здійснює оплату за поставлений товар шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальник: протягом 14 календарних днів з моменту поставки.

Також в судовому засіданні було оглянуто оригінал договору поставки № 155-пм-13 від 16.08.2013р., який було надіслано до суду позивачем.

З доданого до матеріалів справи оригіналу договору поставки № 155-пм-13 вбачається, що сторонами було узгоджено, що покупець здійснює оплату за поставлений товар шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 14 календарних днів з моменту реалізації покупцем товару третім особам (п. п. 8.2.1.). В рядку «- протягом ____ з моменту поставки» відсутнє посилання на 14 календарних днів з моменту поставки.

Оскільки відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, то суд вважає, що в даному випадку необхідно керуватись оригіналом договору поставки та брати до уваги умови щодо оплати поставленого товару, зазначені в оригіналі договору.

В оригіналі договору поставки № 155-пм-13 від 16.08.2013р. містяться підписи керівників підприємств, печатки.

Отже покупець повинен був здійснити оплату за поставлений товар шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 14 календарних днів з моменту реалізації покупцем товару третім особам, а не протягом 14 календарних днів з моменту його поставки, як зазначив позивач у позовній заяві.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу було поставлено товар, що підтверджується видатковими накладними № 1341 від 23.05.2017р. на суму 13 999,80 грн., № 1617 від 20.06.2017р. на суму 7 519,50 грн., № 1804 від 13.07.2017р. на суму 3 145,98 грн. та № 2400 від 12.09.2017р. на суму 5 925,60 грн.

Нараховуючи з 07.06.2018р. пеню, з 07.06.2017р. – проценти річних, з червня 2017 р. – збитки, завдані інфляцією, позивач не довів, що саме з цього моменту спливло 14 календарних днів з моменту реалізації товару і розпочинається перебіг порушення строку виконання грошового зобов’язання.

Тобто, позивачем не доведено настання моменту, з яким договір пов’язує оплату товару відповідачем.

Відповідно до ст. 530 Господарського процесуального кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Однак належних та допустимих доказів реалізації відповідачем переданого товару третім особам матеріали справи не містять, позивач не надав суду доказів на підтвердження реалізації відповідачем товару третім особам.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 12 Цивільного кодексу України особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Зі змісту ч.1 ст.627 Цивільного кодексу України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як зазначено в ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Частина 1 ст.74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності із ст.ст. 610, 611, ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 10.5. договору поставки в разі невчасної сплати покупцем поставленого товару покупець виплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент прострочення, від вартості поставленого, але несплаченого товару, за кожен день прострочення.

Як вбачається із вищевикладених норми законодавства та пункту 10.5. договору поставки, пеня, проценти річних та збитки, завдані інфляцією, нараховуються в разі порушення виконання грошового зобов’язання.

Враховуючи те, що сторони в п. 8.2.1. договору поставки чітко встановили обов’язок оплати відповідачем вартості поставленого товару протягом 14 календарних днів з моменту реалізації покупцем товару третім особам, а доказів реалізації відповідачем товару третім особам позивач суду не подав, вимога позивача про стягнення з відповідача 4 045,92 грн. пені, 1 059 грн. процентів річних, 3267,84 грн. збитків, завданих інфляцією, не підлягає до задоволення.

Щодо клопотання представника відповідача про повернення позивачу на підставі ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України, що кореспондується із положеннями ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як вбачається із заяви відповідача від 21.11.2018р. (а.с. 95-97), до початку розгляду справи по суті відповідач визнав позов лише частково - на суму 27 592,74 грн., яку сплатив 15.11.2018р.

Отже підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову відсутні.

У зв’язку відмовою у задоволенні позову судові витрати на підставі ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ч. 1 ст. 11, ст. 12, ст. 610, ст. 611, ч. 1 ст. 612, ст. 655, ч. 1 ст. 627, ч. 1 ст. 628, ст. 629, ст. 712, Цивільного кодексу України, ст. 129, п. 4 ч. 1 ст. 231, ст. ст. 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Провадження у справі в частині стягнення 2 998,14 грн. заборгованості закрити.

2. У задоволенні позову про стягнення 8 372,76 грн., з них: 4 045,92 грн. пені, 1 059 грн. процентів річних, 3267,84 грн. збитків, завданих інфляцією, відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-заахідного апеляійного господаарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено: 22.12.2018р.

Суддя                                                                                                    І. О. Якушева