ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"22" грудня 2018 р. Справа № 903/499/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Павлюк І.Ю.

судді Демидюк О.О.

судді Савченко Г.І.

розглядаючи апеляційну скаргу Благодатної селищної ради, м.Нововолинськ, смт.Благодатне м.Нововолинськ Волинської області

на рішення Господарського суду Волинської області, ухваленого 08.11.18р. суддею Якушева І.О. у м.Луцьку, повний текст складено 19.11.18р.

у справі № 903/499/18

за позовом Керівника Володимир-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави, м.Нововолинськ Волинської області

до - Благодатної селищної ради , м.Нововолинськ, смт.Благодатне м.Нововолинськ Волинської області

- Волинського обласного благодійного фонду "Карітас-Волинь", м.Нововолинськ Волинської області

про скасування рішення селищної ради №30/8 від 13.07.2015р., визнання недійсним договору купівлі-продажу обєкта нерухомого майна від 18.08.2018р. та повернення нежитлового приміщення

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суд Волинської області від 08.11.2018р. у справі №903/499/18 позов Керівника Володимир-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави до Благодатної селищної ради та Волинського обласного благодійного фонду "Карітас-Волинь" про скасування рішення селищної ради №30/8 від 13.07.2015р., визнання недійсним договору купівлі-продажу обєкта нерухомого майна від 18.08.2018р. та повернення нежитлового приміщення - задоволено повністю.

Скасовано рішення Жовтневої (Благодатної) селищної ради №30/8 від 13.07.2015р. "Про затвердження оцінки вартості майна-нежитлового трьохповерхового приміщення будівлі бувшої школи в смт.Жовтневе, яке перебуває у власності територіальної громади селище Жовтневе".

Визнано недійсним договір купівлі-продажу приміщення бувшої школи від 18.08.2015р., укладений між Жовтневою (Благодатною) селищною радою та Волинським обласним благодійним фондом "Карітас-Волинь".

Зобовязано Волинський обласний благодійний фонд "Карітас-Волинь" повернути нежитлове приміщення: приміщення колишньої школи загальною площею 1013,1кв.м., що знаходиться за адресою: 45490, Волинська область, м.Нововолинськ, смт.Благодатне, вул.Л.Українки, 3-А у комунальну власність територіальної громади селища Благодатне в особі Благодатної селищної ради.

Стягнуто з Благодатної селищної ради на користь прокуратури Волинської області 3979,75грн. витрат, повязаних з оплатою судового збору.

Стягнуто з Волинського обласного благодійного фонду "Карітас-Волинь" на користь прокуратури Волинської області 3979,75грн. витрат, повязаних з оплатою судового збору.

Видано накази.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Благодатна селищна рада звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити повністю.

Однак, вивчивши зміст апеляційної скарги та розглянувши додані до неї документи, колегія суддів апеляційного господарського суду прийшла до висновку про залишення її без руху з огляду на таке.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.258 Господарського процесуального кодексу України, до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Згідно ч.2 ст.260 ГПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст.258 цього Кодексу, застосовуються положення ст.174 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст.174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В силу п.2 ч.1 ст.164 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За змістом ч.2 ст.123 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

У відповідності ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" від 07.12.2017р. №2246-VIII, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2018р. складає 1762,00грн..

У відповідності до ст.2 Закону України "Про судовий збір", платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду.

Згідно з ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір підлягає сплаті в 1 розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У відповідності до приписів підпункту 4 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду; апеляційних скарг у справі про банкрутство, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, становить - 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно п.4 ст.6 Закону України "Про судовий збір", якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Як свідчать матеріали апеляційної скарги, при поданні апеляційної скарги на рішення Господарського суд Волинської області від 08.11.2018р. у справі №903/499/18 Благодатною селищноюї радою повинно бути сплачено судовий збір у розмірі 11939,25грн..

Однак, до матеріалів апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Водночас, скаржником в апеляційній скарзі заявлено клопотання, в якому він просить відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення апеляційним судом судового рішення у справі.

В обґрунтування вказаного клопотання скаржник посилається на те, що сума судового збору для скаржника є занадто великою і станом на даний час на його рахунках сума коштів відсутня.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

В силу приписів ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Пунктом 1 ч.2 ст.129 Конституції України та ст.7 Господарського процесуального кодексу України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Також, колегія суддів зазначає, що відстрочення сплати судового збору є правом, а не обов'язком господарського суду, яким суд користується враховуючи майновий стан сторони в кожному конкретному випадку.

На думку колегії, наведені скаржником обставини не відповідають умовам, що передбачені спеціальним Законом України "Про судовий збір", зокрема у його ст.8, які б дали підстави для відстрочення йому сплати судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення апеляційним судом судового рішення у справі.

Крім того, зважаючи на те, що скаржник не надав будь - яких доказів в обґрунтування свого клопотання, які б свідчили про вжиття ним всіх необхідних заходів для сплати судового збору та підтверджували можливість сплати судового збору до ухвалення апеляційним судом судового рішення у справі, Північно - західний апеляційний господарський суд має обґрунтовані сумніви щодо реальної можливості сплати судового збору заявником в установлений законом строк - до ухвалення апеляційним судом судового рішення у справі.

Відтак, відсутні підстави для задоволення клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору, передбачені ст.8 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги).

Також слід зазначити, що згідно з ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст.6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010р. у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013р. у справі "ОСОБА_1 проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п.1 ст.6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п.31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013р. у справі "ОСОБА_1 проти України").

Отже, обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є визначений в ГПК України обов'язок заявника при зверненні до суду сплачувати судовий збір. Невиконання заявником наведених вимог процесуального законодавства наділяє суд правом не приймати до розгляду та повертати, залишати без руху позовну заяву (апеляційну скаргу) заявнику.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, no.28249/95 від 19.06.2001р. зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу Благодатної селищної ради необхідно залишити без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання Благодатної селищної ради, м.Нововолинськ, смт.Благодатне м.Нововолинськ Волинської області про відстрочення сплати судового збору до ухвалення апеляційним судом судового рішення у справі.

2. Апеляційну скаргу Благодатної селищної ради, м.Нововолинськ, смт.Благодатне м.Нововолинськ Волинської області на рішення Господарського суд Волинської області від 08.11.2018р. у справі №903/499/18 залишити без руху.

3. Встановити скаржнику десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги та надати суду відповідні докази.

4. Роз'яснити, що у разі не усунення недоліків в установлений строк, апеляційна скарга вважається неподаною та буде повернуто скаржнику.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Савченко Г.І.