ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2018 р. Справа№ 910/3460/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Разіної Т.І.

Скрипки І.М.

при секретарі судового засідання: Бовсунівській Л.О.

За участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 20.11.2018

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Державної служби статистики України

на ухвалу

Господарського суду міста Києва

від 17.07.2018 (повний текст складено 20.07.2018)

у справі № 910/3460/17 (суддя Ващенко Т.М.)

за заявою Державної служби статистики України

про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.17 за нововиявленими обставинами у справі № 910/3460/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецполіграфія"

до Державної служби статистики України

про стягнення 3 530 743,83 грн.

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2018 відмовлено у задоволенні заяви Державної служби статистики України про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.17 у справі № 910/3460/17 за нововиявленими обставинами та залишено рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.17 у справі № 910/3460/17 в силі.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Державна служба статистики України звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.07.2018 у справі № 910/3460/17 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції посилаючись на неповне з'ясуванням обставин, що мають істотне значення по справі, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2017 у справі № 910/9927/13 має істотне значення для вирішення справи № 910/3460/17, оскільки зазначеним рішенням було встановлено факт протиправних дій Державної казначейської служби України щодо віднесення до третьої черги погашення на підставі пункту 3 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про те, що апелянтом не доведено відсутність вини заявника, яка стала підставою для виникнення спору у справі № 910/3460/17, та у зв'язку із чим постановив незаконну ухвалу через помилкове нез'ясування судом повноти вжитих Держстатом у межах компетенції заходів щодо належного виконання зобов'язань та рішень суду, що мають істотне значення по цій справі.

Апелянт наголошує, що ним було вжито всіх заходів щодо належного виконання зобов'язань за договором, а кредиторська заборгованість перед позивачем в обсягах 38 145 294, 30 грн виникла виключно з вини Казначейства України через невиконання наданих відповідачем у 2012-2013 роках платіжних доручень за бюджетною програмою 1207020 "Статистичні спостереження та переписи". Відповідно до частини третьої статті 15і Закону України "Про державну статистику" та Положення про Державну службу статистики України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2014 № 481, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики (Держстат), утримується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Діючи згідно з вищезгаданими нормами законодавства, відповідач в грудні 2012 року, з метою здійснення розрахунків з позивачем за поставлену продукцію на підставі акта приймання-передачі, за бюджетною програмою 1207020 надав до виконання Казначейству України платіжні доручення "Статистичні спостереження та переписи" на загальну суму 53 268 961, 80 грн. Однак в порушення пунктів 11.1., 11.3. та 11.14 Порядку казначейського обслуговування Державною казначейською службою України вищезгадані платіжні доручення відповідача були залишені без виконання, що підтверджується випискою з реєстру платіжних доручень. Крім того, в межах затвердженого на 2013 рік річного розпису асигнувань загального фонду державного бюджету на виготовлення та доставку переписного інструментарію (копія знаходиться в матеріалах справи), відповідно до додаткових угод № 3 від 05.08.2013 та № 4 від 26.12.2013 до Договору № 93, були передбачені видатки за бюджетною програмою "Статистичні спостереження та переписи" в обсязі 9 337 884,6 грн. На зазначену суму було відкрито асигнування загального фонду державного бюджету у 2013 році. Згідно з випискою з рахунка 0962 за 30.12.2013 стосовно відкритих асигнувань на виконання програм загального фонду державного бюджету, відповідно до кошторису розпорядника бюджетних коштів по КПКВК 1207020, вихідний залишок по КЕКВ 2210 становив 43 175 945, 27 грн (копія знаходиться в матеріалах справи).

Апелянт зазначає, що Державна казначейська служба України платіжні доручення за бюджетною програмою 1207020 "Статистичні спостереження та переписи" на загальну суму 43 175 945, 27 грн, які нею було залишено теж без виконання, незважаючи на те, що, у відповідності до пункту 11.14 Порядку казначейського обслуговування, органи Казначейства при здійсненні розрахунково-касового обслуговування розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів шляхом проведення платежів з їх рахунків надають розпоряднику бюджетних коштів та одержувачу бюджетних коштів виписки з рахунка про здійснені операції за результатами попереднього операційного дня з відміткою у вигляді відбитка штампа казначейства "Оплачено" (додаток 32 до цього Порядку).

За переконанням апелянта, ним доведено факт вжиття всіх залежних, у межах компетенції, від нього заходів щодо належного виконання договірних зобов'язань перед позивачем, а саме вчасно й у відповідності до вимог бюджетного законодавства передано до Державної казначейської служби України відповідні платіжні доручення в установленому розмірі, однак судом першої інстанції не було враховано факту відсутності бездіяльності Держстату при виконанні рішення суду по справі.

03.09.2018 через відділ документального забезпечення суду від ТОВ «Укрспецполіграфія» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги та просить суд у задоволенні вимог, викладених в апеляційній скарзі відмовити у повному обсязі, оскільки цитування обов'язків Держказначейства, встановлених Порядком казначейського обслуговування державного бюджету за витратами, ніяким чином не звільняє відповідача від обов'язку провести розрахунок за договором від 03 вересня 2012 р. № 93.

Крім того, відповідач не посилається на ті положення Порядку казначейського обслуговування, які передбачають його дії, спрямовані на вирішення питань у разі не проведення платежів Держказначейством (наприклад, оскарження до суду), та не наводить повний перелік своїх дій, спрямованих на проведення розрахунку з позивачем (крім подання платіжних доручень).

Одночасно позивач зазначає, що рішенням Господарського суду м. Києва від 22.04.2014 у справі № 910/3600/14 підтверджений обов'язок Державної служби статистики провести розрахунок за договором від 03 вересня 2012 р. № 93, стягнуто з Державної казначейської служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецполіграфія» заборгованість у сумі 38 145 294,30 грн., 4 980 457,01 грн. пені, 1 798 191,85 грн. 3% річних, 456 917,05 грн. інфляційних втрат.

Позивач зазначає, що в подальшому, протягом 4-х років відповідач не виконував рішення суду від 22.04.2014 р., а прийняття численних рішень судами про стягнення 3-х % річних та втрат від інфляції підтверджує бездіяльність відповідача. Остаточний розрахунок за договором від 03 вересня 2012 р. № 93 був проведений відповідачем лише 07.03.2018 р., тобто рішення Господарського суду м.Києва від 22.04.2012 р. у справі № 910/360014 виконане частково, заборгованість по стягненню пені, 3% річних та втратах від інфляції так і залишається невиконаним.

За переконанням позивача відсутні підстави вважати нововиявленими обставинами, які можуть вплинути на рішення Господарського суду м.Києва від 24.04.2017 р. у справі № 910/3460/17, неправомірні дії Держказначейства, встановлені рішенням Господарського суду м.Києва від 20.11.2017 р. у справі № 910/9927/13 у правовідносинах з Дочірнім підприємством «КМ Техно».

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вислухавши пояснення представників сторін, колегія встановила наступне.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.04.17. у справі № 910/3460/17 стягнуто з Державної служби статистики України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецполіграфія" 646267,25 грн. 3% річних, 2535568,05 грн. інфляційних втрат, 47727,53 грн. судового збору.

25.06.18. від Державної служби статистики України надійшла заява про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.17. у справі № 910/3460/17 за нововиявленими обставинами, яка обгрунтована тим, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.17. у справі № 910/9927/13, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.12.17. та постановою Верховного суду від 15.03.18. визнано неправомірними дії Державної казначейської служби України з віднесення заборгованості Державної служби статистики України перед ДП "КМ Техно" (наказ Господарського суду міста Києва № 910/9927/13 від 25.09.2013) до третьої черги погашення боргу за бюджетною програмою "Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою". Господарські суди дійшли висновку про те, що рішення суду про стягнення з Державної служби статистики України на користь ДП "КМ Техно" заборгованості набрало законної сили після 01.01.2013 (набрання чинності Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"), тому застосування до його виконання визначеної пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" черговості є безпідставним. Дії Державної казначейської служби України щодо віднесення заборгованості Державної служби статистики України, згідно з наказом Господарського суду міста Києва № 910/9927/13 від 25.09.2013 до третьої черги погашення заборгованості є неправомірними.

За переконанням відповідача, рішення № 910/9927/13 має істотне значення для вирішення справи № 910/3460/17, оскільки зазначеним рішенням було встановлено факт протиправних дій Державної казначейської служби України щодо віднесення до третьої черги погашення на підставі пункту 3 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень". За аналогією, у справі № 910/3460/17 судовий наказ видано після 01.01.2013, а тому застосування до його виконання визначеної пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" черговості є безпідставним. Тобто, неправомірність дій Державної казначейської служби України призвела до затримки у виплаті позивачу боргу та невиконання Державною службою статистики України рішення суду від 22.04.2014 у справі № 910/3600/14, що стало підставою для ухвалення рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2017 у справі №910/3460/17.

Відповідач вважає, що якби на момент розгляду справи № 910/3460/17 була відомою та обставина, що віднесення заборгованості Державної служби статистики України перед ТОВ "Укрспецполіграфія" до третьої черги заборгованості є неправомірними діями Державної казначейської служби України, то зазначена обставина могла вплинути на вирішення справи по суті, оскільки у випадку вчинення Державною казначейською службою України правомірних дій та своєчасного списання кредиторської заборгованості з Державної служби статистики України за рішенням суду від 22.04.14. у справі № 910/3600/14 підстави для звернення позивача з позовною заявою в межах справи № 910/3460/17 були б відсутні.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 320 ГПК України рішення, постанови та ухвали господарського суду, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 321 ГПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 320 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

За приписами ч. 4 ст. 320 ГПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Як відзначалось судом, рішенням Господарського суду міста Києва від 24.04.17. у справі № 910/3460/17 стягнуто з Державної служби статистики України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецполіграфія" 646267,25 грн. 3% річних, 2535568,05 грн. інфляційних втрат, 47727,53 грн. судового збору у зв'язку з невиконанням відповідачем рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.17. у справі № 910/3600/14.

Рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.17. у справі № 910/3460/17 мотивовано тим, що дії відповідача щодо несплати наявної заборгованості у встановлений строк є підставою для здійснення захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Згідно пунктів 5.4, 7.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" відповідальність за невиконання грошового зобов'язання, яке виникло з рішення суду, настає на загальних підставах згідно з частиною другою статті 625 названого Кодексу. За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.04.17. у справі № 910/3600/14 встановлено, що Державна служба статистики України зобов'язана була оплатити Товариству з обмеженою відповідальністю "Укрспецполіграфія" заборгованість за договором № 93 від 03.09.12. ще у 2012-2013 роках.

Таким чином, спір у справі № 910/3460/17 виник саме з підстав наявності вини боржника у несвоєчасному виконанні грошового зобов'язання перед позивачем, а не з підстав віднесення Державною казначейською службою України заборгованості відповідача згідно наказу Господарського суду міста Києва від 25.09.13. № 910/9927/13 до третьої черги погашення заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, колегія приходить до висновку про те, що заявником не доведено відсутність його вини, яка стала підставою для виникнення спору у справі № 910/3460/17, а прийняття ухвали Господарського суду міста Києва від 20.11.17. у справі № 910/9927/13, якою визнано неправомірними дії Державної казначейської служби України з віднесення заборгованості Державної служби статистики України перед ДП "КМ Техно" (наказ Господарського суду міста Києва № 910/9927/13 від 25.09.2013) до третьої черги погашення боргу за бюджетною програмою "Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою", не є нововиявленою обставиною у справі № 910/3460/17 в розумінні приписів ст. 320 ГПК України.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Апелянтом не доведено, а судом не встановлено існування нововиявлених обставин, які б стали підставою для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.17. у справі № 910/3460/17, а тому відсутні підстави для задоволення заяви Державної служби статистики України про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.17. у справі № 910/3460/17 за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що ухвала Господарського суду м. Києва від 17.07.2018 у справі № 910/3460/17 обґрунтована, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для її скасування чи змін не вбачається, у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 255, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби статистики України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.07.2018 у справі № 910/3460/17 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.07.2018 у справі № 910/3460/17 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/3460/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до ст. 281-285 ГПК України.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Т.І. Разіна

І.М. Скрипка