СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2018 р. Справа № 905/302/18

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Геза Т.Д., суддя Мартюхіна Н.О.

за участю секретаря судового засідання Голозубової О.І.

від позивача - ОСОБА_1 (за довіреністю № 14-210 від 26.10.2018 та свідоцтво про право на заняття адвокатської діяльності ПТ № 1843),

від відповідача - не прибув, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вх. №330 Д) на рішення ухвалене Господарським судом Донецької області о 17 годині 36 хвилин 18.06.2018 у приміщенні Господарського суду Донецької області суддею Кротіновою О.В. повний текст складено 27.06.2018 у справі № 905/302/18

за позовом ПАТ "НАК "Нафтогаз України" () адреса юридичної особи : 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6

до Приватного акціонерного товариства "Горлівськтепломережа" (), адреса юридичної особи : 84453, Донецька область, м. Лиман, с. Щурове, вул. Соборна,139

про стягнення 30 534 327,01 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ, звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою №14/4-115 до Приватного акціонерного товариства Горлівськтепломережа, с. Щурове м. Лиман Донецької області, про стягнення боргу у загальній сумі 30534327,00 грн., у тому числі:

- основний борг у сумі 16436800,96 грн. на підставі договору купівлі-продажу природного газу №142618/11 від 30.09.2011;

- три проценти річних у сумі 1438493,57 грн. та інфляційні витрати у сумі 12659032,47грн. на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

Обґрунтуванням вимог визначено укладання договору на купівлю-продаж природного газу №14/2618/11 від 30.09.2011 між позивачем та відповідачем, неналежне виконання останнім своїх зобов'язань з оплати вартості поставленого природного газу, внаслідок чого утворилась заборгованість за зобов'язанням грудня 2012, виникли підстави для нарахування 3% річних та інфляційних витрат за ним, а також 3% річних за зобов'язаннями квітня 2012, жовтня-листопада 2012 та інфляційних витрат за зобов'язаннями жовтня-листопада 2012.

На підтвердження викладених обставин позивачем надано: розрахунок позовних вимог, витяги сальдо та операцій по підприємству відповідача з 01.10.2011 по 28.02.2015, а також у копіях: договір на купівлю-продаж природного газу №14/2618/11 від 30.09.2011 із додатковими угодами №1 від 30.09.2011, № 2 від 11.10.2011, № 3 від 31.01.2012, № 5 від 23.12.2014 до нього; акти приймання-передачі природного газу № 10донБО від 31.10.2011, № б/н від 30.11.2011, № б/н від 31.12.2011, № б/н від 31.12.2012, № б/н від 29.02.2012, № б/н від 31.03.2012, № б/н від 30.04.2012, № б/н від 01.11.2012, № б/н від 01.12.2012, № б/н від 01.01.2013, витяг з реєстрів реалізації обсягів природного газу, фактично спожитих теплопостачальними підприємствами у жовтні-грудні 2012, з боку яких не підписані акти приймання-передачі газу у відповідності до вимог методики до наказу Мінпаливенерго №288, реєстри обсягів реалізації природного газу споживачам через Національну акціонерну компанію Нафтогаз України протранспортованого газорозподільними мережами ПАТ Донецькоблгаз за жовтень-грудень 2012, податкові накладні №10495 від 27.11.2012, №12114 від 30.11.2012, №15047 від 31.12.2012.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст. 8, 9, 55, 124 Конституції України, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.11, 15, 16, 509, 526, 530, 610, 612, 625, 629, 655, 692 Цивільного кодексу України, ст.ст.20, 173, 174, 175, 193 Господарського кодексу України, ст.ст.3, 4, 20, 42, 46, 162, 163, 164, 171, 172 Господарського процесуального кодексу України.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 18.06.2018 у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Приватного акціонерного товариства Горлівськтепломережа про стягнення боргу у загальній сумі 30534327,00 грн, у тому числі: основний борг у сумі 16436800,96 грн, три проценти річних у сумі 1438493,57 грн та інфляційні витрати у сумі 12659032,47 грн, відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції встановив та зазначив про те, що позивачем пропущено строк позовної давності, про застосування якої заявлено іншою стороною у справі.

Позивач не погодився з прийнятим у справі рішенням та звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Донецької області та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ, про стягнення 30 534 327,00 грн задовольнити у повному обсязі.

На думку апелянта місцевим господарським судом не належним чином досліджено обставини справи, що призвело до помилкових висновків, покладених в основу оскаржуваного рішення. Апелянт вказує на те, що судом не прийнято до уваги те, що у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області було припинено роботу Господарського суду Донецької області з 15.07.2014. Зазначені обставини свідчать про відсутність можливості звернення до суду за захистом порушених прав та інтересів ПАТ НАК "Нафтогаз України". З 27.04.2015 відновлено роботу Господарського суду Донецької області. Отже, в період з 15.07.2014 по 27.04.2015 Господарський суд Донецької області не здійснював судочинство, що позбавило ПАТ НАК "Нафтогаз України" звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Також, позивач вказує на те, що судом першої інстанції залишено поза увагою те, що відповідач визнавав свої борги за спожитий природний газ, отриманий від ПАТ НАК "Нафтогаз України". В обґрунтування визнання відповідачем боргу позивач посилається на лист ОСОБА_2 "Горлівськтепломережа" від 20.01.2014 № 286/18-14, в якому останній просить надіслати на його адресу акти звірки за спожитий природний газ станом на 01.01.2014, а також податкові накладні за грудень 2013. На думку апелянта, вказаний лист свідчить про визнання відповідачем факту заборгованості за газ. Апелянт вважає, що з урахуванням наведених обставин з січня 2014 року перебіг позовної давності розпочався заново. На думку апелянта, з викладеного можна дійти висновку про те, що позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності.

Крім наведених обставин, апелянт вважає, що судом першої інстанції безпідставно застосовано до спірних правовідносин ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 02.08.2018 року Публічному акціонерному товариству Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ, поновлено пропущений процесуальний строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Донецької області від 18.06.2018 по справі № 905/302/18; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ, на рішення Господарського суду Донецької області від 18.06.2018 по справі № 905/302/18 та встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 17.08.2018 включно до канцелярії суду разом з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи в порядку ч. 2 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Протягом встановленого судом строку відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 17.08.2018 призначено розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні 01.10.2018.

Указом Президента від 29.12.2017 року №454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах", крім іншого, ліквідовано Донецький апеляційний господарський суд та утворено Східний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області з місцезнаходженням у місті Харкові.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно територіальних одиниць) та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Указом Президента від 28.09.2018 року № 295/2018 "Про переведення суддів" до новоутвореного Східного апеляційного господарського суду переведено суддів.

Повідомлення про початок роботи Східного апеляційного господарського суду оприлюднене в газеті "Голос України" № 185 (6940) від 03.10.2018 року.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", ст. 31 ГПК України та розпорядження керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду від 01.10.2018 судові справи та матеріали проваджень, що перебували у володінні суду, що ліквідується передані до новоутвореного суду.

Згідно до п. 3 ч. 1 статті 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

Автоматизованою системою розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду здійснено розподіл судової справи та визначено наступний склад колегії суддів для її розгляду : головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Бородіна Л.І., суддя Геза Т.Д. (протокол автоматизованого розподілу від 18.10.2018).

Частиною 7 статті 31 ГПК України передбачено, що справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

У зв'язку з хворобою судді Бородіної Л.І. здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями та визначено колегію суддів для розгляду даної справи в наступному складі: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Геза Т.Д.

Відповідно до частини 14 статті 32 ГПК України у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається з початку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.10.2018 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Від апелянта надійшло клопотання вх. 1641 від 28.11.2018, в якому він просить суд витребувати у Торгово - промислової палати України сертифікат Торгово-промислової палати про форс мажорні обставини № 2692/12.2-03 від 13.11.2014 виданий ОСОБА_2 "Горлівкатепломережа" та залучити до матеріалів справи № 905/302/18. Здійснювати розгляд справи № 905/302/18 з урахуванням сертифікату Торгово промислової палати про форс мажорні обставини № 2692/12.2-03 від 13.11.2014, що був виданий ОСОБА_2 "Горлівкатепломережа".

На думку апелянта зазначений сертифікат може слугувати доказом наявності форс-мажорних обставин, які доведуть обставини, які матимуть значення для даної справи. В обґрунтування неможливості подання вказаного доказу до суду першої інстанції посилається на те, що про існування зазначеного сертифікату позивачу (апелянту) стало відомо з відзиву відповідача на позовну заяву від 15.05.2018, який був направлений відповідачем позивачу 16.05.2018 та надійшов до позивача лише 21.05.2018. Вказує на те, що підготовче провадження у справі було закрито ухвалою у НАК "Нафтогаз" не було об'єктивної можливості заявити клопотання про витребування сертифікату Торгово промислової палати про форс мажорні обставини № 2692/12.2-03 від 13.11.2014 під час засідання суду 31.05.2018. У клопотанні від 15.06.2018 НАК "Нафтогаз" заявлено клопотання до суду першої інстанції про витребування сертифікату Торгово промислової палати про форс мажорні обставини № 2692/12.2-03 від 13.11.2014. Однак, судом першої інстанції було відмовлено НАК "Нафтогаз" у задоволенні вказаного клопотання. Враховуючи наведене, НАК "Нафтогаз" заявляє таке клопотання до апеляційного господарського суду та просить його задовольнити.

В судове засідання Східного апеляційного господарського суду 28.11.2018 сторони уповноважених представників не направили, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.11.2018 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів та оголошено про перерву в судовому засіданні до 21.12.2018. Мотиви та підстави відмови у задоволення клопотання про витребування доказів, викладені в ухвалі Східного апеляційного господарського суду від 28.11.2018.

В судове засідання 21.12.2018 відповідач уповноваженого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення (а.с. 214).

Зважаючи на встановлений процесуальним законом строк розгляду апеляційної скарги на рішення суду, належне повідомлення сторін про час та місце розгляду апеляційної скарги, те, що судом не визнавалась обов'язковою явка представників сторін до судового засідання, апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.

В судове засідання 21.12.2018 прибув представник позивача, який підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та наполягав на її задоволенні. Також оголосив суду клопотання про витребування доказів. Суд зазначив, про те, що вказане клопотання розглянуто та відмовлено в його задоволенні, про що зазначено в ухвалі від 28.11.2018.

Заслухавши пояснення представника позивача (заявника апеляційної скарги), розглянувши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, зважаючи на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, під час апеляційного провадження та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, 30.09.2011 між "Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (Продавець) та Публічним акціонерним товариством "Горлівськтепломережа" (Покупець) укладено договір на купівлю-продаж природного газу №14/2618/11, згідно з яким Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у IV кварталі 2011 року та у 2012 році імпортований природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на митну територію України ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України), для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами, а Покупець зобов'язується приймати та оплачувати газ на умовах цього договору (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.2 договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами та використовується теплогенеруючими (теплопостачальними) підприємствами на власні потреби та втрати.

За визначеннями п.2.1 договору, Продавець передає Покупцеві з 01.10.2011 по 31.12.2012 газ в обсязі до 22832,587 тис. куб.м., у тому числі по місяцях кварталів (тис.куб.м.): у 2011: жовтень 899,41, листопад 2297,338, грудень 3156,586; у 2012 році: січень 3398,696, лютий 3249,706, березень 2735,915, квітень 794,100, травень 0, червень 0, липень 0, серпень 0, вересень 0, жовтень 846,912, листопад 2297,338, грудень 3156,586.

При цьому, сторони домовились про можливу зміну планового обсягу передачі газу протягом місяця продажу відповідно до встановленого порядку, а також дозволене відхилення місячного обсягу переданого газу в розмірі +-5% від узгодженого планованого обсягу продажу газу без коригування планованого обсягу (п.п.2.1.1, 2.1.2 договору).

Відповідно до п.3.3 договору, приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

За умовою п.3.4 договору, акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Пунктом 5.1 договору визначено встановлення ціни (граничного рівня ціни) на газ та послуги з його транспортування НКРЕ.

За змістом п.5.2 договору у редакції додаткової угоди №3 від 31.01.2012 до нього встановлено до сплати ціна за 1000 куб.м. природного газу 3884,78 грн., крім того ПДВ до тарифу на транспортування газу 61,12 грн., всього з ПДВ 3945,90 грн.

Можливість змін ціни на природний газ вбачається з п.5.3 договору.

Згідно п.5.5 договору загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

Згідно з п.6.1 договору, оплата за газ здійснюється Покупцем виключного грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У п.6.3 договору, сторони обумовили необхідність зазначення у платіжних дорученнях Покупцем номеру договору, дату його підписання та призначення платежу без зазначення періоду, за який здійснюється оплата. За наявності заборгованості у Покупця за цим договором Продавець має право зарахувати кошти, що надійшли від Покупця, як погашення заборгованості за газ поставлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості. Кошти, які надійшли від Покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін, та скріплення їх підписів печатками Сторін, і діє в частині реалізації газу з 01.10.2011 до 31.12.2012, а в частині проведення розрахунків за газ та послуг з його транспортування - до повного погашення заборгованості. (п.11.1 договору).

Отже, як вбачається з матеріалів справи, у період, за який виник спір, сторони перебували у договірних відносинах.

Матеріали справи містять акт приймання-передачі природного газу №б/н від 30.04.2012, що підписаний сторонами та скріплений печатками підприємств.

Згідно даного акту обсяг спожитого відповідачем природного газу у квітні 2012 788,857 тис.куб.м. на суму 3112750,84 грн.

Таким чином, позивачем поставлено, а відповідачем отримано природний газ за квітень 2012 у обсязі 788,857 тис.куб.м. на суму 3112750,84 грн.

Як обґрунтовано зазначено місцевим господарським судом відповідачем не надано заперечень щодо кількості поставленого природного газу, а також порядку поставки.

Одночасно, як стверджує позивач, на виконання умов договору на купівлю-продаж природного газу №14/2618/11 від 30.09.2011, у жовтні-грудні 2012 Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" здійснило постачання Приватному акціонерному товариству Горлівськтепломережа природного газу у жовтні 2012 в обсязі 999,909 тис. куб.м на суму 4661311,78 грн., у листопаді 2012 3353,906 тис.куб.м. на суму 15635024,34 грн., у грудні 2012 в обсязі 5197,106 тис.куб.м. на суму 24227536,13 грн.

Разом з цим, на підтвердження поставки газу у жовтні-грудні 2012 у зазначених обсягах позивачем надано: акти приймання-передачі природного газу №б/н від 01.11.2012, №б/н від 01.12.2012, №б/н від 01.01.2013, витяг з реєстрів реалізації обсягів природного газу, фактично спожитих теплопостачальними підприємствами у жовтні-грудні 2012, з боку яких не підписані акти приймання-передачі газу у відповідності до вимог методики до наказу Мінпаливенерго №288, реєстри обсягів реалізації природного газу споживачам через Національну акціонерну компанію Нафтогаз України протранспортованого газорозподільними мережами ПАТ Донецькоблгаз за жовтень-грудень 2012, податкові накладні №10495 від 27.11.22012, №12114 від 30.11.2012, №15047 від 31.12.2012.

Під час провадження справи в суді першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, передача газу до межі балансової належності об'єкта споживача НАК Нафтогаз України, тобто Приватного акціонерного товариства Горлівськтепломережа, за договором №14/2618/11 від 30.09.2011 у жовтні 2012 -999,909 тис.куб.м., у листопаді 2012 - 3353,906 тис.куб.м., у грудні 2012- 5197,106 тис.куб.м.

Позивачем визначено загальну вартість поставленого у цей період газу у загальній сумі 44523872,25 грн. та відображено у податковому обліку підприємства, про що свідчать податкові накладні №10495 від 27.11.22012, №12114 від 30.11.2012, №15047 від 31.12.2012.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний господарський суд вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про те, що позивачем доведено поставку відповідачу природного газу у жовтні-грудні 2012р. у загальному обсязі 9550,921тис. куб.м на загальну суму 44523872,25 грн.

Як було зазначено вище, п.6.1 договору визначено, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

В матеріалах справи не містяться докази щодо зміни строку оплати.

Приймаючи до уваги дати поставок природного газу та викладені умови оплати, остаточний розрахунок повинен бути здійснений не пізніше:

за квітень 2012 року - 13.05.2012;

за жовтень 2012 року - 13.11.2012;

за листопад 2012 року - 13.12.2012;

за грудень 2012 року - 13.01.2013

Разом з тим, зважаючи на дані, які містить сальдо та витяг по операціям щодо Приватного акціонерного товариства "Горлівськтепломережа" та розрахунок позовних вимог, позивачем враховано сплату за природний газ, спожитий у квітні 2012 у розмірі 3112750,84 грн., у жовтні 2012 у розмірі 4661311,78 грн., у листопаді 2012 у розмірі 15635024,34 грн. та у грудні 2012 у розмірі 7790735,17 грн., виходячи з проведених відповідачем оплат, що свідчить про повне погашення зобов'язань квітня, жовтня-листопада 2012 та часткове погашення зобов'язання грудня 2012 із порушенням строків їх виконання.

Враховуючи прострочення відповідачем виконання обов'язку щодо оплати отриманого газу, позивачем нараховані та заявлені до стягнення інфляційні та річні.

Як встановлено місцевим господарським судом та під час апеляційного провадження, підтверджується матеріалами справи та не спростовано позивачем, заборгованість за поставлений природний газ використана покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами та використовується теплогенеруючими (теплопостачальними) підприємствами на власні потреби та втрати, погашена ОСОБА_2 "Горлівськтепломережа" за зобов'язаннями квітня 2012 року в повному обсязі станом на 03.01.2013; за зобов'язаннями жовтня 2012 в повному обсязі станом на 05.02.2013; за зобов'язаннями листопада 2012 в повному обсязі станом на 26.03.2013; за зобов'язаннями грудня 2012 в сумі 7790735,17 станом на 12.04.2013.

Місцевий господарський суд з урахуванням наведеного, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3% річних, нарахованих на заборгованість за зобов'язаннями квітня, жовтня - листопада 2012 та за зобов'язаннями грудня 2012 на суму 7790735,17 грн, інфляційних втрат за зобов'язаннями жовтня-листопада 2012 року та за зобов'язаннями грудня 2012 року на суму 7790735,17 на підставі положень Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Східний апеляційний господарський суд вважає правомірним такий висновок місцевого господарського суду, а, отже, законним та обґрунтованим оскаржуване рішенням суду першої інстанції у вказаній частині.

Апеляційний господарський суд відхиляє та вважає таким, що не відповідає положенням закону та висновкам Верховного Суду посилання апелянта на те, що судом першої інстанції помилково застосовано до спірних правовідносин положення Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Як зазначає апелянт у скарзі, судом залишено поза увагою той факт, що відповідач не включений до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, а відтак застосування ч. 3 статті 7 Закону є неправомірним.

Однак, Верховний Суд зазначив: "частина третя статті 7 Закону є нормою прямої дії, при цьому застосування приписів частини третьої статті 7 Закону (яка є нормою прямої дії) не ставиться в залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності Законом. Зокрема, виконання даної норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості (про що повідомило і Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України у межах своєї компетенції)" - такі висновки про застосування норм права містяться у постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 927/1152/16; 904/10747/16 від 06.04.2018 та інших.

Отже, доводи апелянта про неправомірне застосування судом першої інстанції Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" спростовуються вищенаведеним.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач заявив про сплив позовної давності щодо заявлених позивачем вимог та просив суд застосувати її наслідки (а.с. 93-94).

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність порушеного права в частині вимог про стягнення 3% річних, нарахованих позивачем на заборгованість за зобов'язаннями квітня, жовтня-листопада 2012 та за зобов'язаннями грудня 2012 на суму 7790735,17 грн; інфляційних втрат за зобов'язаннями жовтня-листопада 2012 та зобов'язаннями грудня 2012 та суму 7790735,17 грн. З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову у застосуванні наслідків спливу позовної давності до позовних вимог в цій частині.

Місцевий господарський суд дійшов висновку про сплив строку позовної давності щодо вимог про стягнення основної заборгованості в сумі 16436800,96 грн за зобов'язаннями грудня, а, отже, і щодо стягнення 3% річних в розмірі 1121305,05 грн та інфляційних втрат в сумі 12575561,49 грн, які нараховані на зазначену суму основної заборгованості.

Апеляційний господарський суд вважає правомірними такі висновки місцевого господарського суду, зважаючи на наступне.

Як було встановлено та зазначено вище, у повному обсязі відповідач повинен був розрахуватись 13.01.2013.

За відомостями розрахунку позовних вимог, операцій по підприємству відповідача з 01.10.2011 по 28.02.2015, вбачаються часткові оплати за станом по 12.04.2013.

Будь-яких доказів (як-то підписаних сторонами актів звірок взаємних розрахунків, листів відповідача тощо), які б підтверджували вчинення відповідачем дій, направлених на визнання загальної заборгованості перед позивачем в сумі 16436800,96 грн. за зобов'язанням грудня 2012 матеріали справи не містять.

З позовною заявою позивач звернувся 13.02.2018, що підтверджується відбитком штемпеля поштового відділення на конверті, в якому направлена до суду позовна заява (а.с. 66).

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст.257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом статей 260-261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Враховуючи наведене вище, Східний апеляційний господарський суд вважає, що висновок місцевого господарського суду про те, що позовна заява ПАТ "НАК "Нафтогаз України" у даній справі подана 13.02.2018 за межами позовної давності, що є обґрунтованою підставою, за наявності відповідної заяви, для застосування наслідків її спливу.

З урахуванням викладеного, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову в частині стягнення основного боргу в сумі 16436800,96 грн за спливом позовної давності та відмову у задоволенні позовних вимог в частині інфляційних та річних, які нараховані на зазначену суму боргу.

Апеляційний господарський суд відхиляє як необґрунтовані доводи апелянта про те, що відповідач ОСОБА_2 "Горлівськтепломережа" вчинив дії, які свідчать про визнання ним боргу, а, отже, позовна давність перервалась із вчиненням таких дій. На думку апелянта, діями, які свідчать про визнання відповідачем боргу, є лист ОСОБА_2 "Горлівськтепломережа" від 20.01.2014 № 286/18-14.

При дослідженні доводів апелянта, апеляційним господарським судом встановлено, що до апеляційної скарги позивачем додано копію листа головного бухгалтера ПАТ "Горловськтепломережа" до заступника головного бухгалтера НАК "Нафтогаз України" від 16.01.2014, в якому просить надіслати на адресу ПАТ "Горловськтепломережа" акти звірки за спожитий природний газ станом на 01.01.2014, а також податкові накладні за грудень 2013 (а.с. 168).

Однак, в апеляційній скарзі не обґрунтовано причин неподання такого листа при розгляді справи судом першої інстанції та не наведено жодних обставин щодо неможливості його подання до суду першої інстанції. Суд апеляційної інстанції звертає особливу увагу на те, що після отримання заяви відповідача про сплив позовної давності та застосування наслідків її спливу, Господарський суд Донецької області ухвалою від 03.05.2018 продовжив строк підготовчого провадження та встановив позивачу строк до 20.05.2018 для подання відповіді на заяву про сплив позовної давності.

Ухвалою господарського суду від 22.05.2018 знову відкладено підготовче засідання та встановлено позивачу строк до 31.05.2018 для подання відповіді на заяву про сплив позовної давності.

Однак матеріали справи не містять відповіді позивача на заяву відповідача про сплив позовної давності протягом встановленого судом строку.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до протоколу судового засідання від 03.05.2018 в судовому засіданні 03.05.2018 об 11 годині 46 хвилин представником відповідача вручено представнику позивача копію відзиву на позовну заяву (а.с. 97-98). Заява про сплив позовної давності та вимога про застосування наслідків її спливу міститься саме у відзиві відповідача на позов. Отже, позивач, був обізнаний з 03.05.2018 про наявність заяви відповідача про сплив позовної давності, однак не скористався своїм правом щодо надання обґрунтованих заперечень ( у разі їх наявності) або пояснень щодо зазначеної заяви відповідача. Судом першої інстанції надавався розумний та достатній строк для забезпечення реалізації позивачем свого процесуального права щодо надання таких пояснень та заперечень (майже місяць, більше 25 днів) .

Відповідно до частини 3 статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав доказ неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

З урахуванням наведеного та того, що апелянтом не зазначено причин неподання вказаного листа до суду першої інстанції або неможливості такого подання при тому, що суд першої інстанції надавав позивачу розумний та достатній строк для подання таких доказів, вказаний лист не приймається та не розглядається апеляційним господарським судом як доказ у справі.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити про те, що лист з проханням надати акти звірки не є свідченням визнання боргу, оскільки по-перше, акти звірки можуть підтвердити як наявність так і відсутність боргу; по - друге, у зазначеному листі не міститься посилань на розмір заборгованість та її визнання відповідачем саме у такому розмірі та саме за заявлений позивачем період.

Апелянт, крім іншого, посилається на те, що у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області, відповідно до Указу Президента України від 14.04.2014 № 405/2014, згідно рішення зборів суддів Господарського суду Донецької області від 07.07.2014 відповідно до наказу голови суду від 14.07.2014 № 38 Господарський суд Донецької області з 15.07.2014 призупинив свою роботу до закінчення обставин, які створюють загрозу життю і здоров'ю працівників Господарського суду Донецької області та учасників судового процесу.

Апелянт зазначає, що Господарський суд Донецької області відновив свою роботу з 27.04.2015 згідно розпорядження ВГС України № 21-р від 24.04.2015 "Про відновлення роботи Господарського суду Донецької області".

Отже, за висновком апелянта в період з 15.07.2014 по 27.04.2015 Господарський суд Донецької області не здійснював судочинство, а тому ПАТ "НАК Нафтогаз України" не мав можливості реалізувати своє право щодо звернення з позовом у даній справі.

Однак, апеляційний господарський суд вважає, що такий висновок апелянта не відповідає дійсності, що спростовується наступним:

відповідно до розпорядження Голови Вищого господарського суду від 02.09.2014 № 28-р "Про зміну територіальної підсудності господарських справ" у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя господарськими судами Донецької і Луганської областей, Донецьким апеляційним господарським судом у районі проведення антитерористичної операції, на підставі подання Державної судової адміністрації України від 26.08.2014 № 8-4166/14 та від 29.08.2014 № 8-4211/14, керуючись статтею 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції", статтею 34 Закону України "Про судоустрій і статус суддів":

визначено, що розгляд господарських справ, підсудних господарським судам, розташованим в районі проведення антитерористичної операції, здійснюється такими судами:

- господарських справ, підсудних Господарському суду Донецької області, Господарським судом Запорізької області;

- господарських справ, підсудних Господарському суду Луганської області, Господарським судом Харківської області;

- господарських справ, що підлягають перегляду в апеляційному порядку Донецьким апеляційним господарським судом, - Харківським апеляційним господарським судом.

Господарським судам Донецької і Луганської областей, Донецькому апеляційному господарському суду справи, розгляд яких не закінчено і які перебувають у провадженні цих судів, передати господарським судам відповідно до пункту першого цього розпорядження протягом десяти робочих днів з дня його прийняття.

Організаційне забезпечення передачі справ покладено на голів відповідних господарських судів.

Визначено управлінню документального забезпечення довести це розпорядження до відома заступників голови Вищого господарського суду України, голів господарських судів України.

Копію розпорядження надіслано до Державної судової адміністрації України і розміщено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України.

Отже, твердження апелянта щодо нездійснення правосуддя Господарським судом Донецької області у зазначений період та відсутності у ПАТ "НАК Нафтогаз України" можливості звернення з позовом у даній справі не відповідає дійсності. Оскільки відповідно до зазначеного вище Розпорядження розгляд справ, підсудних Господарському суду Донецької області, після призупинення його роботи, здійснював до відновлення роботи Господарського суду Донецької області, Господарський суд Запорізької області.

Як встановлено та зазначено вище, про порушення свого права, що зумовило звернення з позовом у даній справі, ПАТ "НАК Нафтогаз України" дізналось у жовтні-листопаді 2012 року, однак позовну заяву подано до суду лише у лютому 2018 року, тобто поза межами строків позовної давності, про сплив якої заявлено іншою стороною у справі.

Інших доводів невідповідності оскаржуваного рішення вимогам матеріального чи процесуального права апелянтом не наведено.

Перевіривши оскаржуване рішення місцевого господарського суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про належність встановлення судом першої інстанції всіх обставин справи та вірне застосування норм матеріального і процесуального права та відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги витрати апелянта у вигляді сплаченого судового збору за звернення з апеляційною скаргою покладаються на апелянта відповідно до положень статті 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281, 282 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 18.06.2018 у справі № 905/302/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 26.12.2018

Головуючий суддя І.А. Шутенко

Суддя Т.Д. Геза

Суддя Н.О. Мартюхіна