УХВАЛА

13 грудня 2018 року

м. Київ

Справа № 902/499/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В. і Львова Б.Ю.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації (далі - Управління)

на ухвалу господарського суду Вінницької області від 10.09.2018 та

ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.11.2018

за позовом Управління

до комунального підприємства "Вінницяоблводоканал"

про стягнення 13 234,66 грн.,

ВСТАНОВИВ:

28.11.2018 (згідно з поштовими відмітками на конверті) Управління звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Вінницької області від 10.09.2018 та ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.11.2018 зі справи № 902/499/18. Крім того, до касаційної скарги додано клопотання Управління, в якому воно просить звільнити його від сплати судового збору за подання касаційної скарги у справі № 902/499/18.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2018 колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Селіваненко В.П. (головуючий), Булгакова І.В. і Львова Б.Ю. передано справу № 902/499/18.

Дослідивши матеріали касаційної скарги Управління, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали господарського суду Вінницької області від 10.09.2018 у справі № 902/499/18.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

У поданій касаційній скарзі Управління просить скасувати ухвалу господарського суду Вінницької області від 10.09.2018 у справі №902/499/18; водночас вказана ухвала суду першої інстанції не була переглянута в апеляційному порядку, що виключає можливість її оскарження в касаційному порядку.

З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління в частині оскарження ухвали господарського суду Вінницької області від 10.09.2018 у справі №902/499/18, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Крім того, за результатами розгляду матеріалів даної скарги касаційний суд дійшов висновку про необхідність залишення без руху касаційної скарги в частині оскарження ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.11.2018 зі справи № 902/499/18 з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За приписами підпункту 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на момент звернення з касаційною скаргою) ставку судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу господарського суду встановлено 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду).

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" у 2018 році з 1 січня встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб 1 762 грн.

Отже, з урахуванням викладеного, при поданні касаційної скарги мав бути сплачений судовий збір у сумі 1 762 грн.

Проте до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Натомість Управління просить звільнити його від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.11.2018 зі справи № 902/499/18.

Клопотання мотивоване тим, що: відповідно до Положення про управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови районної державної адміністрації від 09.08.2018 № 538, основним завданням Управління у межах реалізації державної соціальної політики на території Вінницького району у сфері соціального захисту населення є, зокрема, забезпечення реалізації державної політики з питань соціального захисту населення; Управління не має можливості оплатити судовий збір за подання касаційної скарги, оскільки кошторисним призначенням на 2018 рік було виділено лише 300 грн., які вже було використано в повному обсязі; Управління є органом виконавчої влади, фінансування якого здійснюється лише з державного бюджету, та є неприбутковою організацією.

Відповідно до частин першої та другої статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Даний перелік умов відстрочення, розстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати є вичерпним.

Скаржником не доведено, що позов у даній справі (про стягнення 13 234,66 грн. невикористаних сум субсидії для відшкодування витрат на оплату послуг з постачання холодної води та водовідведення) пов'язаний із захистом соціальних, трудових, сімейних, житлових прав чи відшкодуванням шкоди здоров'ю.

Крім того, посилання Управління на те, що останнє фінансується лише з державного бюджету та є неприбутковою організацією не є підставою звільнення від сплати судового збору в силу статті 8 Закону України "Про судовий збір".

Як визначено у рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг (§ 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (§ 57).

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду (§ 60).

За таких обставин, враховуючи положення статті 129 Конституції України, відповідно до яких основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, вказане клопотання задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Таким чином, суд касаційної інстанції зазначає, що Управлінню необхідно усунути недоліки касаційної скарги та надати суду оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, а саме - у сумі 1 762 грн., за реквізитами рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом:

- Рахунок отримувача: 6007;

- Отримувач коштів: УК у Печерському р-ні/Печерс. р-н/22030102;

- Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

- Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897;

- Код банку отримувача: 899998;

- Код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)";

- Символ звітності банку: 207.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу Управління на те, що неусунення названих недоліків протягом установленого строку матиме наслідком повернення касаційної скарги відповідно до частини четвертої статті 174 ГПК України.

З урахуванням наведеного касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, а тому підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України.

Керуючись статтями 174, 234, 290, 292, 293 ГПК України, Касаційний господарський суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації в частині оскарження ухвали господарського суду Вінницької області від 10.09.2018 у справі № 902/499/18.

2. Клопотання Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.11.2018 зі справи № 902/499/18 відхилити.

3. Касаційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації в частині оскарження ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.11.2018 зі справи № 902/499/18 залишити без руху.

4. Надати Управлінню праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації строк для усунення недоліків касаційної скарги до 08 січня 2019 року, але не більше десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

5. Роз'яснити Управлінню праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов