ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.12.2018 Справа № 905/1908/18

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Зекунова Е.В., за участю секретаря судового засідання Поліщук А.І., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпротрактор" до Приватного акціонерного товариства "Комсомольське Рудоуправління" про стягнення заборгованості за договором поставки у розмірі 51797 грн. 80 коп., -

За участю представників сторін:

від позивача - Голубенко Н.Л. (за довіреністю);

від відповідача - не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпротрактор" звернулося до господарського суду Донецької області із позовом до Приватного акціонерного товариства "Комсомольське Рудоуправління" про стягнення заборгованості за договором поставки у розмірі 51797 грн. 80 коп.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ "Дніпротрактор" посилається на неналежне виконання грошових зобов'язань ПрАТ «Комсомольське Рудоуправління» по договору поставки №129.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 19.10.2018 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/1908/18 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання призначено на 08.11.2018 року.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 08.11.2018 відкладено розгляд справи на 22.11.2018.

22.11.2018 через канцелярію суду від ПрАТ «Комсомольське Рудоуправління» надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді та вимогою залишити позов без розгляду на підставі п.7 ч.1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України та пункту 7.2 Договору №129.

22.11.2018 представники сторін у судове засідання з'явились. Представник відповідача просив задовольнити заяву про залишення позову без розгляду. Пояснив, що пунктом 7.2 Договору №129 передбачено, якщо спори та розбіжності, які виникла у зв'язку з цим Договором або відносно його укладення, зміни, порушення, розірвання, недійсності не будуть врегульовані шляхом переговорів, їх вирішення здійснюється у відповідності з матеріальним правом України в Постійно діючому Регіональному третейському суді України при Асоціації «Регіональна правова група» згідно з регламентом вказаного суду.

Представник ТОВ "Дніпротрактор" у судовому засіданні 22.11.2018 та у заяві від 05.12.2018 проти задоволення заяви відповідача про залишення позову без розгляду заперечував, оскільки вона була подана з порушенням процесуальних строків передбачених частинами 1,2 ст.251 та п.7 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 22.11.2018 відкладено розгляд справи на 12.12.2018 року.

12.12.2018 від представника позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів додаткових доказів до заявленого позову.

Представники позивача у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги, просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Статтями 42 та 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з ст. 222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

11.03.2016 між ТОВ «Дніпротрактор» (постачальник) та ПрАТ «Комсомольське Рудоуправління» (покупець) уклали договір поставки № 129 за умовами якого Постачальник зобов'язався поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар відповідно до специфікацій до даного договору, за цінами, які узгоджені сторонами на момент відвантаження (п.1.1 Договору).

Ціни на продукцію узгоджуються специфікаціями, які є невід'ємною частиною цього договору (п.2.2 Договору).

Пунктом 3.1 договору Сторони встановили, що порядок розрахунків визначається в специфікаціях.

Приймання продукції по кількості та якості проводиться у відповідності до Інструкцій П-6 від 15.05.1965 та П-7 від 25.04.1966 (п.4.2 Договору).

Строк дії Договору від дня підписання до 31.12.2016.

Договір підписаний представниками сторін та засвідчений печатками цих підприємств.

Відповідно до узгодженої сторонами специфікації № 3 від 08.08.2016 до Договору №129, позивачем на адресу відповідача відвантажено: мотор гідравлічний шестерний ГМШ-5-ЗЛ в кількості 3 шт., насос НШ-50 А-3 в кількості 8 шт., насос шестеренний к/н НШ-250-4 в кількості 1 шт. Загальна сума за поставлений товар складала 24086,40 грн. ( в т.ч. ПДВ).

Згідно з положеннями п.3 даної специфікації сторонами узгоджено умови оплати: протягом 30 календарних днів з моменту поставки.

21.09.2016 згідно до узгодженої сторонами специфікації № 4 до даного договору, на користь покупця відвантажено: насос НШ-50 А-3 в кількості 11 шт., насос шестеренний к/н НШ-100 А-3 в кількості 3 шт. Загальна сума за поставлений товар складала 18649,20 грн.( в т.ч. ПДВ).

За умовами п.3 даної специфікації сторонами узгоджено умови оплати: протягом 30 календарних днів з моменту поставки.

Відповідно до видаткових накладних № 12441 та № 12442 від 21.12.2016, по довіреності № 465 від 20.12.2016, замовлена та узгоджений в специфікаціях №3 та №4 товар був переданий позивачем представнику відповідача Тарасовій А.Ю.

Враховуючи факт поставки товару відповідачу, позивач сформував та передав ПрАТ «Комсомольське Рудоуправління» податкові накладні № 772 від 21.12.2016 та № 773 від 21.12.2016, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зважаючи на досягнуті між сторонами договору домовленості щодо строків оплати, позивач очікував надходження грошових коштів за поставлений товар станом до 22 січня 2017 року.

Проте, відповідач товар на загальну суму 42735,60 грн., поставлений ТОВ «Дніпротрактор» згідно специфікацій №3 та №4 по Договору №129 не оплатив.

Листом вих. № 1281 від 04.12.2017 позивач направив на адресу відповідача претензію з вимогою погашення заборгованості в сумі 42735,60 грн. протягом 7 днів із дати отримання претензії.

Дана претензія була отримана ПрАТ «Комсомольське Рудоуправління» 12.12.2017, проте відповідач відповідь на дану претензію не надав, грошові кошти за отриманий товар не сплатив.

04.12.2017 та 15.08.2018 Позивач направляв ПрАТ «Комсомольське Рудоуправління» Акти звіряння взаємних розрахунків за Договором №129 від 11.03.2016, проте вказані Акти відповідач Товариству «Дніпротрактор» не повернув.

Позивачем Відповідачу було також направлено Акт звіряння взаємних розрахунків, але даний Акт Відповідачем не було повернуто на користь Позивача.

Неналежне виконання грошових зобов'язань ПрАТ «Комсомольське Рудоуправління» по договору поставки №129 стало підставою для звернення ТОВ "Дніпротрактор" до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення заборгованості з відповідача.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам суд виходить з наступного:

Внаслідок укладення договору поставки №129 від 11.03.2016 між сторонами згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Разом з тим, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Згідно із ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення сплати за товар продавець має право вимагати сплати товару.

Як визначено положеннями ст.526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З аналізу наведених норм статей 526, 530, 692, 712 Цивільного кодексу України вбачається, що на підставі договору поставки у покупця виникає обов'язок оплатити продавцеві повну ціну переданого товару у строк (термін), зокрема, встановлений договором, якому відповідає право продавця вимагати таку оплату.

У судовому засіданні встановлено, що на виконання умов Договору поставки №129 та Специфікацій від 08.08.2016 та 21.09.2016 за позивач поставив за видатковими накладними №12441 та №12442 від 21.12.2016, а відповідач прийняв товар на суму 42735,60 грн.

Відповідач не спростував належними та допустимими доказами факту отримання товару. Тому, за своїми ознаками накладні №12441 та №12442 від 21.12.2016 є підтвердженням передачі позивачем та приймання відповідачем спірної продукції, виходячи з приписів ст.664 Цивільного кодексу України.

З огляду на зазначене, враховуючи, що відповідачем не надано доказів відмови від прийняття товару, відмови від договору, повернення позивачу товару, складання акту щодо ненадання позивачем разом з товаром товаросупровідної документації, а передача товару підтверджується відповідними накладними, суд дійшов висновку, що позивач свої зобов'язання щодо поставки товару за договором №129 від 11.03.2016 виконав належним чином, а відтак відповідач не звільняється від обов'язку сплатити вартість отриманого товару.

За змістом специфікацій №3 та №4 до Договору №129 розрахунки за продукцію, що постачається постачальником по даному договору здійснюються покупцем протягом 30 календарних днів з моменту поставки.

Відтак, приймаючи до уваги викладені умови оплати товару, відповідач остаточно повинен був розрахуватись із позивачем за передану ТОВ «Дніпротрактор» продукцію до 21.01.2017 року.

Доказів, що свідчать про сплату заборгованості за вищевказаними видатковими частково чи в повному обсязі у період розгляду справи. Відповідач суду не надав.

Згідно оборотно-сальдової відомості ТОВ «Дніпротрактор» по рахунку 361 по контрагенту ПрАТ «Комсомольське Рудоуправління» станом на 15.08.2018 року обліковується заборгованість по оплаті поставленої за вказаними видатковими накладними продукції по Договору №129 в загальній сумі 42735,00 грн.

На час розгляду справи, відповідач не надав господарському суду належних та допустимих доказів, які свідчать про часткове чи повне погашення заборгованості перед ТОВ «Дніпротрактор» вартості товару отриманого на підставі зазначених видаткових накладних та специфікацій.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що відповідач свої зобов'язання за Договором поставки №129, щодо оплати поставленого товару у строки обумовлені сторонами договору, не виконав, а отже прострочив виконання зобов'язання, у розумінні ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України, отже позовні вимоги про стягнення з ПрАТ «Комсомольське Рудоуправління» суми основного боргу у розмірі 42735,00 грн. підлягають задоволенню, як доведені, правомірні та обґрунтовані.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано та пред'явлено до стягнення 3% річних на суму заборгованості 42735,00 грн. за період з 23.01.2017 по 15.08.2018, що складає 2002,11 грн.

Здійснивши перерахунок 3% річних, за період з 23.01.2017 по 15.08.2018, судом встановлено, що розрахунок є арифметично вірним.

Відтак, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних підлягають задоволенню у повному обсязі на суму 2002, 11 грн.

Одночасно позивачем заявлено до стягнення інфляційні витрати в розмірі 7060,69 грн. (нарахування здійснено за період з 01.02.2017 по 15.08.2018 на суму заборгованості 42735,00 грн.).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.01.18р. у справу №910/24266/16 вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже, сума боргу в цьому періоді зменшується.

За приписами ч.2 п.3.1 п.3 Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013р. (зі змінами та доповненнями) інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений відповідною Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, з викладеного слідує, базою для нарахування є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями та яка є існуючою на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні є прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція, дефляція.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат суд дійшов висновку, що наданий позивачем розрахунок є арифметично вірним, отже вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань підлягають задоволенню у розмірі 7060,69 грн.

Щодо заяви ПрАТ «Комсомольське Рудоуправління» про залишення позову без розгляду на підставі п.7 ч.1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України та пункту 7.2 Договору №129, суд зазначає наступне.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 19.10.2018 за позовом ТОВ "Дніпротрактор" до ПрАТ "Комсомольське Рудоуправління" про стягнення заборгованості у розмірі 51797,80 грн. відкрито провадження у справі №905/1908/18 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання призначено на 08.11.2018 року.

Пунктом 7 ч.1 ст. 226 Господарського процесуального Кодексу України (далі ГПК України) передбачено, що суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Пунктом 7.2 Договору №129 передбачено, якщо спори та розбіжності, які виникла у зв'язку з цим Договором або відносно його укладення, зміни, порушення, розірвання, недійсності не будуть врегульовані шляхом переговорів, їх вирішення здійснюється у відповідності з матеріальним правом України в Постійно діючому Регіональному третейському суді України при Асоціації «Регіональна правова група» згідно з регламентом вказаного суду. Рішення Регіонального третейського суду є остаточним та обов'язковим для Сторін та підлягає виконанню Сторонами у строки, що вказані у рішення суду.

У запереченні від 22.11.2018 ПрАТ "Комсомольське Рудоуправління" зазначає, що судове засідання, яке відбулось 08.11.2018 було підготовчим, а тому є підготовчим і судове засідання призначене на 22.11.2018. Тому відповідач вважає, що подав заперечення проти вирішення спору в господарському суді в межах строку визначеного пунктом 7 ч.1 ст. 226 ГПК України - не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору.

Проте це твердження відповідача суперечить положенням процесуального законодавства та обставинам справи.

Так, положеннями п.5 ч.2 ст. 176 ГПК України передбачено, що про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються, зокрема:

- за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися справа;

- дата, час і місце підготовчого засідання, якщо справа буде розглядатися в порядку загального позовного провадження;

- дата, час і місце проведення судового засідання для розгляду справи по суті, якщо справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін;

- строки для подання відповіді на відзив та заперечень, якщо справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження;

За змістом статті 252 ГПК України «Особливості розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження», розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч.1). Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання (ч.2).

Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться (ч.3).

Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин (ч.4).

Відповідно до частини 1, 2 ст. 251 ГПК України, відзив подається протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.

19.10.2018 Господарським судом Донецької області відкрито провадження у справі № 905/1908/18 за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 08.11.2018 року.

Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України протягом 15 днів з дня отримання цієї ухвали.

Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог ст.166 ГПК України протягом 5 днів з дня отримання копії відзиву та доданих документів.

Встановлено відповідачу строк для подання заперечення із урахуванням вимог ст.167 ГПК України протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив.

Дана ухвала суду була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 24.10.2018.

Ухвала про відкриття провадження у справі отримана Приватним акціонерним товариством "Комсомольське Рудоуправління" 31.10.2018.

08.11.2018 господарський суд відкрив перше судове засідання у справі № 905/1908/18 та розпочав розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження.

22.11.2018 до господарського суду від ПрАТ «Комсомольське Рудоуправління» надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді та вимогою залишити позов без розгляду на підставі п.7 ч.1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України та пункту 7.2 Договору №129.

За змістом пункту 7 ч.1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді.

Приймаючи до уваги, що розгляд справи № 905/1908/18 по суті в порядку спрощеного провадження розпочався 08.11.2018, а заперечення проти вирішення спору в господарському суді були подані ПрАТ «Комсомольське Рудоуправління» лише 22.11.2018, правові підстави для застосування пункту 7 ч.1 ст. 226 ГПК України та залишення позову ТОВ "Дніпротрактор" без розгляду - відсутні. Як наслідок, суд відмовляє ПрАТ «Комсомольське Рудоуправління» у задоволенні заяви про залишення позову ТОВ "Дніпротрактор" без розгляду.

Відповідно до ст.129 Конституції України та ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з ст.ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Усупереч вказаним нормам, відповідач не надав господарському суду доказів, які спростовують доводи позивача повному обсязі, отже позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпротрактор" до Приватного акціонерного товариства "Комсомольське Рудоуправління" про стягнення заборгованості за договором поставки у розмірі 51797 грн. 80 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

З урахуванням норм ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача повністю.

Керуючись статтями 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р I Ш И В:

Відмовити у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Комсомольське Рудоуправління" про залишення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпротрактор" без розгляду.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпротрактор" до Приватного акціонерного товариства "Комсомольське Рудоуправління" про стягнення заборгованості за договором поставки у розмірі 51797 грн. 80 коп. - задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Комсомольське Рудоуправління» (87534, м. Маріуполь, проспект Нахімова,116А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОТРАКТОР» (49051, м. Дніпро, вул. Журналістів, буд. 5а, ) заборгованість у загальній сумі 51797 грн. (п'ятдесят одна тисяча сімсот дев'яносто сім гривень) 80 коп. які складаються з:

суми основної заборгованості - 42735,00 грн.;

суми інфляційних втрат - 7060,69 грн.;

суми 3% річних - 2002,11 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Комсомольське Рудоуправління» (87534, м. Маріуполь, проспект Нахімова,116А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОТРАКТОР» (49051, м. Дніпро, вул. Журналістів, буд. 5а, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 12 грудня 2018 року.

Повний текст рішення складено та підписано 17 грудня 2018 року.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ у встановленому порядку.

Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.В. Зекунов