ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.12.2018р. Справа № 905/1917/18

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Чернової О.В. при секретарі судового засідання Грабчаку Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛФ-ФІНАНС», м.Київ до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТРАЦИТ», м.Донецьк

про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

За участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

Товариство з обмеженою відповідальністю «УЛФ-ФІНАНС», м. Київ звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТРАЦИТ», м. Донецьк про витребування майна з чужого незаконного володіння.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором фінансового лізингу №2126/10/13-Н від 24.10.2013р., внаслідок чого у позивача, враховуючи укладання договору відступлення права вимоги №2 від 17.03.2017р., виникло право на повернення предмета лізингу.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст. 193, 218 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 15, 389, 399, 509, 530, 538, 611, 612, 653, 759 Цивільного кодексу України, ст.ст. 7, 10, 11, 17 Закону України «Про фінансовий лізинг».

З дотриманням приписів ст.6 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/1917/18 визначено суддю Чернову О.В.

Ухвалою судді господарського суду Донецької області від 19.10.2018р. позов прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та відкрито провадження у справі №905/1917/18.

У підготовчому судовому засіданні 29.11.2018р. судом закрито підготовче провадження та призначено справу №905/1917/18 до розгляду по суті на 18.12.2018 р.

Позивач у судове засідання 18.12.2018р. не зявився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за відсутності його представника.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов не надав.

За висновками суду відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, виходячи з наступного:

За змістом наявного у матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням відповідача на теперішній час є: 83059, Донецька область, м. Донецьк, пр. Ілліча, 105. Аналогічна адреса відповідача зазначена в позовній заяві.

У відповідності до листа Харківської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" від 10.02.2016 № 7-14-72 відділення поштового зв'язку призупинили приймання та пересилання поштових відправлень на адресу населених пунктів Донецької та Луганської областей, у т.ч. м. Донецьк у зв'язку з чим ухвали суду були розміщені на сторінці господарського суду Донецької області офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет, відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 01.12.2014 № 01-06/2052/14, про що свідчать відповідна копія витягу з сайту.

Таким чином, господарським судом було вжито всіх можливих та залежних від суду заходів для повідомлення відповідача про наявність порушеної справи та призначеного до розгляду судового засідання (про день, місце та час кожного судового засідання).

Суд вважає за можливе розглянути спір в порядку ч.1 ст. 178 та ч.3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а неявка належним чином повідомленого відповідача і ненадання ним витребуваних документів враховуючи достатність наданого судом часу для реалізації процесуальних прав останнім у світлі приписів ст.ст. 13, 42, ч.1,3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України істотним чином не впливають на таку кваліфікацію.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду сторонами докази в порядку ст. 210 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВСТАНОВИВ:

24 жовтня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд» (далі Лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Антрацит» (далі Лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу №2126/10/13-Н (далі Договір), згідно з п.12 якого додатки до договору: додаток №1 - графік лізингових платежів; додаток №2 - специфікація, додаток №3 - загальні умови договору фінансового лізингу. Є невідємною частиною даного договору, усі додатки (у тому числі загальні умови договору), а також всі зміни і доповнення до нього в сукупності іменуються як договір.

Відповідно до п.1.1 Загальних умов договору фінансового лізингу, за умовами договору лізингодавець набуває власність і передає на умовах фінансового лізингу в платне володіння і користування з правом викупу майна (далі по тексту «предмет лізингу), найменування і характеристика якого вказані в специфікації (додаток №2 до договору), а лізингоодержувач зобовязується прийняти предмет лізингу, оплачувати лізингові платежі, зазначені в графіку внесення лізингових платежів (додаток №1 до договору, далі «графік платежів»), а також інші платежі відповідно до умов даного договору.

Згідно з п.п.3.1, 3.2, 3.3 договору фінансового лізингу №2126/10/13-Н від 24.10.2013р. (в редакції додаткової угоди №2 від 22.11.2013р.) предметом лізингу є самоскид SHACMAN SX3255DR384, детальний опис згідно Специфікації - додаток №2 до договору, 2013 року випуску, загальною вартістю 634 000,00 грн. в т.ч. ПДВ 106 666,67 грн., VIN - код уточнюється в акті прийому-передачі предметі лізингу.

Згідно специфікації (додаток №2 до договору), предметом лізингу є автомобіль: самоскид SHACMAN SX3255DR384, 2013 року випуску, колісна формула 6х4, двигун дизельний з турбонадувом WEICHAI WP10.366N, обєм двигуна 9726 см.куб., потужність 247 кВт, паливний бак 380л, шини 12.00R20, повна маса 25000 кг.

Згідно п.4.1 Договору постачальником предмета лізингу є Приватне підприємство «Виробничо-комерційне підприємство «Альфтекс».

Строк лізингу згідно п.5 Договору складає 18 місяців з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі.

Згідно з додатком №1 до договору фінансового лізингу №2126/10/13-Н від 24.10.2013р. (в редакції додаткової угоди №2 від 22.11.2013р.) сторонами встановлено графік внесення лізингових платежів з 06.12.2013р. по 20.06.2015р.

Місце передачі Полтавська обл., м. Кременчук, бульвар Автокразівський, 19 (п.6 Договору).

Відповідно до п.8.1 Договору (в редакції додаткової угоди №2 від 22.11.2013р.) загальна сума лізингових платежів на дату укладання цього договору складає 754 584,08 грн., може змінюватися відповідно до загальних умов договору фінансового лізингу.

На виконання договору фінансового лізингу №2126/10/13-Н від 24.10.2013р. між Приватним підприємством "Виробничо-комерційне підприємство "Альфатекс" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд» (покупець) укладено договір поставки №24102013 (далі Договір поставки), за умовами якого постачальник зобовязався передати у власність покупця транспортний засіб - самоскид SHACMAN SX3255DR384, 2013 року випуску, колісна формула 6х4, двигун дизельний з турбонадувом WEICHAI WP10.366N, обєм двигуна 9726 см.куб., потужність 247 кВт, паливний бак 380л, шини 12.00R20, повна маса 25000 кг., а покупець зобовязався прийняти товар та оплатити його за ціною, визначеною в договорі.

За умовами п.1.3 договору поставки №Д-0640 від 14.06.2013р. покупець після придбання товару передає його у фінансовий лізинг третій особі ТОВ «Антрацит» () (користувач), що знаходиться за адресою: м. Донецьк, пр. Ілліча, 105.

Згідно з п.1.5. Договору поставки загальна вартість Товару складає 634 000,00 грн., в тому числі податок на додану вартість 20% - 105 666,66 грн., що є ціною Договору.

Відповідно до п.3.5. Договору поставки право власності на товар переходить від постачальника до покупця у момент оплати покупцем загальної вартості товару у розмірі 100%. Передача товару постачальником покупцю повинна відбутися впродовж 3 (трьох) робочих днів після надходження 100% оплати товару на р/р постачальника.

Згідно акту приймання-передачі від 20.12.2013р. постачальник передав, а покупець прийняв в повному обсязі товар - самоскид SHACMAN SX3255DR384, №шасі LZGJLDR45DX028617, № двигуна 1612J120436.

Актом приймання-передачі предмету лізингу від 20.12.2013р. лізингодавець передав, а лізингоодержувач прийняв, в якості предмету лізингу - самоскид SHACMAN SX3255DR384, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, №шасі/кузова LZGJLDR45DX028617, № двигуна 1612J120436.

11 березня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 вчинено нотаріальний напис №398 про повернення шляхом вилучення у ТОВ «Антрацит» на користь ТОВ «Український лізинговий фонд» майна автомобіля Самоскид SHACMAN SX3255DR384, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, №шасі/кузова LZGJLDR45DX028617, № двигуна 1612J120436, що передане в користування на підставі договору фінансового лізингу №2126/10/13-Н від 24.10.2013р. за невиплачені лізингові платежі за період з 21.08.2014р. по 26.02.2016р. у розмірі 204 117,71 грн.

Разом з цим, 17.03.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд» (первісний кредитор) та позивачем (новий кредитор) укладено договір відступлення прав вимоги (цесії) №2, за умовами якого первійсний кредитор відступає за плату новому кредитору належні йому права вимоги за договорами фінансового лізингу, перелік яких передбачений додатком №1 до договору, зокрема, за договором фінансового лізингу №2126/10/13-Н від 24.10.2013р., а новий кредитор набуває права вимоги за договором фінансового лізингу та приймає на себе всі інші права первісного кредитора за договором фінансового лізингу.

Згідно п.2.1.2 договору відступлення прав вимоги (цесії) №2 від 17.03.2017р. права вимоги за розірваними договорами фінансового лізингу, в тому числі право вимагати сплати на свою користь заборгованість та повернення предмету лізингу. Перелік таких договорів, передбачений додатком №2 до договору.

Відповідно до п.2.2 договору відступлення прав вимоги (цесії) №2 від 17.03.2017р. разом з відступленням прав за діючими та розірваними договорами фінансового лізингу, первісний кредитор передає новому кредитору транспорті засоби (права власності на транспорті засоби), що є предметами лізингу згідно договорів фінансового лізингу, перелік яких наведено в додатку №1 до договору та згідно розірваних договорів фінансового лізингу, перелік яких наведено в додатку №2 до цього договору. Детальний опис відповідного предмету лізингу передбачено відповідною специфікацією до договору фінансового лізингу (додаток до відповідного договору фінансового лізингу).

В дату відступлення прав вимоги за договорами фінансового лізингу, що передбачені п.2.1.1 та п.2.1.2 цього договору, новий кредитор набуває права власності, що оформлюється підписанням між сторонами акту приймання-передачі предмету (-ів) лізинга (прав власності на предмет (-и) лізинга) за формою згідно додатку №3 до договору (п.2.2.1 договору відступлення прав вимоги (цесії) №2 від 17.03.2017р.).

На виконання п.2.2.1 договору згідно акту приймання-передачі від 17.03.2017р. первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв транспортний засіб (права власності на транспортний засіб), що є предметом лізингу за договором №2126/10/13-Н від 24.10.2013р., передача якого була здійснена на підставі договору цесії згідно специфікацій (додатки до договорів фінансового лізингу) та актів приймання передачі предмета лізингу, а саме: самоскид SHACMAN SX3255DR384, 2013 року випуску, VIN - номер LZGJLDR45DX028617.

Таким чином, з 17.03.2017р. позивач набув усі права та обовязки лізингодавця за договором фінансового лізингу №2126/10/13-Н від 24.10.2013р.

28 вересня 2018р. позивач у черговому випуску друкованого засобу масової інформації Часопису «Донеччина» опублікував повідомлення до відповідача з вимогою повернути предмет лізингу, переданий останньому за договором фінансового лізингу №2126/10/13-Н від 24.10.2013р. у семиденний строк, від дня предявлення (опублікування) даної вимоги. Зазначена вимога позивача залишена без відповіді з боку відповідача.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги Позивача такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного спору полягає у примусовому витребуванні майна з чужого незаконного володіння.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про фінансовий лізинг» відносини, що виникають у в'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Відповідно до вимог статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Як встановлено ч.2 ст.1, п.2 ч. 2 ст. 11 Закону України „Про фінансовий лізинг", ч. 1 ст. 806 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 292 Господарського кодексу України за користування майном на умовах фінансового лізингу лізингоодержувач має сплачувати лізингові платежі.

Частиною першою статті 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" встановлено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Отже, в контексті зазначених норм укладений між Позивачем та Відповідачем договір є належною підставою для виникнення у останнього грошових зобов'язань, визначених його умовами.

Статтею 526 Цивільного кодексу України, встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України).

Таким чином, Відповідач не мав жодних підстав для ухилення від сплати лізингових платежів відповідно до у мов договору фінансового лізингу №2126/10/13-Н від 24.10.2013р.

Як вбачається із матеріалів справи відповідач свої зобов'язання за договору фінансового лізингу №2126/10/13-Н від 24.10.2013р. належним чином не виконав, а саме за період з 21.08.2014р. по 26.02.2016р. у встановлений строк не сплатив, у зв'язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 204 117,71 грн., що підтверджується матеріалами справи.

Будь-яких доказів у підтвердження відсутності заборгованості всупереч ст.ст. ст.ст. 13, 74 Господарського процесуального кодексу України належних у розумінні ч.1 ст. 76 цього Кодексу доказів до матеріалів справи не надано.

При цьому, слід зазначити, що строк лізингу - це строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу.

Частиною 2 статті 653 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Як вбачається з матеріалів справи, договір фінансового лізингу№2126/10/13-Н від 24.10.2013р. є припиненим з 20.06.2015р.

Згідно з ч.1 ст.785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Аналогічна норма міститься в п.7 ч.2 ст.11 Закону України «Про фінансовий лізинг» у відповідності до якої у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - лізингоодержувач зобов'язаний повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.

Проте, в порушення умов договору №2126/10/13-Н від 24.10.2013р. відповідач після закінчення строку лізингу предмет лізингу позивачу не повернув. Доказів іншого матеріали справи не містять.

Відповідно до ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до п.1 ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною першою статті 317 Цивільного кодексу України встановлено, що власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1, 2 ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується. Розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з ст.325 Цивільного кодексу України суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими.

Положеннями ч.1, 2 ст.386 Цивільного кодексу України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його права, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такого порушення.

Згідно зі ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 Цивільного кодексу України встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, способом захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, припинення дії, яка порушує право.

За змістом ст.387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

Даний спосіб захисту права власності застосовується у тому випадку, коли майно незаконно вибуває з володіння власника. При цьому незаконним володільцем визнається така особа, яка здійснює володіння майном без належних правових підстав.

Згідно зі ст.400 Цивільного кодексу України, недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку, заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна.

Таким чином, оскільки договір фінансового лізингу №2126/10/13-Н від 24.10.2013р. з 20.06.2015р. є припиненим, однак відповідач продовжує користується переданим йому у користування предметом лізингу, а саме: самоскидом SHACMAN SX3255DR384, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, №шасі/кузова LZGJLDR45DX028617, № двигуна 1612J120436 без належної правової підстави після припинення дії договору чим порушує законні права лізингодавця, вимога позивача про витребування майна з чужого незаконного володіння є обґрунтованою, з огляду на що підлягає задоволенню.

Щодо вирішення питання про повернення позивачу понесених судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3 ст. 123 ГПК України).

За приписами ч.1 ст.124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (ч.3 ст. 124 ГПК України).

При цьому, згідно з ч.2 ст. 124 ГПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Таким чином, враховуючи неподання позивачем розрахунку суми судових витрат з зазначенням фактичного їх розміру, підстави для відшкодування відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору, відсутні.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат за друк оголошення про повернення предмету лізингу у Часопису «Донеччина» від 28.09.2018р. №11 як судових витрат, не підлягають задоволенню, оскільки зазначені витрати здійснені до звернення з позовною заявою до суду та не є витратами пов'язаними з розглядом справи у розумінні ст. 123 ГПК України.

Судовий збір у відповідності до вимог ч.1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України стягуються з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 7, 13, 42, 86, 123, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛФ Фінанс», м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТРАЦИТ», м. Донецьк про витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити повністю.

Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТРАЦИТ» (83059, Донецька обл., м. Донецьк, пр. Ілліча, 105; ) та передати Товариству з обмеженою відповідальністю «УЛФ-Фінанс» (04205, м. Київ, пр. Оболонський, 35-а, офіс 300; ) майно самоскид SHACMAN SX3255DR384, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, №шасі/кузова LZGJLDR45DX028617, № двигуна 1612J120436, ключі, номерні знаки від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТРАЦИТ» (83059, Донецька обл., м. Донецьк, пр. Ілліча, 105; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛФ-Фінанс» (04205, м. Київ, пр. Оболонський, 35-а, офіс 300, р/р №5001 в АТ «ТАСКОМБАНК», МФО 339500, ) судовий збір у розмірі 9 547,50 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення через Господарський суд Донецької області.

Суддя О.В. Чернова

Повний текст рішення складено та підписано 18.12.2018 року.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/