СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2018 р. Справа № 917/476/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Медуниця О.Є. , суддя Радіонова О.О.

за участі секретаря судового засідання Кохан Ю.В.,

за участі представників:

позивача - адвоката Данілової Н.Н., що діє на підставі договору про надання правової допомоги № 21-09-18/2 від 21.09.2018 та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 21.03.2017 Серія НОМЕР_1;

відповідача - адвоката Левченка В.В., що діє на підставі довіреності б/н від 15.05.2018 та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 25.07.2017 Серія НОМЕР_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача - ПОКВП "Полтаватеплоенерго" (вх. № 56П/3) на рішення Господарського суду Полтавської області від 18.07.2018 (повний текст складено 20.07.2018) у справі № 917/476/18

за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства

"Полтаватеплоенерго", м. Полтава,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава комунсервіс", м. Полтава,

про стягнення 115811,91 грн,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2018 року ПОКВП "Полтаватеплоенерго" звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом до ТОВ "Полтава комунсервіс" про стягнення 115811,91 грн за договором на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води № 228 від 17.11.2017, в т.ч.: 89219,25 грн основного боргу; 14016,03 грн пені; 2490,44 грн річних; 10086,19 грн інфляційних втрат. Також просить стягнути судовий збір.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 18.07.2018 у справі № 917/476/18 (суддя Киричук О.А.) в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Позивач - ПОКВП "Полтаватеплоенерго" звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (вх. № 1747П/3 від 23.08.2018), в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що у договорі на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води № 228 від 17.11.2017 не передбачено направлення актів рекомендованою поштовою кореспонденцією. При цьому, відповідно до пункту 21 вказаного договору у разі неповернення споживачем акту приймання-передачі теплової енергії в 5-ти денний термін, як це передбачено п.13 Договору, він, підписаний теплопостачальною організацією в односторонньому порядку, вважається оформленим відповідно до вимог чинного законодавства і підтверджує факт надання Споживачу теплової енергії. Отже акти приймання-передачі теплової енергії направлялися споживачам, в тому числі і відповідачу, простою кореспонденцією, які відповідач у 5-ти денний термін не повернув. Таким чином, як вважає позивач, факт надання відповідачеві послуг із теплопостачання згідно із направленими йому актами вважається доведеним.

Як стверджує позивач, факт отримання теплової енергії об'єктом відповідача підтверджується інформацією відповідача за № 14-12/3 від 14.12.2016 про те, що 08.12.2016 було подано теплоносії в систему житлового будинку за адресою м. Полтава, вул.Коваля,2.

Також вказує на те, що відповідач як балансоутримувач має постійний, безперешкодний доступ до загальнобудинкового лічильника теплової енергії, що встановлений в будинку по вул. Коваля, 2 в м. Полтаві і має можливість за знятими показниками на підставі пункту 16 договору провести самостійний розрахунок споживання теплової енергії (за зазначеною формулою) та у відповідності до п.20 договору, до 30 числа поточного місяця провести оплату спожитої теплової енергії, а кінцевий розрахунок провести до 20 числа місяця наступного за розрахунковим на підставі виписаного рахунку позивачем.

Проте, відповідач свої зобов'язання щодо своєчасної оплати не виконав, підписані акти приймання-передачі теплової енергії за вказаний період на адресу теплопостачальної організації не повернув та не надав обґрунтувань причин відмови від підписання актів. Зазначає, що необґрунтована відмова від підпису актів не звільняє споживача від сплати за надані послуги з постачання теплової енергії у вказані в договорі строки.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 27.08.2018 у справі № 17/476/18 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання відзиву апелянту.

Відповідач - ТОВ "Полтава комунсервіс" 11.09.2018 за вх. № 7073 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому не погоджується доводами позивача, викладеними в апеляційній скарзі, просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В процесі розгляду справи Харківським апеляційним господарським судом ухвалою від 24.09.2018 у справі № 917/476/18 оголошено перерву в розгляді справи до 03.10.2018 о 12:00 год.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду. Суд, що ліквідується, передає до новоутвореного суду судові справи та матеріали проваджень, що перебувають у володінні суду, негайно, до дня початку роботи новоутвореного суду.

За приписами ч. 5 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Згідно з ч. 7 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

З метою дотримання вимог чч. 5, 7 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та на виконання п. 4 р. ІІІ Плану заходів з ліквідації апеляційних судів, затвердженого Наказом ДСАУ № 475 від 20.09.2018, у зв'язку з припиненням діяльності з відправлення правосуддя Харківським апеляційним господарським судом з 01.10.2018 на підставі Указу Президента України від 29.12.2017 № 454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" та Указу Президента України від 28.09.2018 № 295/2018 "Про переведення суддів", всі нерозглянуті справи, що перебували у провадженні Харківського апеляційного господарського суду, згідно з Розпорядженням керівника апарату суду від 03.10.2018 передані до Східного та Північного апеляційних господарських судів.

Повідомлення про початок роботи Східного апеляційного господарського суду оприлюднено в газеті "Голос України" № 185 (6940) від 03.10.2018.

10.10.2018 системою автоматизованого розподілу судових справ між суддями для розгляду справи № 917/476/18 визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Барбашова С.В., суддя Медуниця О.Є.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.10.2018 прийнято справу № 917/476/18 до провадження Східного апеляційного господарського суду, повідомлено учасникам справи про дату розгляду справи 06.11.2018 об 11:00 год. та викликано в судове засідання учасників сторін.

В судовому засіданні 06.11.2018 ухвалою Східного апеляційного господарського суду оголошено перерву в судовому засіданні до 04.12.2018 об 11:30 год.

До початку судового засідання представник позивача - ПОКВП "Полтаватеплоенерго" надав додаткові пояснення до апеляційної скарги (вх. № 1535 від 23.11.2018, а представник відповідача - ТОВ "Полтава комунсервіс" надав додаткові пояснення до відзиву на апеляційну скаргу (вх. № 1897 від 04.12.2018). Надані додаткові пояснення долучено до матеріалів справи.

03.12.2018 у зв'язку з відпусткою судді Барбашової С.В. проведено повторний автоматичний розподіл справи № 917/476/18 та для розгляду зазначеної справи визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Медуниця О.Є., суддя Радіонова О.О.

Враховуючи викладене та зважаючи на приписи ч. 14 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, розгляд апеляційної скарги позивача розпочався спочатку.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду оголошено перерву у розгляді справи до 11 грудня 2018 року о 15:30 год.

Представник позивача - ПОКВП "Полтаватеплоенерго" в судових засіданнях 04.12.2018 та 11.12.2018 підтримав апеляційну скаргу з урахуванням додаткових пояснень до скарги, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача - ТОВ "Полтава комунсервіс" у відзиві на апеляційну скаргу, з урахуванням додаткових пояснень до відзиву, та в судових засіданнях 04.12.2018 та 11.12.2018 проти доводів апеляційної скарги заперечує, просить відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Свої заперечення обґрунтовує тим, що позивачем не надано доказів, що підтверджують заборгованість відповідача, а саме показників вузла обліку теплової енергії та актів приймання-передачі теплової енергії, які підписані сторонами договору.

В результаті зазначеного, кількість теплової енергії повинна визначатись згідно з п. 16 Договору, а не п. 20 Договору та Додатком до Договору «Розрахунок обсягу теплової енергії», а строк виконання Відповідачем обов'язку по оплаті Позивачу за надані та прийняті послуги згідно п.16 Договору не визначено, а тому до даних правовідносин слід застосовувати норми частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України.

Також вказує на те, що умовами договору № 228 від 17 листопада 2016 року на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води не визначено строку виконання Відповідачем обов'язку по оплаті Позивачу за надані та прийняті послуги за період з 21.01.2017 по 21.07.2017 та з лютого 2017 по жовтень 2017 (включно), а тому до даних правовідносин слід застосовувати норми частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, яка передбачає обов'язок боржника виконати обов'язок протягом 7 днів з дня пред'явлення кредитором відповідної вимоги. Разом з цим, позивач не надав до суду вимогу до Відповідача про оплату заборгованості чи доказів відправлення відповідачу такої вимоги, а отже строк оплати послуг по теплопостачанню не настав, що свідчить про безпідставність позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги по теплопостачанню, а також пені та 3% річних нарахованих за прострочення оплати відповідачем таких послуг.

Крім того звертає увагу на те, що у зв'язку із низькою заселеністю будинку за адресою: м. Полтава, вул. Коваля, 2 на момент підключення теплопостачання позивач не міг укласти договори на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води безпосередньо з усіма власниками (користувачами) житлових та нежитлових приміщень, тому повинен був укласти договори після підключення будинку до теплопостачання, про що свідчить пункт 3 договору, в якому встановлена опалювальна площа квартир, яка повинна була зменшуватись в разі поступового укладення договорів безпосередньо з власниками (користувачами). При цьому відповідності до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг покладено на надавачів цих послуг, проте позивач не виконав цієї вимоги та в односторонньому порядку переклав відповідальність з власників (користувачів) приміщень за адресою: м. Полтава, вул. Коваля, 2 на ТОВ «Полтава комунсервіс».

Також зазначає, що 08.12.2016 було проведено запуск системи опалення будинку за адресою: м. Полтава, вул. Коваля, 2 та облік споживання проводився по загальнобудинковому вузлу обліку теплової енергії (PolluTherm X, зав. № 44555059). З 19.12.2016 до 27.12.2016 загальнобудинковий вузол обліку теплової енергії був відсутній та облік споживання проводився розрахунковим методом. 14.12.2016 ТОВ «Полтава комунсервіс» листом № 14-12/2 від 14.12.2016 звернулось до Позивача з проханнями щодо проведення пломбування кранів на вводах подачі гарячої води та теплоносіїв до квартир для неможливості користування тепловою енергією без укладення договорів споживання безпосередньо з Позивачем. Проте Позивач здійснив пломбування квартир лише 17.12.2016 та 23.12.2016, що дає можливість Позивачу для умовного нарахування заборгованості за цей період.

Окрім цього вказує на те, що позивач надає суду розрахунок заборгованості відповідача за грудень 2016 року, який складає 73523,33 грн, тоді як згідно з рахунком від 31 березня 2017 року позивач проводить зменшення спожитої теплової енергії за період 08.12.2016 по 26.12.2016 в розмірі 48592,27 грн. В своїх поясненнях № 29-17/476 від 22.11.2018 Позивач вказує, що в березні 2017 року відбулися коригування в бік зменшення спожитої теплової енергії та заборгованість за грудень 2016 року складає 15 211,77 грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши усні пояснення представників позивача та відповідача, а також викладені в апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу, додаткових поясненнях доводи сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як свідчать матеріали справи та було правильно встановлено господарським судом першої інстанції, між ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" теплопостачальною організацією, та ТОВ «Полтава комунсервіс», споживачем, було укладено договір на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води № 228 від 17.11.2017 (далі договір), за умовами п. 1 якого теплопостачальна організація бере на себе зобов'язання постачати теплову енергію у вигляді гарячої води з метою забезпечення опаленням та гарячим водопостачанням приміщень "Споживача" до межі розподілу балансової належності теплової мережі будівлі по вул. Коваля, 2.

Пунктом 3 договору встановлено, що характеристика об'єкту надання послуг: загальна опалювальна площа квартир - 9982,2 м2, яка буде зменшуватись в разі поступового укладення договорів безпосередньо з власниками квартир даного будинку.

У пункті 13 договору зазначено, що споживач зобов'язаний розглянути направлений йому "Теплопостачальною організацією" акт приймання-передачі теплової енергії і при відсутності заперечень в 5-денний термін повернути його "Теплопостачальній організації", підписаним та скріпленим печаткою.

Відповідно до п. 21 Договору факт отримання "Споживачем" теплової енергії фіксується щомісячно Актом приймання передачі теплової енергії, який складається Сторонами відповідно до вимог чинного законодавства та Договору.

У разі неповернення "Споживачем" Акту приймання-передачі теплової енергії в 5-ти денний термін, як передбачено п. 13 Договору, він підписаний "Теплопостачальною організацією" в односторонню порядку, вважається оформленим відповідно до вимог чинного законодавства і підтверджує факт надання "Споживачу" теплової енергії.

Згідно з п. 16 Договору облік споживання теплової енергії на опалення житлового будинку по вул. Коваля, 2 проводиться по загальнобудинковому вузлу обліку теплової енергії. Показники вузла обліку теплової енергії приймаються лише після допуску вузла обліку до експлуатації, що здійснюється "Теплопостачальною організацією" зі складенням відповідного акту.

Зняття показників вузла обліку теплової енергії проводяться в останню декаду кожного місяця в опалювальний період спільно представниками "Теплопостачальної організації" та власником (балансоутримувачем) житлового будинку.

Кількість теплової енергії, яка щомісячно визначається за показниками вузла обліку в опалювальний період за послуги опалення, обраховується за формулою:

Q = (N2-N1) х К х К, де :

Q - кількість теплової енергії;

N1 - показники теплового лічильника на кінець минулого місяця;

N2 - показники теплового лічильника на кінець звітного місяця;

К-коефіцієнт переводу теплової енергії із МВт в Гкал, К= 0,86;

Кі-коефіцієнт втрат на теплових мережах "Споживача" складає -1,0.

Вузол обліку теплової енергії повинен проходити державну метрологічну повірку відповідно до терміну, що зазначений в паспорті приладів його власником.

На момент укладання договору опалювальна площа житлового будинку по вул. Коваля, 2 складає 9982.2 кв. м.

Сторони домовились, що у разі зміни опалювальної площі будинку кількість частини теплової енергії, що припадає на "Споживача", збільшується (зменшується) пропорційно зміні загально опалювальної площі будинку. Розподіл загальної кількості теплової енергії, визначеної за показника ми вузла обліку теплової енергії, в такому випадку змінюється відповідно до зміни частки "Споживача'" без укладання додаткових угод.

Застосовуються до розрахунку показники виключно того вузла обліку теплової енергії, який має свідоцтво про проходження повірки або паспорт з відміткою про проходження повірки термін дії якої не скінчився, та Акту про допуск до експлуатації комерційного вузла обліку, складеного в порядку, передбаченому діючим законодавством. Вихід із ладу хоча б однієї із частин вузла обліку теплової енергії. зазначених в Акті, позбавляє права на проведення розрахунків по показникам цього вузлу обліку.

У разі неможливості зняття показників вузла обліку теплової енергії або при відсутності вузла обліку теплової енергії (проходження повірки або виході його з ладу) або зриві чи пошкодженні пломб - кількість теплової енергії, що відпущена "Споживачу" визначається:

- при проходженні державної метрологічної повірки - протягом 1-го місяця по середньому споживанню теплової енергії за показниками вузла обліку теплової енергії за попередній опалювальний період, надалі - за розрахунковим тепловим навантаженням з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря за звітний період згідно Додатку "Розрахунок обсягу теплової енергії", який є невід'ємною частиною цього договору.

- при виході з ладу, зриві або пошкодженні пломб, при відсутності можливості зняття показань - за розрахунковим тепловим навантаженням з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря за звітний період згідно Додатку "Розрахунок обсягу теплової енергії", який є невід'ємною частиною цього договору.

Розрахункове теплове навантаження складає: 0,357810 Гкал/год.

Пунктом 17 договору передбачено, що у місяці, наступному за розрахунковим, "Теплопостачальна організація" визначає фактичний облік відпущеної теплової енергії за розрахунковий період з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря, та надає "Споживачу" рахунок та акт приймання-передачі теплової енергії.

В пункті 20 договору встановлений наступний порядок розрахунків.

Оплата вартості теплової енергії, спожитої на опалення, визначеної розрахунковим способом в п. 3 Додатку "Розрахунок обсягу теплової енергії", проводиться "Споживачем" плановим платежем до 30 числа поточного місяця.

Кінцевий розрахунок вартості теплової енергії визначеної з урахуванням фактичної температури повітря, проводиться "Споживачем" до 20 числа місяця наступного за розрахунковим на підставі виписаного рахунку.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач в обґрунтування позову вказує на те, що за період з 01.12.2016 року по 30.09,2017 року відповідач спожив теплову енергію, однак оплату не проводив, у зв'язку з чим у нього перед позивачем утворилась заборгованість на суму 89219,25 грн. Крім того, позивачем з посиланням на положення ст. 611 Цивільного кодексу України, ст.ст. 229, 230 Господарського кодексу України, пункту 22 договору нараховано відповідачеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення в сумі 14016,03 грн, а також з посиланням на положення статті 625 Цивільного кодексу України - 3% річних в сумі 2490,44 грн та інфляційні втрати в сумі 10086,19 грн.

На підтвердження споживання відповідачем у зазначеному періоді теплової енергії позивач надав відомості про зняття показників загальнобудинкового теплового лічильника об'єкту відповідача, Акт Допуску до експлуатації комерційного вузла обліку теплової енергії від 27.12.2016; Звернення відповідача від 11.11.2016 щодо проведення пломбування вводів подачі тепла до квартир, де не встановлені лічильники обліку тепла; Звернення відповідача від 14.12.2016 року щодо проведення пломбування вводів подачі тепла до квартир, де не встановлені лічильники обліку тепла; Акт-перевірки системи теплопостачання від 17.12.2016 року; Акт перевірки системи теплопостачання від 23.12.2016, Акти приймання передачі теплової енергії № АВ-23919 від 31.12.2016, № АВ-3229 від 31.01.2017, № АВ-6455 від 28.02.2017, № АВ-9697 від 31.03.2017, № АВ-13789 від 31.05.2017, № АВ-14461 від 31.07.2017, № АВ-14768 від 31.08.2017, № АВ-15065 від 30.09.2017.

Також, до матеріалів справи залучені рахунки на оплату за період з 01.12.2016 по 30.09.2017.

На підтвердження факту отримання відповідачем теплової енергії та актів приймання передачі теплової енергії позивач надав листи та заяви відповідача за № 14-12/3 від 14.12.2016, за № 27-03/1 від 27.03.2017, за № 03-07/1 від 03.07.2017.

Місцевий господарський суд, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що в силу умов укладеного договору та в силу актів цивільного законодавства, що регулюють правовідносини у сфері теплопостачання, у відповідача щомісячно виникає обов'язок щодо оплати фактично спожитої теплової енергії. Проте, надані до матеріалів справи Акти приймання передачі теплової енергії № АВ-23919 від 31.12.2016р., № АВ-3229 від 31.01.2017р., № АВ-6455 від 28.02.2017р., № АВ-9697 від 31.03.2017р., № АВ-13789 від 31.05.2017р., № АВ-14461 від 31.07.2017р., № АВ-14768 від 31.08.2017р., № АВ-15065 від 30.09.2017р., які відповідно до умов договору мають фіксувати факт отримання споживачем теплової енергії, підписані лише представником позивача ("Теплопостачальної організації"), від відповідача підписи представників відсутні. Разом з цим позивачем не наданні докази на підтвердження того, що перелічені акти приймання передачі теплової енергії передані (вручені) відповідачу. Представником позивача у судовому засіданні 17.07.2018р. повідомлено, що умовами договору не передбачено направлення споживачам актів рекомендованим відправленням, акти направляються споживачам згрупованим відправленням, проте позивачем не було надано жодних доказів на підтвердження вказаного.

Також місцевий господарський суд зазначив, що з огляду на відсутність відомостей про отримання відповідачем акту приймання-передачі теплової енергії № АВ 23919 від 31.12.2016 року (зокрема, відмітки на акті про отримання та дати отримання), наявність заперечень з боку відповідача у листі № 27-03/1 від 27 березня 2017 року щодо відомостей, зазначених у акті (зокрема, щодо правильності здійснення нарахувань та про проведення коригування нарахувань), повідомлення позивача у листі відповідь за № 28.3-02/948 від 14.03.2017 року про проведення коригування нарахувань в бік зменшення (тобто погодження позивачем з тим, що в даному акті здійснені нарахування є неправильними), відсутність даних про алгоритм проведеного коригування, відсутність акту приймання-передачі теплової енергії за грудень 2016 року з врахуванням внесених позивачем коригувань чи зазначення у актах за наступні періоди про наявність коригувань, наданий позивачем акт приймання-передачі теплової енергії № АВ 23919 від 31.12.2016 суд першої інстанції не визнав належним доказом фіксування факту отримання "Споживачем" теплової енергії у грудні 2016 року на суму 73 523,33 грн.

Крім того, як зазначив господарський суд першої інстанції, надані позивачем відомості показників вузла обліку теплової енергії також не є належними доказами у справі, так як підписані лише представниками позивача, у цих відомостях відсутні дані про присутність представників відповідача при знятті показників, суд не вважає їх належними доказами надання "Споживачу" теплової енергії у обсягах, визначених позивачем.

Також, з матеріалів справи не вбачається, який саме спосіб розрахунку теплової енергії використано позивачем для визначення кількості спожитої теплової енергії - за показниками вузла обліку чи за розрахунковим тепловим навантаженням з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря за звітний період згідно Додатку "Розрахунок обсягу теплової енергії", який є невід'ємною частиною цього договору (дані обставини мають значення для вирішення справи з огляду на існування між сторонами спору щодо правильності проведених позивачем нарахувань, що підтверджується наданим в матеріали справи листуванням сторін).

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, на які він посилався в обґрунтування своїх вимог.

Колегія суддів погоджується із таким висновком господарського суду першої інстанції, зважаючи на таке.

Статтею 275 ГК України встановлено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання на лежним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутно сті конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлена обов'язковість договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1 Закону України "Про теплопостачання" встановлено, що сфера теплопостачання є сферою діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачам.

Статтею 19 цього Закону встановлено принцип господарювання у сфері теплопостачання, згідно з яким споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Таким чином, як правильно зазначив господарський суд першої інстанції, в силу умов укладеного договору та в силу актів цивільного законодавства, що регулюють правовідносини у сфері теплопостачання, у відповідача щомісячно виникає обов'язок щодо оплати лише фактично спожитої теплової енергії.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Таким чином позивач у даній справі повинен довести факт постачання відповідачу теплової енергії у відповідній кількості та факт її отримання (споживання) відповідачем.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем в підтвердження споживання відповідачем у відповідному періоді теплової енергії надано:

- відомості про зняття показників загальнобудинкового теплового лічильника об'єкту відповідача,

- акт Допуску до експлуатації комерційного вузла обліку теплової енергії від 27.12.2016 року;

- звернення відповідача від 11.11.2016 року щодо проведення пломбування вводів подачі тепла до квартир, де не встановлені лічильники обліку тепла;

- звернення відповідача від 14.12.2016 року щодо проведення пломбування вводів подачі тепла до квартир, де не встановлені лічильники обліку тепла;

- акт-перевірки системи теплопостачання від 17.12.2016 року;

- акт перевірки системи теплопостачання від 23.12.2016 року,

- акти приймання-передачі теплової енергії № АВ-23919 від 31.12.2016р., № АВ-3229 від 31.01.2017р., № АВ-6455 від 28.02.2017р., № АВ-9697 від 31.03.2017р., № АВ-13789 від 31.05.2017р., № АВ-14461 від 31.07.2017р., № АВ-14768 від 31.08.2017р., № АВ-15065 від 30.09.2017р.

Як вже зазначалося, відповідно до п. 21 Договору факт отримання "Споживачем" теплової енергії фіксується щомісячно Актом приймання передачі теплової енергії, який складається Сторонами відповідно до вимог чинного законодавства та Договору.

У разі неповернення "Споживачем" Акту приймання-передачі теплової енергії в 5-ти денний термін, як передбачено пунктах 13,21 Договору, він, підписаний "Теплопостачальною організацією" в односторонню порядку, вважається оформленим відповідно до вимог чинного законодавства і підтверджує факт надання "Споживачу" теплової енергії.

Як було правильно встановлено господарським судом першої інстанції, надані до матеріалів справи акти приймання передачі теплової енергії № АВ-23919 від 31.12.2016р., № АВ-3229 від 31.01.2017р., № АВ-6455 від 28.02.2017р., № АВ-9697 від 31.03.2017р., № АВ-13789 від 31.05.2017р., № АВ-14461 від 31.07.2017р., № АВ-14768 від 31.08.2017р., № АВ-15065 від 30.09.2017р., які відповідно до умов договору мають фіксувати факт отримання споживачем теплової енергії, підписані лише представником позивача (теплопостачальної організації), тоді як підписи представників відповідача на зазначених актах відсутні.

Отже позивачем не було надано суду першої інстанції актів приймання-передачі теплової енергії, які підписані Сторонами Договору в порядку визначеному пункту 21 договору та належних доказів направлення цих актів відповідачеві.

Позивач при розгляді справи в апеляційній інстанції надав суду додаткові пояснення по справі (вх. № 2200 від 11.12.2018), до яких, серед іншого, додав копії реєстрів відправлення рахунків та актів за послуги теплопостачання простою кореспонденцією на 10 арк.

За твердженням позивача, вказані копії реєстрів є доказом направлення позивачем відповідачу актів приймання передачі теплової енергії № АВ-23919 від 31.12.2016р., № АВ-3229 від 31.01.2017р., № АВ-6455 від 28.02.2017р., № АВ-9697 від 31.03.2017р., № АВ-13789 від 31.05.2017р., № АВ-14461 від 31.07.2017р., № АВ-14768 від 31.08.2017р., № АВ-15065 від 30.09.2017р.

Однак колегія суддів не може вважати зазначені копії документів належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами у справі, зважаючи на таке.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 2 статті 80 ГПК України встановлено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Однак, позивач, надаючи суду апеляційної інстанції копії реєстрів відправлення рахунків та актів за послуги теплопостачання простою кореспонденцією на 10 арк. жодним чином не обґрунтував наявності об'єктивних причин неможливості їх надання суду першої інстанції, а тому такі докази не приймаються апеляційним судом.

Крім того, відповідно до частин 1, 2 статті 91 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.

Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Присутній у судовому засіданні 11.12.2018 представник позивача не надав на вимогу оригіналів реєстрів, копії яких додані до додаткових пояснень по справі (вх. № 2200 від 11.12.2018), тоді як відповідач ставить під сумнів відповідність вказаних копії оригіналам, що також свідчить про те, що вказані документи не можуть братися апеляційним судом до уваги.

Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів направлення відповідачеві актів приймання передачі теплової енергії , які стосуються періоду, за який він просить стягнути заборгованість за надані послуги з відповідача.

Також слід заначити, що в матеріалах справи відсутній жодний акт подачі теплової енергії до житлового будинку за адресою: м. Полтава, вул. Коваля, 2, який би підтвердив факт пуску теплової енергії до систем теплопостачання вказаного будинку.

При цьому, доданий позивачем до позовної заяви акт допуску до експлуатації комерційного вузла обліку теплової енергії від 27.12.2016 року свідчить лише про введення в експлуатацію облікового приладу, тобто засобу вимірювальної техніки, а не системи теплопостачання у житловому будинку за адресою, : м. Полтава, вул. Коваля, 2, у зв'язку з чим такий акт не може вважатися доказом підключення системи подачі теплової енергії до вказаного будинку.

Також не може вважатися доказом подання теплової енергії до житлового будинку за адресою : м. Полтава, вул. Коваля, 2 лист директора ТОВ «Полтава комунсервіс» Ю.В. Омельяненко до заступника директора КП «Полтаватеплоенерго Кашина Р.О. №14.12.3 від 14.12.2016, оскільки він є лише документом, що свідчить про переписку сторін та не є актом, який би засвідчував здійснення технічного заходу відповідними спеціалістами із подачі теплової енергії до вказаного будинку із зазначенням якісних та кількісних характеристик.

Окрім цього, як вже зазначалося, пунктом 3 договору встановлено, що характеристика об'єкту надання послуг: загальна опалювальна площа квартир - 9982,2 м2, яка буде зменшуватись в разі поступового укладення договорів безпосередньо з власниками квартир даного будинку.

Відповідно до пункту 11 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (далі Постанова № 630) у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

Пунктом 24 Постанови № 630 встановлено, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно з пунктом 25 Постанови № 630 відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

З матеріалів справи вбачається, що 22.11.16 ТОВ «Полтава комунсервіс» звернулось до ПОКВПТГ «Полтаваобленерго» із листом, в якому просило провести опломбування вводів подачі тепла в квартири, де не встановлені лічильники обліку тепла.

Також відповідно до письмового звернення ТОВ «Полтава комунсервіс» вих. № 14-12/2 від 14.12.2016 та від 17.12.2016 у житловому будинку за адресою: м. Полтава, вул. Коваля, 2 було проведено відключення квартир №№1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 9, 10, 11, 13, 16, 17, 18, 19, 20, 22, 23, 24, 25, 26, 28, 29, 30, 31, 32, 36 від центральної системи опалення у зв'язку із встановленням в них квартирних засобів обліку, що також зафіксовано у складеному представниками ПОКВПТГ «Полтаваобленерго» акті перевірки системи теплопостачання від 17.12.2016.

Крім того, у складеному представниками ПОКВПТГ «Полтаваобленерго» акті перевірки системи теплопостачання від 23.12.2016 зафіксовано факт відключеня від центральної системи опалення (відповідно до письмового звернення ТОВ «Полтава комунсервіс» вих. № 14-12/1 та 14-12/1 від 14.12.2016, від 23.12.2016 ) квартир №№ 41, 42, 44, 46, 47, 48, 49, 50, 51, 52, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63, 64, 65, 66, 67, 68, 69, 70 у зв'язку із встановленням в них квартирних засобів обліку.

Отже, на момент складання акту допуску до експлуатації комерційного вузла обліку теплової енергії від 27.12.2016 значна кількість квартир була відключена від системи централізованого опалення у зв'язку із встановленням в них квартирних засобів обліку, тобто опалювальна площа суттєво змінилася.

Однак, у здійсненому позивачем розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення між постачальною організацією ПОКВПТГ «Полтаваобленерго» та споживачем зазначено, що заборгованість відповідача на кінець грудня 2017 року складає 73523,33 грн і періодом нарахування є 08.12.2016 26.12.2016 і при цьому у розрахунку за грудень 2016 відсутні жодні відомості врахування факту значного зменшення опалювальної площі через відключення більшості квартир від системи централізованого опалення .

Крім того, як вже зазначалося, акт допуску до експлуатації комерційного вузла обліку теплової енергії було складено лише 27.12.2016, тоді як розрахунок заборгованості позивачем здійснюється за період з 08.12.2016 по 26.12.2016, тобто коли не було встановлено приладу обліку теплової енергії.

Окрім цього, позивач надав суду розрахунок заборгованості відповідача за грудень 2016 року, який складає 73523,33 грн, але згідно з розрахунком від 31 березня 2017 року позивач проводить зменшення спожитої теплової енергії за період 08.12.2016 по 26.12.2016 в розмірі 48 592,27 грн. Так, в своїх поясненнях №29-17/476 від 22.11.2018 Позивач вказує, що в березні 2017 року відбулися коригування в бік зменшення спожитої теплової енергії за грудень 2016 року і сума заборгованості за грудень 2016 року після коригування складає лише 15211,77 грн.

Також у листі ПОКВПТГ «Полтаваобленерго» до ТОВ «Полтава комунсервіс» №28.3-02/948 від 14.03.2017 позивач вказує на те, що 28.02.2017 ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" було проведено перевірку наявності підключених трубопроводів системи опалення квартир будинку по вул. Коваля, 2 до відгалуджень на стояках внутрішньобудинкової системи опалення на сходинковій клітці. Перевіркою встановлено, що в квартирах з № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 13, 16,17, 19, 20, 22, 25, 26, 28, 29, 31, 32, 36, 37, 39, 40, 41, 44, 46, 47, 48, 49, 50, 51, 52, 56, 58, 59, 60, 61. 64, 66, 67, 68, 69, 70, 71, 72, 73 відсутні трубопроводи системи опалення, що свідчить про те, що ці квартири не споживали теплову енергію в період поломки загальнобудинкового засобу обліку теплової енергії (з 08 грудня 2016 року по 26 грудня 2016 року). Враховуючи вищевикладене, підприємством у березні 2017 року було виконано коригування нарахувань у бік зменшення на суму 58311,56 грн.

Разом з цим, у вказаному листі позивач повідомляє відповідача, що станом на 01.04.2017 за ним рахується заборгованість в сумі 99550,29, що відповідає даним доданого до позовної заяви розрахунку позивача, здійсненого без врахування коригування суми заборгованості у грудні 2016 року, що свідчить про суперечність в даному листі даних одне одному.

Не зважаючи на факт коригування суми позивачем заборгованості за грудень 2016 року в бік зменшення, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 73 523,33 грн. заборгованості за грудень 2016 позивачем не змінювалися.

У пункті 16 договору передбачено, що у разі неможливості зняття показників вузла обліку теплової енергії або при відсутності вузла обліку теплової енергії (проходження повірки або виході його з ладу) або зриві чи пошкодженні пломб - кількість теплової енергії, що відпущена "Споживачу" визначається:

- при проходженні державної метрологічної повірки - протягом 1-го місяця по середньому споживанню теплової енергії за показниками вузла обліку теплової енергії за попередній опалювальний період, надалі - за розрахунковим тепловим навантаженням з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря за звітний період згідно Додатку "Розрахунок обсягу теплової енергії"", який є невід'ємною частиною цього договору.

- при виході з ладу, зриві або пошкодженні пломб, при відсутності можливості зняття показань - за розрахунковим тепловим навантаженням з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря за звітний період згідно Додатку "Розрахунок обсягу теплової енергії", який є невід'ємною частиною цього договору.

Однак нарахування заборгованості за грудень 2016 на підставі пункту 16 договору за розрахунковим тепловим навантаженням з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря, на яке вказував позивач, є безпідставним, оскільки відсутні докази пуску теплової енергії до будинку взагалі, а позивачем надано розрахунки та пояснення, які суперечать одне одному щодо опалювальної площі та суми заборгованості за грудень 2016 з урахуванням її коригування в бік зменшення.

Також, позивачем в обгрунтування позову надавались копії відомостей зняття показників загальнобудинкового теплового лічильника за адресою: вул. Коваля, 2 від 27.01.2017, 27.02.2017, 27.03.2017, 19.04.2017, які всупереч пункту 16 договору не підписані відповідачем, а відомості зняття показників від 27.02.2017 взагалі не підписані ні представниками теплопостачальної організації ні споживача, у зв'язку з чим не можуть вважатися належними та допустимими доказами у справі.

Крім того, зазначені копії відомостей стосуються грудня 2016, січня, лютого, березня та частини квітня 2017 року, тоді як позивач у позовні заяві просить стягнути заборгованість з відповідача за послуги теплопостачання за період з 01.12.2016 по 30.09.2017, отже надані позивачем відомості не є належними, достатніми та повними доказами у справі .

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, тягар доведення обставин, на які посилається сторона в обґрунтування своїх вимог та заперечень , лежить саме на ній.

Разом з цим, довести зазначені обставини сторона має доказами, наділеними такими обов'язковими ознаками, як: допустимість, относимість, достовірність та достатність.

Так, відповідно до статі 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини справи, які входять до предмету доказування.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України визначене поняття «допустимість доказів», яке полягає в тому, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Як вказано у статті 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Однак здійснений позивачем розрахунок заборгованості, надані на його підтвердження докази, а також додаткові пояснення позивача містять суперечливі та неповні відомості, які мають сумнівний характер, тобто позивачем не надано належних (относимих), допустимих, повних та достовірних доказів в обгрунтування позову в частині основного боргу.

Таким чином місцевий господарський суд дійшов цілком правомірного висновку про відмову у вказаній частині позову.

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язаний на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено до стягнення 14016,03 грн пені; 2490,44 грн 3% річних; 10086,19 грн інфляційних втрат за прострочення виконання відповідачем зобов'язання із оплати наданих позивачем послуг теплопостачання, тобто вказані позовні вимоги про стягнення з відповідача сум пені, 3% річних та інфляційних є похідними від позовної вимоги про стягнення з відповідача суми основного боргу.

Оскільки, як вже зазначалося, позивач не обгрунтував належним чином позовну вимогу про стягнення з відповідача 89219,25 грн основного боргу, то похідні від неї позовні вимоги про стягнення з відповідача 14016,03 грн пені; 2490,44 грн 3% річних та 10086,19 грн інфляційних втрат задоволенню також не підлягають.

Отже господарський суд дійшов обгрунтованого висновку про відмову також і у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 14016,03 грн пені; 2490,44 грн 3% річних та 10086,19 грн інфляційних втрат.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, повністю з'ясував обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на заявника апеляційної скарги

Керуючись статтями 129, 270, пунктом 1 частини 1 статті 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача - ПОКВП "Полтаватеплоенерго" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 18.07.2018 у справі № 917/476/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 17.12.2018.

Головуючий суддя Н.М. Пелипенко

Суддя О.Є. Медуниця

Суддя О.О. Радіонова