ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2018м. ДніпроСправа № 904/4748/18

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при секретарі судового засідання Яковлєвій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль", м. Кривий Ріг

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Згадай минуле", м. Кривий Ріг

про стягнення суми основного боргу у розмірі 48634грн.25коп., 3% річних у розмірі 2267грн.86коп., пені у розмірі 2608грн.13коп., 7% штрафу у розмірі 1168грн.24коп. та інфляційної складової у розмірі 7682грн.30коп.

Представники:

Від позивача: Кожемятов К.М., дов. №2189/01 від 16.05.2018р.

Від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ: Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Згадай минуле" з позовом про стягнення суми основного боргу у розмірі 48634грн.25коп., 3% річних у розмірі 2267грн.86коп., пені у розмірі 2608грн.13коп., 7% штрафу у розмірі 1168грн.24коп. та інфляційної складової у розмірі 7682грн.30коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу теплової енергії №458 від 18.02.2014р. в частині своєчасної та повної оплати поставленої теплової енергії.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2018р. оголошено перерву у судовому засіданні до 11.12.2018р.

29.11.2018р. позивач до суду подав письмові пояснення, в яких зазначає, що приміщення розташоване за адресою: вул.Мусорського, 13/3 знаходиться в житловому будинку. Також, позивач вказав, що нарахування теплової енергії здійснюється без приладів комерційного обліку теплової енергії, за кожен місяць враховуючи максимальне теплове навантаження, фактичні дні роботи, температуру зовнішнього повітря у розрахунковий період. Крім того, позивач звертає увагу суду на те, що заборгованість, яка виникла у відповідача не оплачена.

Представник відповідача в судові засідання від 20.11.2018р., 11.12.2018р. не з'явився, відзиву на позовну заяву не надав, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з пунктом 10 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України судові рішення вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2018р. та від 20.11.2018р. були направлені відповідачу у справі в установленому порядку на адресу, вказану у спеціальному витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 29.10.2018р., який наявний в матеріалах справи (а.с. 63-65).

Поштова кореспонденція, направлена судом на адресу відповідача, була повернута до суду з відміткою підприємства зв'язку "за закінченням терміну зберігання".

Пунктом 99 Правил надання поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009р., передбачено, що рекомендовані поштові відправлення з позначкою "Судова повістка", які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату.

У разі відсутності адресата до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

За змістом пункту 116 зазначених Правил у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення. Неврученні з поважних причин рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка" повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п'ять календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

Відповідно до пункту 117 Правил поштові відправлення повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі закінчення встановленого строку зберігання.

Відповідно до п. 5 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання судових повісток (листів з ухвалами суду) відповідачем та повернення їх до суду з поміткою "повернуто відправнику за закінченням терміну зберігання" є наслідками свідомого діяння (бездіяльності) відповідача щодо їх належного отримання, тобто є власною волею відповідача.

З огляду на наведене, відповідач вважається повідомлений про відкриття провадження у справі та призначені судові засідання належним чином, оскільки судом було виконано всі покладені на нього обов'язки, а відповідач, натомість, проявив процесуальну бездіяльність. Тому судове засідання проводиться за відсутності його повноважного представника і причини неявки цього представника у засідання судом не визнаються поважними.

На день розгляду справи у судовому засіданні від 11.12.2018р. будь-яких письмових заяв та клопотань від відповідача щодо відкладення судового засідання до суду не надходило.

Відповідно до п. 9 статті 81 Господарського процесуального кодексу України, у разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд може розглянути справу за наявними в ній доказами.

Враховуючи, що від відповідача повідомлення щодо неможливості участі у судовому засіданні від 11.12.2018р. до Господарського суду Дніпропетровської області не надходило, відзив на позовну заяву не подано, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, заслухавши пояснення представника позивача, суд установив таке.

18.02.2014 року між Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" (далі-теплопостачальна організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Згадай минуле" (далі-споживач-покупець) підписаний договір №458 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді (далі-договір).

Відповідно до пункту 2.1. договору теплова енергія постачається споживачу-покупцю в обсягах, визначених з додатку №1 до цього договору, що є його невід'ємною частиною, на такі потреби:

- опалення та вентиляцію - в період опалювального періоду;

- гаряче водопостачання - протягом року (за наявності виділеного об'єму природного газу).

За умовами пункту 4.2.5. теплопостачальна організація-продавець має право виписувати рахунки для оплати спожитої ним теплової енергії у звітному періоді не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, а також направляти акти здачі-прийняття послуг, які підтверджують обсяг отриманої теплової енергії та які повинні бути повернуті споживачем-покупцем в підписаному або в не підписаному вигляді до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що облік споживання теплової енергії проводиться за приладами комерційного обліку, у разі їх відсутності - розрахунковим способом.

Згідно з пунктами 6.1.,6.2. договору розрахунки за теплову енергію, що споживається-покупцем проводяться в грошовій формі, відповідно до встановлених тарифів. Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Відповідно до пункту 6.3. договору оплата за теплову енергію здійснюється споживачем-покупцем виключно грошовими коштами відповідно до тарифів шляхом 30% попередньої оплати вартості планових обсягів споживання теплової енергії за 5 днів до початку здійснення споживання. Решта 70% вартості планових обсягів споживання теплової енергії сплачується споживачем-покупцем протягом місяця споживання теплової енергії. Кошти, які надійшли від покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором.

Остаточний розрахунок за фактично спожиту теплову енергію здійснюється до 20-го числа місяця, наступного за місцем споживання теплової енергії.

Пунктом 7.3. договору передбачено, що за порушення строків сплати споживачем-покупцем за отриману теплову енергію стягується пеня у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, за які допущено прострочення за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної суми. Період, за який нараховується штрафні санкції, становить три роки. Строк позовної давності, щодо стягнення штрафних санкцій, встановлено сторонами у три роки.

За умовами пункту 10.1. договору договір набуває чинності з моменту фактичного надання послуг з теплопостачання та дає до 31.10.2014 року, з урахуванням частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту 10.3. договору договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення дії договору не буде письмово заявлено однією зі сторін.

Суду не надано доказів того, що будь-яка із сторін письмово виявила бажання припинити дію договору. Відтак, договір купівлі-продажу теплової енергії №458 від 18.02.2014р. є чинним протягом спірного періоду.

Сторонами підписано додатки до договору №1, 2, 3, (а.с.18-19) відповідно до яких теплопостачальна організація "постачальник" постачає споживачу в період з 01.10.2013 року по 30.09.2014 року теплову енергію в обсягах на рік 11,66 Гкал. Теплова енергія відпускається за адресою: вул.Мусорського, 13/3.

На виконання умов договору позивач в період з жовтня 2015 року по квітень 2018 року включно поставив відповідачу теплову енергію, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №5457 від 31.10.2015р. на суму 673грн.16коп., №6417 від 30.11.2015р. на суму 2108грн.38коп., №7625 від 31.12.2015р. на суму 3016грн.60коп., №1068 від 31.01.2016р. на суму 4216грн.74коп., №29.02.2016р. на суму 2574грн.55коп., №3317 від 31.03.2016р. на суму 2215грн.68коп., №4329 від 28.04.2016р. на суду 327грн.67коп., №5027 від 31.10.2016р. на суму 681грн.19коп., №6424 від 30.11.2016р. на суму 2405грн.92коп., №7289 від 31.12.2016р. на суму 3324грн.46коп., №1187 від 31.01.2017р. на суму 4634грн.02коп., №2384 від 28.02.2017р. на суму 3734грн.46коп., №2986 від 31.03.2017р. на суму 2032грн.27коп., №4553 від 30.11.2017р. на суму 2695грн.77коп., які наявні в матеріалах справи (а.с. 29-42). Вказані акти направлялись на адресу відповідача, що підтверджується листами №4700/30 від 14.12.2017р., №93/30 від 09.01.2018р., №684/30 від 13.02.2018р., №1192/30 від 13.03.2018р., №1696/30 від 10.04.2018р., №2113/30 від 10.05.2018р. (а.с.86, 89, 93, 97, 100, 103).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Згадай минуле" не розрахувався за поставлену теплову енергію, внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 48634грн.25коп. за період жовтня 2015 року по квітень 2018 року, яка і була заявлена до стягнення.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Отже, станом на 20.11.2018р., відповідач має заборгованість перед позивачем в розмірі 48634грн.25коп.

Згідно статті 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідачем не були виконані зобов'язання з поставки товару, доказів припинення відповідних зобов'язань перед позивачем у будь-який інший передбачений законом спосіб, відповідачем до матеріалів справи не надано.

Згідно із положенням статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача суми теплової енергії у розмірі 48634грн.25коп., підтверджені матеріалами справи.

Крім того, позивач на підставі пункту 7.3. договору нарахував та просить стягнути з відповідача пеню за загальний період з 21.12.2017 року по 05.10.2018 року в розмірі 2608грн.13коп. (розрахунок наявний в матеріалах справи а.с. 10).

За змістом пункту 7.3. договору передбачено, що за порушення строків сплати споживачем-покупцем за отриману теплову енергію стягується пеня у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, за які допущено прострочення за кожний день прострочення.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, суд зазначає, якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Пункт 7.3. договору містить положення саме щодо формування розміру пені - "у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, за які допущено прострочення за кожний день прострочення", з якого не вбачається конкретного розміру пені, адже не більше подвійної облікової ставки НБУ це і 0,5 ставки НБУ, і 1,9 ставки НБУ. Таким чином, сторони не узгодили в договорі конкретний розмір пені.

За наведеного, вимога позивача про стягнення з відповідача пені задоволенню не підлягає.

На підставі вищезазначеного пункту договору позивач нарахував та просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 1168грн.24коп. за загальний період з 21.12.2017 року до 05.10.2018 року(розрахунок наявний в матеріалах справи а.с. 10).

При перевірці розрахунку суми штрафу судом порушень не встановлено.

Відповідно до положень статті 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних 2267грн.86коп. за загальний період з 21.11.2015 року до 05.10.2018 року та суму інфляційної складової в розмірі 7682грн.30коп. за загальний період з 01.12.2015 року по 01.05.2018 року (розрахунок наявний в матеріалах справи а.с. 10).

При перевірці розрахунку інфляційної складової та 3% річних порушень не встановлено.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума основного боргу у сумі 48634грн.25коп., сума інфляційної складової у розмірі 7682грн.30коп., 3% річних у розмірі 2267грн.86коп., 7% штрафу у розмірі 1168грн.24коп.

В задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача пені у розмірі 2608грн.13коп. слід відмовити.

Судові витрати розподіляються відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України та покладаються на відповідача пропорційно задоволених вимог.

Враховуючи викладене та керуючись нормами статей Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, ст.ст. 3, 4, 13, 20, 41, 42, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 86, 91, 129, 231, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Згадай минуле" про стягнення суми основного боргу у розмірі 48634грн.25коп., 3% річних у розмірі 2267грн.86коп., пені у розмірі 2608грн.13коп., 7% штрафу у розмірі 1168грн.24коп. та інфляційної складової у розмірі 7682грн.30коп. - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Згадай минуле" (; Місцезнаходження: 50053, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Мусорського, буд. 13, кв. 3) на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (; Місцезнаходження: 50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1) суму основного боргу в розмірі 48634грн.25коп., суму інфляційної складової у розмірі 7682грн.30коп., 3% річних у розмірі 2267грн.86коп., 7% штрафу у розмірі 1168грн.24коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1688грн.31коп.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

В задоволенні позовних вимог про стягнення пені у розмірі 2608грн.13коп. - відмовити.

В судовому засіданні 11.12.2018р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 17.12.2018р.

Суддя Р.Г.Новікова