РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2018 м. Київ Справа № 910/14395/17

За позовом: Служби безпеки України;

до: дочірнього підприємства державної компанії "УКРСПЕЦЕКСПОРТ"-"ДЕРЖАВНА ГОСПРОЗРАХУНКОВА ЗОВНІШНЬОТОРГОВЕЛЬНА ТА ІНВЕСТИЦІЙНА ФІРМА "УКРІНМАШ";

про: зобов'язання вчинити дії та стягнення 522.827,98 грн.

Суддя Балац С.В.

Секретар судового засідання Радецька Ю.О.

Представники:

позивача: Ченцов В.А., Скрипніков Д.С.;

відповідача: Єркін О.М., Хоменко Ю.П.

С У Т Ь С П О Р У:

Служба безпеки України (далі - позивач) звернулася до господарського суду міста Києва із позовом до дочірнього підприємства державної компанії "УКРСПЕЦЕКСПОРТ"-"ДЕРЖАВНА ГОСПРОЗРАХУНКОВА ЗОВНІШНЬОТОРГОВЕЛЬНА ТА ІНВЕСТИЦІЙНА ФІРМА "УКРІНМАШ" (далі - відповідач) про зобов'язання вчинити дії та стягнення 522.827,98 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено зобов'язання з поставки товару за укладеним між сторонами спору державним контрактом на поставку (закупівлю) продукції за державним оборонним замовленням від 21.10.2015 № 15/108, що призвело до звернення позивача до господарського суду із вимогами про зобов'язання відповідача виконати умови вказаного контракту в частині поставки продукції, а також стягнення з відповідача 522.827,98 грн., з яких: 334.178,76 грн. - пеня та 188.649,22 грн. - штраф.

Ухвалою господарського суду від 15.03.2018 (суддя Пасько М.В.) позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/14395/17 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 04.04.2018.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив повністю з урахуванням наступного:

- з посиланням на умови п. 10.7, п. 8.1 Контракту відповідач вказує, що оскільки контракт з іноземним постачальником (компанією "KRAVE CORP") підписаний 22.12.2015, останній мав отримати дозвіл уповноваженого органу з експортного контролю на здійснення міжнародної передачі товарів - до 21.03.2016. Проте, вказаний дозвіл отриманий не був. Відтак, укладений між сторонами спору Контракт є припиненим (розірваним) 21.03.2016;

- строк постачання продукції за Контрактом не настав у зв'язку з неотриманням до 21.03.2016 експортної ліцензії, відтак правові підстави для застосування штрафних санкцій - відсутні, а додаткові угода до Контракту, укладені після 21.03.2016, є нікчемними.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду міста Києва від 18.09.2018 № 05-23/1683 призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/14395/17 у зв'язку з відсутністю допуску до державної таємниці у судді Пасько М.В. в результаті якого вказану справу передано на розгляд судді Балац С.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.09.2018 справу 910/14395/17 прийнято до провадження судді Балац С.В. та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 17.10.2018.

Ухвалами-повідомленнями від 09.11.2018 сторони процесу повідомлені про призначення підготовчого засідання на 21.11.2018.

В підготовчому судовому засіданні 21.11.2018 суд на місці, зокрема, ухвалив: закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 05.12.2018.

До господарського суду надійшло клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, яке мотивоване:

- відсутністю доказів понесення позивачем збитків за неналежне виконання відповідачем зобов'язання з поставки продукції за Контрактом;

- повним поверненням позивачу попередньої оплати за Контрактом у зв'язку з неможливістю виконання відповідачем його умов;

- стягнення штрафних санкцій завдасть збитків відповідачу, як державному підприємству;

- відмовою іноземних виробників продукції в частині поставки останньої з політичних мотивів.

В закритому судовому засіданні 05.12.2018 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи, повноважних представників сторін по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як замовником, та відповідачем, як виконавцем, укладено державний контракт на поставку (закупівлю) продукції за державним оборонним замовленням від 21.10.2015 № 15/108 (далі - Контракт), відповідно до предмету якого відповідач зобов'язується у 2015 році поставити позивачу, з урахуванням п. 4.1 Контракту, продукцію, зо поставляється за державним оборонним замовленням (далі - продукція), а позивач - прийняти та оплатити таку продукцію (п. 1.1 Контракту).

Пунктом 4.1 Контракту, зокрема, визначено, що відповідач зобов'язаний поставити продукцію на склад позивача не пізніше 90 календарних днів з дня отримання іноземним постачальником експортної ліцензії.

Положеннями п. 7.2.1 Контракту передбачено, що за порушення строків поставки продукції з вини відповідача, останній сплачує позивачу пеню у розмірі 0,1 відсотка ціни продукції, з якої допущено прострочення виконання зобов'язань, за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 діб додатково відповідачем сплачується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної ціни.

Відповідно до п. 8.1 Контракту, умовами припинення (розірвання) Контракту, зокрема, є: неотримання іноземним постачальником протягом 90 днів (з дати підписання відповідачем контракту з іноземним постачальником) дозволу (чи відмова у наданні дозволу) уповноваженого органу з експортного контролю країни, в якій розміщується іноземний постачальник продукції, на здійснення міжнародної передачі товарів військового призначення або подвійного використання (що є предметом цього Контракту).

Умовами розділу 10 Контракту, сторонами узгоджений строк Контракту, а саме, зокрема:

- Контракт набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2015 або до повного виконання сторонами передбачених Контрактом зобов'язань (п. 10.1 Контракту);

- зміни до Контракту можуть бути внесені за взаємною згодою сторін шляхом укладення додаткової угоди до Контракту у строк - не пізніше ніж за 10 календарних днів до закінчення строку його дії (п. 10.3 Контракту);

- дія Контракту припиняється за наявності хоча б однієї з умов передбачених в п. 8.1 Контракту (п. 10.7 Контракту).

Додатковою угодою від 31.08.2016 № 1 до Контракту, пункт 4.1 Контракту викладено в наступній редакції: "відповідач зобов'язаний поставити продукцію на склад позивача до 25.10.2016".

Додатковою угодою від 20.10.2016 № 10 до Контракту, пункт 10.1 Контракту викладено в наступній редакції: "Контракт набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.10.2016, але до повного виконання сторонами, передбачених Контрактом зобов'язань".

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків (зобов'язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Виходячи із змісту правовідносин, останні є відносинами з поставки товару, відтак, права і обов'язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 54 Цивільного кодексу України.

Приписом ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Так, позивачем, виконуючи взяті на себе зобов'язання за Контрактом та на його умовах, здійснено на користь відповідача повну оплату продукції, що підтверджується платіжними дорученнями, які наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій.

Проте, в порушення умов Контракту відповідачем не здійснено поставку продукції на користь позивача.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням такого.

Приписом ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу (ст. 663 ЦК України).

Відповідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Судом встановлено, що станом на момент вирішення спору по суті відповідачем не здійснено поставку продукції, за укладеним між сторонами спору Контрактом, на користь позивача.

Таким чином, позовні вимоги про зобов'язання відповідача виконати умови вказаного контракту в частині поставки продукції на користь позивача підлягають задоволенню повністю.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Приписами п. 2 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

- за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

- за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відтак, відповідальність відповідача у вигляді стягнення з останнього пені (0,1 %) та штрафу (7 %) вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання, передбачено як укладеним між сторонами спору Контрактом (п. 7.2.1) так і законом (п. 2 ст. 231 Господарського кодексу України).

Судом встановлено, що відповідач не виконав зобов'язання з поставки продукції у строк, встановлений Контрактом, тому заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача 334.178,76 грн. - пені та 188.649,22 грн. - штрафу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, за розрахунками позивача, які, в свою чергу, перевірені і визнані судом вірними.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов судом відхилені з огляду на наступне:

- як вбачається із листа компанії "KRAVE CORP" від 16.11.2016, поставка продукції за контрактом, укладеним між відповідачем та іноземним постачальником, не здійснена через політичну ситуацію останнього, а не через неотримання дозволу уповноваженого органу з експортного контролю;

- автоматичного припинення дії Контракту не передбачено як останнім так і законом, а зміни до Контракту можуть бути внесені за взаємною згодою сторін шляхом укладення додаткових угод;

- додаткові угоди до Контракту, укладені після 21.03.2016, є чинними, оскільки дія останнього, у встановленому порядку, не припинена;

- укладений між відповідачем та компанією "KRAVE CORP" контракт не впливає на обсяг прав та обов'язків сторін спору за укладеним Контрактом між останніми.

Частиною 1 статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір стягуваних санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Схоже правило міститься в частині 3 статті 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Право господарського суду зменшити у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, закріплено в пункті 3 частини 1 статті 83 ГПК України.

Суд відмовляє відповідачу в задоволенні заяви останнього про зменшення розміру штрафних санкцій на з урахуванням наступного:

- понесення позивачем збитків за неналежне виконання відповідачем зобов'язання з поставки продукції за Контрактом, а також оплата/неоплата за таким Контрактом, не є предметом спору у даній справі;

- відповідно до ч. 1 ст. 42 та ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, підприємництвом визнається самостійна, ініціативна та на власний ризик господарська діяльність, відтак при укладенні Контракту відповідач мав усвідомлювати негативні наслідки, які можуть виникнути при невиконанні його умов;

- відмова іноземних виробників продукції в частині поставки останньої з політичних мотивів не може бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності за порушення умов укладеного між сторонами спору Контракту в частині поставки продукції на користь позивача.

- відповідачем не подано до суду доказів, які, в розумінні приписів ч. 1 ст. 233 ГК України, надали б суду дозвіл зменшити розмір штрафних санкцій, заявлених позивачем до стягнення.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов'язати дочірнє підприємство державної компанії "УКРСПЕЦЕКСПОРТ"-"ДЕРЖАВНА ГОСПРОЗРАХУНКОВА ЗОВНІШНЬОТОРГОВЕЛЬНА ТА ІНВЕСТИЦІЙНА ФІРМА "УКРІНМАШ" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 36, ідентифікаційний код: 14281072) виконати умови державного контракту від 21.10.2015 № 15/108, а саме: поставити Службі безпеки України (01034, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 33, ідентифікаційний код: 00034074) 10080 патронів .338 LM Lapua AP 529;

3. Стягнути з дочірнього підприємства державної компанії "УКРСПЕЦЕКСПОРТ"-"ДЕРЖАВНА ГОСПРОЗРАХУНКОВА ЗОВНІШНЬОТОРГОВЕЛЬНА ТА ІНВЕСТИЦІЙНА ФІРМА "УКРІНМАШ" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 36, ідентифікаційний код: 14281072) на користь Служби безпеки України (01034, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 33, ідентифікаційний код: 00034074) штрафні санкції в розмірі 522.827 (п'ятсот двадцять дві тисячі вісімсот двадцять сім) грн. 98 коп., з яких: пеня - 334.178 (триста тридцять чотири тисячі сто сімдесят вісім) грн. 76 коп., штраф - 7 % вартості непоставленої продукції в сумі 188.649 (сто вісімдесят вісім тисяч шістсот сорок дев'ять) грн. 22 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 9.442 (дев'ять тисяч чотириста сорок дві) грн. 42 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 14 грудня 2018 року

Суддя С.В. Балац