ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19.12.2018 р.                                                             Справа№ 9147/1623/14

У справі за позовом:

Львівської міської ради, м. Львів,

до відповідача 1:

товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційні ділові системи», м. Львів,

до відповідача 2:

товариства з обмеженою відповідальністю «Відок-гікс», м. Львів,

до відповідача 3:

товариства з обмеженою відповідальністю «ФІІХ Файнест Інвестмент Інновейшн Ходлинг Менеджмент», м. Львів,

про:

визнання недійсним договору купівлі – продажу.

Суддя Березяк Н.Є.

Секретар судового засідання Кравець О.І.

Представники сторін не викликались.

Встановив.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Львівської міської ради до відповідача 1: товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційні ділові системи», до відповідача 2: товариства з обмеженою відповідальністю «Відок-гікс» до відповідача 3: товариства з обмеженою відповідальністю «ФІІХ Файнест Інвестмент Інновейшн Ходлинг Менеджмент» про визнання недійсним договору купівлі – продажу та витребування майна з чужого володіння.

Ухвалою суду від 12.05.2014 порушено провадження та призначено справу до розгляду. Ухвалою суду від 17.08.2015 зупинено провадження у справі №914/1623/14 та зобов’язано позивача надати суду два екземпляри належним чином нотаріально засвідчених копій перекладу на німецьку мову ухвали, для направлення її із судовим дорученням у порядку встановленому Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних та комерційних справах.

Ухвалою суду від 06.11.2018 судом поновлено провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 03.12.2018. В подальшому підготовче засідання відкладено на 17.12.2018.

Рух справи відображено в попередніх ухвалах та протоколах суду.

Ухвалою суду від 18.12.2018 заяву Львівської міської ради про залишення позовної вимоги до відповідача 3: ТзОВ «ФІІХ Файнест Інвестмент Інновейшн Ходлинг Менеджмент» про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено. Позовну вимогу Львівської міської ради про витребування з чужого незаконного володіння ТзОВ «ФІІХ Файнест Інвестмент Інновейшн Ходлинг Менеджмент» земельної ділянки комунальної власності територіальної громади м. Львова по вул. Валовій, 20 у м. Львові шляхом демонтажу самочинного будівництва залишено без розгляду.

18 грудня 2018 року позивачем на розгляд суду подано заяву про забезпечення позову. Згідно з поданою заявою заявник просить накласти арешт на об’єкт нерухомого майна – нежитлове приміщення, площею 314,9 кв.м. по вул. Валовій, 20 у м. Львові (реєстраційний номер 1). Подану заяву обґрунтовує тим, що ТзОВ «ФІІХ Файнест Інвестмент Інновейшн Ходлинг Менеджмент» не мало права передавати нежитлове приміщення, площею 314,9 кв.м. по вул. Валовій, 20 у м. Львові в іпотеку, адже таке придбано незаконно. Більше того, заявник вказує про те, що первісний продавець вказаного приміщення (відповідач 1 у справі) незаконного його набув у власність, а в подальшому незаконно віджив відповідачу 2 у справі, який у свою чургу незаконно передав у власність ТзОВ «ФІІХ Файнест Інвестмент Інновейшн Ходлинг Менеджмент». Враховуючи наведене, заявник вказує проте, що забезпечення позову є важливим і передусім дієвим засобом унеможливлення уникнення недобросовісним контрагентом цивільної відповідальності, а також ефективним засобом забезпечення реального виконання судового рішення.

Суд розглянувши подану заяву про забезпечення позову, вказує наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з положеннями частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Умовою застосування заходів по забезпеченню позову є достатньо обґрунтоване припущення, що можуть виникнути ускладнення під час виконання рішення суду в разі невжиття заходів по забезпеченню позову.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач в обґрунтування поданої заяви вказує про незаконність набуття та переходу права власності на об’єкт нерухомого майна – нежитлове приміщення, площею 314,9 кв.м. по вул. Валовій, 20 у м. Львові (реєстраційний номер 1).

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечуючи позов, суд також враховує адекватність заходу до забезпечення позову. Згідно з даним положенням адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник та наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Як вбачається з проведеного судом аналізу підстав застосування заходів забезпечення позову за поданою заявою, заявником належним чином не обґрунтовано підстав для вжиття таких заходів до забезпечення позову. Окрім того, суд зазначає проте, що день перед поданням даної заяви про забезпечення позову, позивач просив залишити позовні вимоги про витребування майна з незаконного чужого володіння без розгляду, клопотання про що було судом задоволено.

Враховуючи наведене, станом на час розгляду даної заяви про забезпечення позову в суді розглядається позовна заява з вимогою про визнання недійсним договору купівлі – продажу. Зазначена вимога немає жодного зв’язку із вимогою заяви про забезпечення позову, якою заявник просить накласти арешт на майно ТзОВ «ФІІХ Файнест Інвестмент Інновейшн Ходлинг Менеджмент», яке станом на час вирішення даної заяви не є учасником у справі. Відтак, суд приходить висновку, що вимоги за заявою є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1.          В задоволенні заяви Львівської міської ради про забезпечення позову – відмовити.

Ухвала набирає чинності з дати її прийняття 19.12.2018 та може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Суддя                                                                                  Березяк Н.Є.