РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.12.2018Справа № 910/6537/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Заруддя Агро»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК Агроальянс»

про стягнення 520 503, 58 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Секретар судового засідання Холодна Н.С.

Представники сторін:

від позивача - Олійников С.І. за довіреністю;

від відповідача - не з'явився.

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Заруддя Агро» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК Агроальянс» про стягнення 520 503, 58 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем всупереч умов договору купівлі-продажу № 14/02/2018 від 14.02.2018 не було оплачено поставки товару, у зв'язку з чим позивач просить повернути кошти за отриманий товар в сумі 465 360, 00 грн., пені в сумі 38 372, 12 грн., інфляційних нарахувань 13 354, 46 грн. та 3 417, 00 грн. трьох відсотків річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.05.2018 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви.

Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, Господарський суд міста Києва ухвалою від 23.06.2018 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи №910/6537/18 ухвалив здійснювати у порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначив на 17.07.2018.

Підготовчі засідання неодноразово відкладалися.

В підготовчому засіданні 30.10.2018 задоволено клопотання Позивача про забезпечення доказів шляхом витребування для огляду у Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК Агроальянс» (Відповідача) оригінали документів, а саме: договір купівлі-продажу №14/02/2018; видаткові накладні від 13.02.2018, від 16.02.2018, від 18.02.2018; довіреність №1 від 13.02.2018; товарно-транспортні накладні.

Відповідач не подав до суду витребувані оригінали документів, тому відповідно до ст. 81 ГПК України, суд може розглянути справу за наявними в ній доказами.

Ухвалою Господарський суд міста Києва від 04.12.2018 закрито підготовче провадження у справі № 910/6537/18 та призначено розгляд справи по суті на 18.12.2018 року.

Представник відповідача в судове засідання 18.12.2018 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ст. 120 Господарського процесуального кодексу України судом вчинені дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Представник відповідача був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи за адресою місцезнаходження відповідача, визначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 01042, м. Київ, вул. Лумумби, буд. 7, оф. 2, про що свідчить рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень від 04.09.2018, від 27.09.2018, від 17.12.2018.

В судовому засіданні 18.12.2018 представник позивача надав пояснення суду та підтримав вимоги позовної заяви, вважає їх законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до Господарського процесуального кодексу України, а неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши наявні документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Заруддя Агро» (далі - позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТК Агроальянс» (далі - відповідач, покупець) було укладено договір купівлі-продажу № 14/02/2018 (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, постачальник передає у власність покупцеві сільськогосподарську продукцію власного соняшнику, урожай 2017 року (далі - товар), а покупець оплачує товар.

Відповідно до Розділу 2 договору одиниця виміру товару - тонна. Кількість товару - 70,00 тонн. Ціна за одиницю товару на момент підписання договору становить 9 200,00 грн. в т.ч. ПДВ. Загальна вартість товару по даному договору складає суму: 644 000,00 грн., в т.ч. ПДВ - 10 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

На виконання своїх зобов'язань позивачем було поставлено відповідачу товар за товарно-транспортними накладними:

за товарно-транспортною накладною від 13.02.2018 товар у кількості 19,140 тон насіння соняшнику на суму 176 088, 00 грн.;

за товарно-транспортною накладною від 16.02.2018 року товар у кількості 18,180 тон насіння соняшнику на суму 167 256, 00 грн.;

за товарно-транспортною накладною від 18.02.2018 року товар у кількості 15,980 тон насіння соняшнику на суму 147 016, 00 грн.;

Відповідно до п. 2.5. договору, покупець здійснює оплату загальної вартості товару шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника на підставі рахунка-фактури.

Договір вступає в силу з моменту підписання і діє до 31.12.2018 (п. 4.1. договору).

На виконання умов договору, постачальником Товариством з обмеженою відповідальністю «Заруддя Агро» 13.02.2018 було надіслано Товариству з обмеженою відповідальністю «ТК Агроальянс» рахунок № 2 на оплату товару на загальну суму 490 360, 21 грн.

Суду доведено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ТК Агроальянс» на виконання умов договору купівлі-продажу № 14/02/2018 сплатив лише 25 000, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 10 від 29.03.2018.

Станом на дату подання позову до суду відповідачем не оплачено позивачу у повному обсязі поставлений товар, у зв'язку з чим в нього виникла заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 465 360, 00 грн.

Відповідно до п. 6.3. договору, покупець у разі затримки сплати за товар, сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми заборгованості.

У зв'язку з тим, що відповідач прострочив оплату отриманого товару, позивач просить стягнути з відповідача 465 360, 00 грн. основної заборгованості за договором, 38 372, 00 грн. пені, а також керуючись ст. 625 Цивільного кодексу України просить стягнути 13 354, 46 грн. інфляційних втрат та 3 417, 00 грн. трьох відсотків річних.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші угоди.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Договір купівлі-продажу є оплатним, відтак одним із основних обов'язків покупця є оплата ціни товару. Ціна - грошове відображення вартості товару за його кількісну одиницю.

Ціна товару, як правило, визначається у договорі за згодою сторін.

У відповідності до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно із ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На виконання умов договору, позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 490 360, 00 грн. за товарно-транспортними накладними від 13.02.2018 на суму 176 088, 00 грн., від 16.02.2018 на суму 167 256, 00 грн. та від 18.02.2018 на суму 147 016, 00 грн. Відповідач сплатив позивачу лише 25 000, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 10 від 29.03.2018, в наслідок чого у відповідача виникла перед позивачем заборгованість у розмірі 465 360, 00 грн. (490 360, 00 грн. - 25 000, 00 грн.).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Доказів на підтвердження оплати повної вартості поставленого товару, в тому числі станом на час розгляду справи в суді, відповідачем до матеріалів справи не надано.

Факт наявності заборгованості з оплати вартості поставленого позивачем товару в розмірі 465 360, 00 грн. доведений матеріалами справи і відповідачем сума заборгованості не спростована.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 465 360, 00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення пені в сумі 38 372, 12 грн. суд зазначає наступне.

Згідно п. 6.3. договору, покупець у разі затримки сплати за товар, сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми заборгованості.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

За приписами ст. 253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до п. 2.5 Постанови № 14 від 17.12.2013 року Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» пеня нараховується починаючи з наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Суд зазначає, що ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, обмежує можливість нарахування пені після 6 місяців з моменту прострочення.

Як встановлено судом, при нарахуванні суми пені, позивачем враховано вимоги п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, згідно якого нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.12.2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» господарським судам необхідно мати на увазі, що штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 ГК України, застосовується за допущене прострочення виконання лише не грошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Крім того, згідно п. 2.5. вищезазначеної постанови щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 Господарського кодексу України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Враховуючи, що за умовами підписаного між сторонами договору та враховуючи умову п. 6.3 договору, суд дійшов висновку, що пеня нарахована позивачем правомірно в межах встановленого законом шестимісячного строку, у зв'язку з чим підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача пеня в сумі 38 372, 12 грн.

Щодо стягнення з відповідача 3 417,00 три відсотки річних та 13 354,46 грн. інфляційних втрат за прострочення виконання відповідачем грошових зобов'язань за договором.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений.

Оскільки матеріалами справи підтверджується прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання за період з 14.02.2018 по 15.05.2018, то з Відповідача, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, за розрахунком позивача, перевіреним судом, підлягають стягненню 3 417, 00 грн. три відсотки річних.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат в сумі 13 354, 46 грн. суд зазначає, що судом було перевірено розрахунок наданий позивачем щодо інфляційних втрат та виявлено в йому арифметичні помилки. З урахуванням зазначеного судом було здійснено власний розрахунок інфляційних втрат та встановлено, що вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат підлягає частковому задоволенню в розмірі 10 484, 52 грн.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Заруддя Агро» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК Агроальянс» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Заруддя Агро» задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК Агроальянс» (01042, м. Київ, вул. Патріса Лумумби, буд. 7, оф. 2, ідентифікаційний код 40429106) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Заруддя Агро» (07211, Київська область, Іванківський район, село Мусійки, вул. Центральна, буд. 145, ідентифікаційний номер 38286596) 465 360 (чотириста шістдесят п'ять триста шістдесят) грн. 00 коп. основного боргу, 38 372 (тридцять вісім тисяч триста сімдесят дві) грн. 12 коп. пені, 3 417 (три тисячі чотириста сімнадцять) грн. 00 коп. трьох відсотків річних, 10 484 (десять тисяч чотириста вісімдесят чотири) грн. 52 коп. інфляційних втрат, 7 764 (сім сімсот шістдесят чотири) грн. 50 коп. судового збору.

В решті позову відмовити.

Наказ видати відповідно до ст. 327 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення набирає законної сили в порядку встановленому в ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 21.12.2018

Суддя І.І. Борисенко