ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/2871/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (61004, м. Харків, вул. Москалівська, 57/59)
до Управління праці та соціального захисту населення Зачепилівської районної державної адміністрації (64401, Харківська обл., Зачепилівський р-н, смт. Зачепилівка, вул. Центральна, 56) , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Управління Державної казначейської служби України у Зачепилівському районі Харківської області (64401, Харківська обл., Зачепилівський р-н, смт. Зачепилівка, вул. Соборна, 6)
про стягнення 20.506.80грн.
без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

19.10.2018 ТОВ "Харківгаз Збут" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Зачепилівської районної державної адміністрації в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних - 5.361,61грн. та інфляційні втрати - 15.145,19грн. за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної оплати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), управління багатоквартирним будинком, вивезення побутового сміття та рідких нечистот.

В обґрунтування позову вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором на фінансування субсидій від 01.07.2015 №34/07 в частині розрахунку за спожитий населенням природний газ. В якості правових підстав позову вказує на норми статей 612, 625 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.10.2018 у справі №922/2871/18 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини п'ятої статті 12 ГПК України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв'язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

07.11.2018 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №31680), в якому проти позову заперечує та зазначає, що ним чітко виконувалися усі зобов'язання, встановлені спірним договором, позивачеві своєчасно та в повному обсязі в межах надходження субвенцій з державного бюджету та в межах затвердженого кошторису відшкодовувалися нараховані субсидії за надані населенню послуги із споживання природного газу. Крім того, спірним договором не встановлено строк для проведення поточних розрахунків за надані послуги з газопостачання пільговій категорії населення.

16.11.2018 від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №32417), в якій зазначає, що підставою виникнення зобов'язань між сторонами була не наявність відповідного спірного договору, а вимоги актів законодавства України. Зобов'язання щодо виплати субсидій, на які мають право відповідні категорії громадян, обліковується незалежно від визначених на цю мету бюджетних коштів.

Згідно з частиною четвертою статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

Між ТОВ "Харківгаз Збут" (Постачальник) та Управлінням праці та соціального захисту населення Зачепилівської районної державної адміністрації (Платник) було укладено Договір на фінансування субсидій від 01.07.2015 №34/07 (надалі - Договір), предметом якого є відносини Сторін щодо фінансування субсидій, пов'язаних із споживанням природного газу населенням (пункт 1.1. Договору).

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що Постачальник здійснює постачання природного газу населенню, яке отримує субсидії, а Платник здійснює проведення розрахунків за спожитий природний газ у частині субсидій, пов'язаних із споживанням газу населенням, відповідно до Постанови КМУ від 11.01.2005 №20 (зі змінами) та Постанови КМУ від 04.03.2002 №256 (зі змінами).

У відповідності до підпункту 2.2.4. пункту 2.2. Договору Платник зобов'язався при надходженні субвенцій з державного бюджету та в межах затвердженого кошторису відшкодовує Постачальнику вартість послуг, наданих отримувачем субсидій, згідно актів звіряння.

Даний Договір набирає чинності з 01.07.2015 і діє в частині реалізації газу до 31.12.2015, а в частині проведення розрахунків за газ щодо фінансування пільг населення - до їх повного виконання (пункт 7.1. Договору).

Як зазначає позивач у позовній заяві, ним з метою отримання оплати вартості спожитого населенням природного газу в 2015 року були укладені спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України (далі - СПР) від 21.01.2016 №210, від 21.01.2016 №211, від 25.01.2016 №331, від 23.02.2016 №769/в, від 23.02.2016 №756, від 23.02.2016 №758, підписані зі сторони Головного управлінням Державної казначейської служби України у Харківській області, Департаменту фінансів Харківської обласної державної адміністрації, ТОВ "Харківгаз Збут" та НАК "Нафтогаз України".

Позивач стверджує, що грошові кошти по вищевказаним СПР були перераховані відповідачем несвоєчасно, що стало підставою для нарахування 3% річних та інфляційних втрат у відповідності до частини другої статті 625 ЦК України.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Стаття 11 ЦК України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Статтею 19 вказаного Закону встановлено, що державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Соціальні пільги на отримання, зокрема, послуг газопостачання для ряду категорій громадян встановлено такими Законами України: Закон України "Про жертви нацистських переслідувань", Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Закон України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Закон України "Про прокуратуру", Закон України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Згідно з підпункту б пункту 4 частини першої статті 89 та статті 102 БК України видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При цьому, в силу положень Конституції України та законів України, якими встановлені пільги окремим категоріям громадян, держава взяла на себе обов'язок відшкодовувати витрати підприємств, що такі пільги надають.

Таким чином, надання пільг ґрунтується на принципі відшкодування витрат підприємствам, які надають послуги пільговим категоріям громадян.

Частиною 6 статті 48 БК України передбачено, що бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово- комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Одним із засобів державного регулювання господарської діяльності є визначення механізму перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню, зокрема, на оплату природного газу. Наведене регулювання визначено постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (далі - Порядок).

Аналіз змісту Порядку вказує на те, що держава взяла на себе бюджетне зобов'язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов'язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Абзацом 3 пункту 7 Порядку визначено, що розрахунки проводяться за згодою учасників на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків.

З наведеного вбачається адміністративно-правове регулювання відносин щодо механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню, зокрема, на оплату природного газу.

Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині (у розмірі отриманих пільг та субсидій населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулюючого впливу держави, якою приймаються законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій, соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. А тому на виконання таких законодавчих актів державою в особі відповідних державних органів приймаються підзаконні нормативні акти, як то Постанова Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 та з метою виконання умов спірного договору на фінансування субсидій від 01.07.2015 №34/07 були підписані спільні протокольні рішення (СПР) про взаєморозрахунки за природний газ та теплопостачання.

У розділах 3 спільних протокольних рішень передбачено, що сторони зобов'язались перераховувати кошти іншій стороні не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок. Згідно з п. 5.2 спільних протокольних рішень вони набирають чинності з моменту їх підписання всіма сторонами й діють до повного виконання сторонами зобов'язань за ними.

Підписання спільних протокольних рішень і виконання їх положень, а також положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20, свідчить, що сторони фактично погодились про зміну порядку проведення розрахунків за Договором на фінансування субсидій від 01.07.2015 №34/07.

Окрім цього, умовами Договору на фінансування субсидій від 01.07.2015 №34/07 не встановлено строку виконання зобов'язання з проведення розрахунків за спожитий природний газ у частині субсидій.

Дані обставини виключають можливість нарахування за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання 3% річних та інфляційних втрат на підставі статті 625 ЦК України.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.11.2018 у справі №913/89/18 та від 01.10.2018 у справі №904/9145/17.

Таким чином, відповідач на виконання умов спільних протокольних рішень повністю розрахувався за природний газ, не прострочив виконання грошового зобов'язання, що свідчить про відсутність підстав для нарахування та стягнення з відповідача сум інфляційних та 3% річних, по сумам сплаченим за спільними протокольними рішеннями.

На підставі викладеного, з урахуванням приписів наведених правових норм та з урахуванням матеріалів справи суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є незаконними, необґрунтованими, а відтак задоволенню не підлягають.

Судові витрати, які складаються з суми судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1.762,00грн., покласти на ТОВ "Харківгаз Збут".

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суду Харківської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 18.12.2018 р.

Суддя ОСОБА_1

/справа №922/2871/18/