ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17 грудня 2018 р. Справа № 903/614/18

Господарський суд Волинської області у складі судді Слободян О.Г., за участю секретаря судового засідання Лівандовського Т.Г.,

представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2

від відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Ковельського управління водопровідно-каналізаційного господарства Ковельводоканал

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Негабарит

про визнання договору таким, строк дії якого закінчився та зобовязання вчинити певні дії

встановив: позивач Ковельське УВКГ Ковельводоканал звернувся до суду з позовом до ТОВ Негабарит, в якому просить визнати, що строк дії договору на подачу холодної води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації №542 від 01.03.2012р. закінчився 31.08.2017р., а також зобовязати відповідача подати до виробника послуг - Ковельського УВКГ Ковельводоканал, лист-заявку про укладення договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення та документи згідно наведеного в позовній заяві переліку.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що у звязку із змінами в законодавстві, що регулює сферу надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, виникла необхідність в перегляді істотних умов та укладенні нового договору.

29.05.2017р. позивачем за три місяці до закінченя строку дії (31.08.2017р.) договору з відповідачем, було направлено на адресу відповідача лист №570 "Про переукладення договору", яким повідомлялося, що строк дії договору №542 від 01.03.2012р. на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації припиняється 31.08.2017р. В звязку з цим, повідомлено Споживача, що для укладення нового договору необхідно надати виробнику послуг лист-заявку та документи, згідно переліку.

26.06.2017р. було направлено повторно такий же лист №856, з проханням надати лист-заявку на укладення договору з належними документами.

Оскільки відповідач вважає, що договір №542 від 01.03.2012р. є діючим, позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору таким, строк дії якого закінчився та зобовязанння вчинити певні дії.

10.10.2018р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.№33 від 03.10.2018р.), в якому відповідач заперечує проти позову та зазначає, що протягом 2017-2018р.р. Ковельське УВКГ Ковельводоканал неодноразово підтверджувало своїми діями чинність та дійсність договору №542 від 01.03.2012р. на подачу холодної води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації. Вказує, що позивачем проводилась фіксація показів засобів обліку, надавались рахунки на оплату спожитих послуг, проводилося обстеження водопровідної та каналізаційної мережі підприємства, перевірялася якість стічних вод. В звязку з цим вважає договір діючим, позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, а позовну заяву такою, що не підлягає до задоволення.

02.11.2018р. позивач надіслав на адресу суду відповідь на відзив (вх. №01-55/11941/18), в якій зазначив, що вказані відповідачем у відзиві дані не відповідають дійсності. Водопостачання до підприємства скаржника не відключене, перешкод в здійсненні господарської діяльності скаржнику не чиниться. Надаючи неправдиву інформацію ТОВ Негабарит має на меті уникнути відповідальності за безоблікове споживання води, за несанкціоновані скиди стічних вод.

Також зазначає, що відсутність письмового оформлення договору з позивачем не позбаваляє відповідача обовязку оплачувати надані йому послуги.

Ухвалою суду від 22.11.2018р. закрито підготовче провадження та розпочато розгляд справи по суті 22.11.2018р. після закінчення підготовчого провадження за клопотанням сторін.

В судових засіданнях 22.11.2018р. та 03.12.2018р. за згодою представників сторін було оголошено перерву відповідно до 03.12.2018р. та 17.12.2018р.

В судовому засіданні 17.12.2018р. представники позивача підтримали позовні вимоги, просили задовольнити позов.

Представник відповідача проти позову заперечив та просив відмовити в позові.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступне.

01.03.2012р. між ТОВ Негабарит (Споживач) та Ковельським УВКГ Ковельводоканал (Виробник) укладено Договір № 542 на подачу холодної води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації.

На виконання умов договору Виробник забезпечує відпускання Споживачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод в міську комунальну мережу водовідведення, а Споживач зобовязується прийняти ці послуги та оплатити їх в терміни, в порядку і на умовах визначених даним Договором та Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №190 від 27.06.08р. (п.1.1 договору).

Відповідно до п.2.1 Договору обєктом використання води та приймання стоків є станція технічного обслуговування з автомийкою по вул.Володимирська, 154А у м. Ковелі.

Згідно п.4.1 Договору розрахунки за воду, використану Споживачем, та стоки здійснюються на підставі щомісячно виставлених Виробником рахунків, згідно з Правилами, чинним законодавством України та затвердженими тарифами. Рахунок наданий Водоканалом є одночасно актом передавання-приймання виконаних робіт.

Пунктом 9.1 Договору сторони погодили, що цей договір укладається строком до 31.12.2013 р. і набуває чинності з моменту його підписання. Договір вважається переукладеним на новий строк на таких же умовах, якщо за один місяць до його припинення жодна із сторін не заявить про закінчення строку його дії. Проект договору Споживач зобовязаний у 20-денний строк розглянути, оформити та повернути Водоканалу один його примірник.

Пунктом 10.1 Договору передбачено, що у випадку внесення змін у чинне законодавство, які суттєво можуть змінити права та обовязки Сторін, Споживач і Виробник вносять відповідні зміни до Договору в установленому законодавством порядку.

Договір підписаний представниками сторін та засвідчений їх печатками.

Як зазначає позивач та не заперечує відповідач, враховуючи пункт 9.1. Договору, після закінчення строку його дії 31.12.2013 року, в зв'язку з тим, що жодна із сторін не заявляла про припинення Договору, Договір був продовжений на такий же строк (670 днів), який закінчувався 30.10.2015 року та 31.08.2017 року.

Судом встановлено, що 29.05.2017р. Ковельське УВКГ «Ковельводоканал» за три місяці до закінчення строку дії Договору (31.08.2017р.), надіслало на адресу ТОВ «Негабарит» лист № 570 «Щодо переукладення договору».

Позивач повідомив відповідача про припинення договору № 542 від 01.03.2012 року 31.08.2017 року, в звязку із закінченням строку його дії та необхідністю переукладення нового договору, а також надання Виробнику послуг листа-заявки та документів, згідно зазначеного переліку.

29.06.2017 р. та 10.08.2017р. відповідачу було повторно направлено листи «Щодо переукладення договору», з проханням надати лист-заявку на укладення договору з належними документами.

Відповідач листами від 31.07.2017р. та 05.09.2017 р. повідомив позивача, що договір вважається переукладеним та діючим до закінчення його строку дії. Вказав, що документи, надання яких вимагає Ковельське УВКГ "Ковельводоканал" для переукладення договору, неодноразово надавалися ТОВ "Негабарит". З моменту укладення договору жодних змін, які б стосувалися будь-яких умов договору не відбулося.

Судом також встановлено, що позивач, звертаючись до відповідача з листами щодо

переукладення договору, не направив відповідачу (Споживачу) проект нового договору, який Споживач, відповідно до п.9.1 діючого договору, зобовязаний у 20-денний строк розглянути, оформити та повернути Водоканалу (позивачу).

У своїх листах позивач лише повідомляв відповідача про припинення дії договору в звязку із закінченням строку його дії, з метою переукладення договору, проте не надіслав відповідачу проекту нового договору для переукладення на нових умовах, як і не зазначав, що договір буде припинено у звязку із закінченням строку його дії.

Отже, згідно п.9.1 договору №542 від 01.03.2012р., Договір є переукладеним на новий строк, на таких же умовах.

Крім цього, у вересні 2017 року позивач продовжував надавати відповідачу послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, фіксувати показники засобів обліку спожитої води та виставляти рахунки, з посиланням на договір №542 від 01.03.2012р., що підтверджується рахунком №29835 від 29 вересня 2017 року, який згідно п.4.1 Договору є актом передавання-приймання виконаних робіт за розрахунковий період з 01.09.17р. по 30.09.17р. (а.с.62).

Таким чином, своїми діями Ковельське УВКГ «Ковельводоканал» підтвердило продовження дії Договору №542 від 01.03.2012 року на новий строк на таких же умовах.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.ч.1-3 ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами (ст.905 ЦК України).

Згідно ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Зобовязання припиняється за домовленістю сторін (ч.1 ст.604 ЦК України).

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Своїми діями Ковельське УВКГ «Ковельводоканал» підтвердило чинність та продовження дії договору №542 від 01 березня 2012 року на подачу холодної води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації, а саме проводилась фіксація показів засобів обліку, надавалися послуги та виставлялися рахунки на оплату спожитих послуг, проводилося обстеження водопровідної та каналізаційної мережі підприємства, перевірялася якість стічних вод.

Враховуючи відсутність доказів відмови у пролонгації спірного договору у встановлений строк та те, що позивач надсилав відповідачу листи щодо переукладення, а не припинення договору за відсутності проекту нового договору, суд дійшов висновку, що договір був продовжений на той самий термін, а тому вимоги позивача є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Згідно із частинами 2, 3 ст. 13, частиною 1 ст. 74 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про відмову у позові.

Враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

в и р і ш и в :

В позові відмовити.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 26.12.2018р.

Суддя О. Г. Слободян