ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2018 року м. ОдесаСправа № 915/1141/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Таран С.В.,

Суддів: Мишкіної М.А., Поліщук Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області № 915/1141/18 від 24.10.2018 (суддя Смородінова О.Г., м. Миколаїв) про повернення позовної заяви заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Первомайського обєднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області

до Іноземного підприємства Первомайський гранітно-щебеневий карєр

про стягнення 258859,07 грн

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року заступник керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області (далі прокурор) в інтересах держави в особі Первомайського обєднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області (далі Первомайське ОУПФУ) звернувся з позовом до Іноземного підприємства Первомайський гранітно-щебеневий карєр (далі ІП «ПГЩК») про стягнення з останнього на користь Первомайського ОУПФУ 285859,07 грн заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за період з грудня 2017 року по серпень 2018 року.

Прокурор, обґрунтовуючи підстави для звернення до суду з позовом в інтересах Первомайського ОУПФУ, зазначив про неналежний захист останнім інтересів держави. Зокрема, прокурор вказував на те, що на даний час діяльність Пенсійного фонду України внаслідок існування заборгованостей за платежами до фонду є збитковою, що призводить до виникнення потреби у покритті існуючого дефіциту за рахунок коштів Державного бюджету України; відсутність розрахунків з органами Пенсійного фонду істотно шкодить інтересам держави, оскільки перешкоджає в здійсненні своєчасного та в повному обсязі фінансування пенсійних виплат відповідно до чинного законодавства, зумовлює необхідність покриття даних витрат з Державного бюджету, а отже не спрямування їх на інші пріоритетні галузі. Представництво інтересів держави в суді в особі Первомайського ОУПФУ прокурор обгрунтував неналежним виконанням позивачем своїх обовязків щодо захисту інтересів держави, при цьому ним було зазначено, що позивач звертався до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до ІП «ПГЩК» про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій в сумі 121914,76 грн та одночасно з метою забезпечення сплати судового збору скерував на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області лист від 03.04.2018 про виділення відповідних коштів. Оскільки позивачем під час подання попереднього позову було його подано до неналежного суду та не забезпечено виконання вимог статті 7 Закону України «Про судовий збір» щодо ініціювання перед судом питання про відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення або звільнення від його сплати, то такі дії державного органу, за твердженням прокурора, свідчать про неефективний захист ним інтересів держави та є підставою для звернення прокурора до суду з метою захисту цих інтересів.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області №915/1141/18 від 24.10.2018 (суддя Смородінова О.Г.) позовну заяву заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Первомайського обєднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області №(15-34)6447 від 10.10.2018 та додані до неї документи повернуто позивачу на підставі пункту четвертого частини пятої статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала мотивована тим, що прокурором у встановленому законом порядку не підтверджено наявність підстав для представництва у спірних відносинах інтересів Первомайського ОУПФУ та не надано суду доказів того, що ним проведено відповідні перевірки Первомайського ОУПФУ з питань дотримання останнім законодавства та встановлення фактів неналежного виконання останнім своїх функцій. Місцевий господарський суд зазначив, що у якості неналежного виконання ОУПФУ обовязків щодо стягнення з ІП «ПГЩК» заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій прокурор фактично зазначає лише обставину щодо неможливості самостійної сплати позивачем судового збору за подання позовної заяви. Разом з тим, відсутність у Первомайського ОУПФУ коштів на сплату судового збору не є підставою для звернення прокурора до суду з позовом в інтересах держави.

Господарський суд Миколаївської області також вказав, що прокурор у встановленому порядку не підтвердив підстав для представництва у спірних відносинах інтересів Первомайського ОУПФУ Миколаївської області, оскільки з матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач може і має бажання захищати інтереси держави та вживає для цього певні заходи.

Враховуючи викладене, господарський суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у даних спірних відносинах відсутні передбачені законом виключні випадки, коли прокурор може звернутися до суду за захистом інтересів держави.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, заступник керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить зазначену ухвалу від 24.10.2018 скасувати та направити справу для подальшого розгляду до Господарського суду Миколаївської області.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Первомайським ОУПФУ під час подання позовів до Миколаївського окружного адміністративного суду про стягнення з ІП «ІГЩК» заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій неналежним чином використані свої повноваження, а саме: подано позови з порушенням вимог предметної юрисдикції, визначених статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства та не забезпечено вимог статті 7 Закону України «Про судовий збір» щодо ініціювання перед судом питання про відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати. Такі дії державного органу, на думку прокурора, свідчать про неефективний захист ним інтересів держави, тобто неналежне виконання цим органом своїх повноважень.

Скаржник зазначає, що органи прокуратури з 30.09.2016, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя) №1401-VIII від 02.06.2016, позбавлені функції нагляду за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами. Проведення прокурором перевірок органів державної влади не передбачено і чинним Законом України «Про прокуратуру». Отже, прокурор обмежений у здійсненні відповідних перевірок територіальних підрозділів Пенсійного фонду України. Натомість опрацюванням інформації, отриманої від Первомайського ОУПФУ 23.07.2018, прокурором встановлений факт неналежного виконання субєктом владних повноважень своїх обовязків щодо захисту інтересів держави у сфері загальнообовязкового державного пенсійного страхування.

Позивач та відповідач власні правові позиції щодо апеляційної скарги в письмовому вигляді не виклали.

Перевіривши матеріали оскарження ухвали Господарського суду Миколаївської області від 24.10.2018 № 915/1141/18 на предмет правильності застосування місцевим господарським судом норм права, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями статті 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функції представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Відповідно до частини третьої статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу (частина четверта статті 53 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Частиною третьої наведеної вище норми встановлено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру", наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобовязаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного субєкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або субєктом владних повноважень. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому субєкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

У разі відсутності субєкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право: 1) витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих субєктів, у порядку, визначеному законом; 2) отримувати від посадових та службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ та організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування усні або письмові пояснення. Отримання пояснень від інших осіб можливе виключно за їхньою згодою.

Аналіз частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб'єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб'єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з'ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

При цьому, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб'єктом звернення до суду і замінювати належного суб'єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Саме таку правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17, від 20.09.2018 у справі №923/1237/17, від 23.10.2018 у справі №906/240/18, від 01.11.2018 у справі №910/18770/17, від 05.11.2018 у справі №910/4345/18, від 05.12.2018 у справі №923/129/17.

Слід відзначити, що наявності одного факту порушення інтересів держави недостатньо для здійснення представництва прокурором інтересів держави в суді, а право подавати позов, прокурор має лише, якщо орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви №(15-34)6447вих-18 від 10.10.2018 (вх. №13606/18 від 19.10.2018) прокурор обґрунтовував неналежне виконання Первомайським ОУ ПФУ своїх обовязків щодо захисту інтересів держави тим, що останнім подано позови до Миколаївського окружного адміністративного суду про стягнення з ІП «ПГЩК» заборгованості з відшкодуванням витрат на виплату і доставку пільгових пенсій з порушенням вимог предметної юрисдикції, а також не ініціюванням перед судом питання про відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Разом з тим, з наданих до матеріалів позовної заяви документів, а саме: протоколу №7 засідання робочої групи по розгляду питання щодо оптимального використання коштів на сплату судового збору від 23.03.2018, а також листа Первомайського ОУ ПФУ від 03.04.2018 №3953/07, адресованого начальнику Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, не вбачається, що дії Первомайського ОУ ПФУ направлені на порушення інтересів держави. Із змісту листа Первомайського ОУ ПФУ від 03.04.2018 №3953/07 вбачається, що останнє інформує Головне управління Пенсійного фонду України про подання до Миколаївського окружного адміністративного суду позовної заяви про стягнення з ІП «ПГЩК» заборгованості, проте через відсутність у управління коштів для сплати судового збору, просить їх виділити.

Судова колегія зазначає, що відсутність у Первомайського ОУПФУ коштів на сплату судового збору не свідчить про неефективний захист ним інтересів держави або неналежне виконання ним своїх повноважень. Не ініціювання Первомайським ОУПФУ перед судом питання про відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати не може вважатись доказом неналежного здійснення цим органом своїх повноважень, з огляду на зазначення самим прокурором в позовній заяві про те, що органи Пенсійного фонду України не мають пільг зі сплати судового збору та при звернення до суду зобовязані його сплатити.

Прокурором не надано ані до суду першої, ані до апеляційної інстанції будь-яких доказів того, що Первомайським ОУ ПФУ, як територіальним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообовязковому державному соціальному страхуванню, всупереч вимог закону не здійснюється захист інтересів держави або робиться це неналежно.

Не обгрунтованими є також твердження скаржника щодо подання Первомайським ОУ ПФУ позову про стягнення з ІП «ПГЩК» заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій з порушенням правил предметної юрисдикції з огляду на правову позицію ОСОБА_1 Верховного Суду у справі №805/473/17-а від 31.10.2018 (провадження №11-904апп18), відповідно до якої спір про стягнення грошової вимоги про відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових є публічно-правовим спором, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія зазначає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що у даних спірних відносинах відсутні передбачені законом виключні випадки, коли прокурор може звернутися до суду за захистом інтересів держави. При цьому Південно-західний апеляційний господарський суд зазначає, що Первомайське ОУ ПФУ не позбавлене права самостійно звернутись до суду за захистом своїх майнових інтересів.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують наведених висновків суду першої інстанції; твердження апелянта про порушення Господарським судом Миколаївської області норм права при прийнятті ухвали від 24.10.2018 не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування оскарженого процесуального акту колегія суддів не вбачає.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 271, 275, 276, 281,282,284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 24.10.2018 № 915/1141/18 - без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України, у випадках, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 28.12.2018.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя М.А. Мишкіна

Суддя Л.В. Поліщук