ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2018 р. Справа №909/947/17

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого - судді - О.Л. Мирутенко

суддів - О.С. Скрипчук

- Г.Г. Якімець

секретаря судового засідання: М. Кришталь

Розглянувши апеляційну скаргу ПП "СІОШ" та Івано-Франківської міської ради

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.03.2018

у справі № 909/947/17

за позовом: Івано-Франківської міської ради

до: ПП "СІОШ"

про: стягнення 66 572,86 грн.

за участю представників:

від позивача - Перепічка Н.І. - представник (довіреність №3/01-20/14в від 02.01.2018)

від відповідача - Шкрабюк С.М. - керівник.

ВСТАНОВИВ :

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 28.03.2018, суддя Рочняк О.В., позов Івано-Франківської міської ради було задоволено частково. Стягнуто з приватного підприємства "СІОШ" на користь Івано-Франківської міської ради 30020,21 грн. збитків. Стягнуто з приватного підприємства "СІОШ" на користь Івано-Франківської міської ради 721,44 грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З даним рішенням не погодилося ПП "СІОШ" і оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що воно прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з'ясуванням усіх істотних обставин справи. Апелянт просив апеляційний суд відмовити в позові повністю.

З даним рішенням не погодилася також Івано-Франківська міська рада і оскаржила його в апеляційному порядку в частині відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що воно в цій частині прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Івано-Франківська міська рада подала відзив на апеляційну скаргу ПП "СІОШ" в якому просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

15.08.2018 року на адресу Львівського апеляційного господарського суду надійшло клопотання від Івано-Франківської міської ради про долучення до матеріалів справи копій документів, а саме архівного витягу з рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради народних депутатів від 15.08.1995 року №260 «Про перейменування вулиць та майданів міста» та архівного витягу з рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради народних депутатів від 21.05.1996 року №202 «Про перейменування назв вулиць міста»

20.08.2018 року на адресу Львівського апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення від ПП "СІОШ" в яких підприємство просило відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

27.08.2018 року на адресу Львівського апеляційного господарського суду надійшов відзив від ПП "СІОШ" на апеляційну скаргу Івано-Франківської міської ради. В даному відзиві підприємство просило скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позовних вимог та в апеляційній скарзі Івано-Франківської міської ради.

24.09.2018 до Львівського апеляційного господарського суду надійшло клопотання від ПП "СІОШ" про дослідження ряду питань в наступних судових засіданнях апеляційного суду.

03.10.2018 почав роботу Західний апеляційний господарський суд та відповідно припинив роботу Львівський апеляційний господарський суд.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Західного апеляційного господарського суду від 18.10.2018 справу №909/947/17 було передано на розгляд колегії суддів у складі: Мирутенко О.Л., Скрипчук О.С., Якімець Г.Г.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 19.10.2018 було прийнято до провадження апеляційні скарги ПП "СІОШ" та Івано-Франківської міської ради на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.03.2018 року у справі №909/947/17. Призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 19.11.2018.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 розгляд апеляційних скарг ПП "СІОШ" та Івано-Франківської міської ради було відкладено на 10.12.2018.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю, а рішення господарського суду Івано-Франківської області від 28.03.2018 у справі №909/947/17 - скасувати, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, Івано-Франківська міська рада звернулася до господарського суду з позовом до приватного підприємства "СІОШ" про стягнення 66572 грн. 86 коп. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, набувши право власності на об'єкти незавершеного будівництва, розташованих на спірній ділянці, належним чином не оформив правовідносини щодо користування земельною ділянкою. Підставою для нарахування шкоди стало порушення вимог чинного законодавства щодо використання земельної ділянки без оформлення договору оренди.

Зокрема, актом №62 від 19.10.16 обстеження земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, АДРЕСА_1, складеним Департаментом комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради на підставі ст. ст. 12, 189 Земельного кодексу України, п.п 1 п. "б" ч. 1 ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Положення про Департамент комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради, затвердженого рішенням Івано-Франківської міської ради від 22.12.15 №42-2, положення про здійснення самоврядного контролю за використання та охороною земель у м. Івано-Франківську, затвердженого рішенням Івано-Франківської міської ради від 28.08.14 №1508-47 встановлено наступне.

25.12.96 між АТЗТ "Центр продажу об'єктів незавершеного будівництва" (продавцем) та ПП "Сіош" (покупець) укладено договір №11 купівлі-продажу державного майна незавершеного будівництвом картоплесховища в м. Івано-Франківську за адресою АДРЕСА_1).

Відповідно до п.1.1 договору продавець продає, а покупець купує державне майно - незавершене будівництвом картоплесховище, на земельній ділянці, яка надається покупцю в довгострокову оренду згідно ч.2 п.8 Указу Президента України "Про приватизацію об'єктів незавершеного будівництва" №456/93 від 14.10.93.

Незавершене будівництво картоплесховища передано покупцю за актом приймання передачі 27.12.96.

Таким чином, ПП "Сіош" стало власником незавершеного будівництва картоплесховища з 27.12.96. Однак, на день проведення обстеження в Департаменті комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради відсутня інформація про наявність документів на право користування даною земельною ділянкою зокрема, що стосується укладеного договору оренди земельної ділянки із землекористувачем.

Земельна ділянка не сформована, згідно кадастрової карти України кадастровий номер не присвоєно.

Земельна ділянка знаходиться в південно-східній частині міста Івано-Франківська, за адресою АДРЕСА_1, неподалік від залізничного моста через річку Бистриця-Надвірнянська. З північної сторони ділянки розташовано земельну ділянку комунальної форми власності з кадастровим номером НОМЕР_1, із східної сторони знаходиться земельна ділянка комунальної форми власності для обслуговування нерухомого майна, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_6, з південної сторони обстежуваної земельної ділянки знаходиться дамба річки Бистриця-Надвірнянська, із західної сторони ділянки знаходиться земельна ділянка приватної форми власності з кадастровим номером НОМЕР_2.

На земельній ділянці знаходяться незавершені будівництвом будівлі загальною площею 0,2284га.

За інформацією, отриманою в ДПІ м. Івано-Франківська кошти за користування земельною ділянкою ПП "Сіош" протягом 2013-2016 років не сплачувало і не декларувало.

Департамент комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради звернувся до ПП "Сіош" з клопотанням №1324/34.3-02/186 від 21.10.16, в якому зазначено про факт того, що в процесі обстеження земельної ділянки на АДРЕСА_1 в м. Івано-Франківську встановлено, що ПП "Сіош" користується земельною ділянкою без належних правовстановлюючих документів. Будь-яка інформація про наявність належних документів на право користування земельною ділянкою в Департаменті комунальних ресурсів відсутня. Тому, роз'яснено, що власник нерухомого майна зобов'язаний оформити право землекористування та укласти договір оренди земельної ділянки між Івано-Франківською міською радою та ПП "Сіош" та сплатити за користування земельною ділянкою за минулий період із розрахунку договору оренди, який мав бути укладений на час користування. Однак, договору не укладено, кошти не сплачувались.

04.05.17 Івано-Франківською міською радою складено акт про визначення збитків власнику землі, згідно якого сума неодержаного територіальною громадою м. Івано-Франківська доходу визначається збитками, які нанесені міській раді за час фактичного використання ПП "Сіош" земельної ділянки на АДРЕСА_1, площею 0,2284 га становить 66572 грн. 86 коп., за період з 04.05.14 по 04.05.17.

22.06.17 Івано-Франківська міська рада звернулась до ПП "Сіош" з повідомленням №789/01-15/18в, в якому запропоновано відповідачу укласти договір оренди земельної ділянки та сплатити завдані збитки.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 28.03.2018 позов Івано-Франківської міської ради було задоволено частково. Стягнуто з приватного підприємства "СІОШ" на користь Івано-Франківської міської ради 30020,21 грн. збитків. Стягнуто з приватного підприємства "СІОШ" на користь Івано-Франківської міської ради 721,44 грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Проте з таким рішенням суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погодитися не може з наступних підстав.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що відносини які виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного кодексу України та спеціальними нормативно-правовими актами у сфері земельного законодавства. Підстави для настання цивільно-правової відповідальності за порушення земельного законодавства встановлено положеннями Земельного кодексу України.

За змістом статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до статті 156 Земельного кодексу України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Згідно з статтею 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Тобто, суд першої інстанції встановив склад цивільного правопорушення у бездіяльності відповідача - невжитті ним передбачених законом заходів зі своєчасного оформлення права користування земельною ділянкою, що призвело до неодержання доходів територіальною громадою.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Перехід прав на земельну ділянку, пов'язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентований у ЗК України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 ЗК України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт "е" частини першої статті 141 ЗК України).

За змістом глави 15 ЗК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди.

Частина перша статті 93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов'язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини першої статті 96 ЗК України).

Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 ЗК України) і припиняється з моменту державної реєстрації припинення такого права.

За змістом вказаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте, враховуючи приписи частини другої статті 120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані.

Виходячи з викладеного апеляційний суд вважає, що відсутні підстави застосовувати до спірних правовідносин приписи чинного законодавства України про відшкодування шкоди(збитків) власникам земельних ділянок.

До моменту оформлення власником об'єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об'єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондиційними.

Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов'язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України (правові висновки сформульовані в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц).

Таким чином суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права.

У вказаній постанові Великої Палати Верховного Суду зазначено, що предметом доказування в спорах даної категорії є площа земельної ділянки та нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка необхідна для визначення розміру орендної плати.

В даному спорі позивач не довів належними доказами суду ні площі земельної ділянки ні нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Зокрема, в акті №62 від 19.10.16 обстеження земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, АДРЕСА_1, складеним Департаментом комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради зазначено, що земельна ділянка орієнтовною площею 0,2284 га використовується для обслуговування незавершеного будівництва(а.с.12). В листах відділу Держгеокадастру у м. Івано-Франківську від 23.11.2016 та від 31.01.2017 також вказана орієнтовна нормативна грошова оцінка 1 кв. м земельної ділянки по АДРЕСА_1 (а.с.17-18). Вказані обставини позбавляють апеляційний суд розглянути даний спір по суті, оскільки довелося б встановлювати орієнтовний розмір орендної плати шляхом множення орієнтовної площі на орієнтовну нормативну грошову оцінку землі.

З огляду на викладене, колегія Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Івано-Франківської області від 28.03.2018 по справі №909/947/17 винесене з порушенням вказаних норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню.

Апеляційний суд постановляє нове рішення, яким в позові Івано-Франківської міської ради відмовляє повністю.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 277, 281, 282, 283 ГПК України апеляційний господарський суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ПП "СІОШ" задовольнити повністю. В задоволенні апеляційної скарги Івано-Франківської міської ради відмовити.

Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 28.03.2018 року у справі №909/947/17 скасувати.

Постановити нове рішення, яким в позові Івано-Франківської міської ради до ПП "СІОШ" про стягнення збитків в розмірі 66 572,86 грн. відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача. Стягнути з Івано-Франківської міської ради (м. Івано-Франківськ, вул. Грушевського, 21, Код ) на користь Приватного підприємства "СІОШ" (м. Івано-Франківськ, вул.. Грушевського, 9б/1, Код ) 2400 грн. (дві тисячі чотириста гривень) в повернення судового збору при поданні апеляційної скарги.

Постанова набуває чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена сторонами в касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий-суддя О.Л. Мирутенко

Судді: О.С. Скрипчук

Г.Г. Якімець

"Повний текст постанови виготовлено 13.12.2018"