номер провадження справи 4/119/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2018 Справа № 908/2098/18

м. Запоріжжя Запорізької області

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, (69001, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 50)

до відповідача Фізичної особи-підприємця Бендаса Анатолія Вікторовича, (69097, АДРЕСА_1)

про стягнення суми 143490,13 грн. неустойки

Суддя Зінченко Н.Г.

секретар судового засідання Петриченко А.Є.

від позивача - Гончарова Я.М., довіреність № 22/317 від 18.06.2018;

від відповідача - ОСОБА_4, на підставі ордеру серія ЗП № 019783 від 12.11.2018

11.10.2018 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, м. Запоріжжя до Фізичної особи-підприємця Бендаса Анатолія Вікторовича, м. Запоріжжя про зобов'язання звільнити та повернути державне нерухоме майно, що передавалося за договором оренди № 3607/д від 23.02.2017, та стягнення неустойки в розмірі 116974,38 грн.

11.10.2018 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу № 908/2098/18 за вище вказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 16.10.2018 відкрито провадження у справі № 908/2098/18, присвоєно справі номер провадження 4/119/18, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 14.11.2018.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 09.11.2018 у зв'язку з перебуванням судді Зінченко Н.Г. з 12.11.2018 по 14.11.2018 у відпустці, на підставі наказу № 279В від 08.11.2018, розгляд справи відкладався до 27.11.2018.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.11.2018 розгляд справи відкладався до 17.12.2018.

В судовому засіданні 27.11.2018 судом прийняті до розгляду збільшені позовні вимоги про зобов'язання ФОП Бендаса А.В., м. Запоріжжя звільнити та повернути державне нерухоме майно, що передавалося за договором оренди № 3607/д від 23.02.2017, та стягнення неустойки в розмірі 143490,13 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 17.12.2018 провадження у справі № 908/2098/18 в частині позовних вимог про зобов'язання ФОП Бендаса Анатолія Вікторовича, м. Запоріжжя звільнити державне нерухоме майно, передане за договором оренди державного нерухомого майна, що перебуває на балансі Запорізької державної інженерної академії, № 3607/д від 23.02.2017, який укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області, м. Запоріжжя та Фізичною особою-підприємцем Бендасом Анатолієм Вікторовичем, м. Запоріжжя, а саме: - вбудовані нежитлові приміщення першого поверху зблокованих між собою будівель (літ. А-5, А1-2) з № 1-7 по № 1-24 включно, площею 376,80 кв.м., частину приміщення № 31, площею 49,40 кв.м., естакаду № 1-24а, площею 21,0 кв.м., розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, 10; - частину вбудованого нежитлового приміщення вестибюлю № 1 першого поверху будівлі (літ. А1-3), загальною площею 11,40 кв.м., розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 226, та передати вказане майно Запорізькій державній інженерній академії по акту приймання-передавання закрито у зв'язку із відсутністю предмету спору в цій частині позовних вимог.

В судовому засіданні 17.12.2018 судом розглянуті по суті та вирішені позовні вимоги про стягнення неустойки в розмірі 143490,13 грн.

В судовому засіданні 17.12.2018 справу розглянуто, на підставі ст. 240 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та долучених судом до матеріалів справи.

Позивач підтримав позовні вимоги про стягнення неустойки в розмірі 143490,13 грн. з підстав, зазначених в позовній заяві з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог. Позовні вимоги позивач обґрунтовує посиланням на умови договору оренди державного нерухомого майна, що перебуває на балансі Запорізької державної інженерної академії, № 3607/д від 23.02.2017, ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст. 785 ЦК України, ст., ст. 216, 291 ГК України. Мотивуючи заявлений позов позивач зазначає, що 23.02.2017 позивачем та відповідачем укладено договір оренди державного нерухомого майна, що перебуває на балансі Запорізької державної інженерної академії, № 3607/д, за умовами якого відповідач отримав в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: - вбудовані нежитлові приміщення першого поверху зблокованих між собою будівель (літ. А-5, А1-2) з № 1-7 по № 1-24 включно, площею 376,80 кв.м., частину приміщення № 31, площею 49,40 кв.м., естакаду № 1-24а, площею 21,0 кв.м., розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, 10; - частину вбудованого нежитлового приміщення вестибюлю № 1 першого поверху будівлі (літ. А1-3), загальною площею 11,40 кв.м., розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 226. Відповідно до умов п. 10.1 договір укладено строком на 1 рік, з 23.02.2017 по 22.02.2018 включно. Пунктами 5.10, 10.10 договору передбачено, що у разі припинення або розірвання договору майно протягом 3-х робочих днів з дати розірвання (припинення) повертається орендарем балансоутримувачу. Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами відповідного акту приймання-передавання. Майно повертається в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу. Листом від 13.02.2018 № 13-13-00885 позивач повідомив відповідача про припинення терміну дії договору та про необхідність повернути орендоване майно. Разом з вказаним листом відповідачеві направлявся акт приймання-передавання по договору. Виходячи з умов п. 10.6 договору його дія припинилася з 23.03.2018 у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено. Проте, у передбачений договором строк відповідачем орендоване майно повернуто не було. Державне нерухоме майно, що було предметом договору оренди № 3607/д від 23.02.2017, відповідач повернув Запорізькій державній інженерній академії по акту приймання-передавання від 29.10.2018. Таким чином, за безпідставне користування орендованим майном після закінчення строку дії договору позивачем відповідачу на підставі п. 10.11 договору та ст. 785 ЦК України нарахована неустойка за період з 23.02.2018 по 29.10.2018 (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) в розмірі 143490,13 грн. (враховуючі часткові оплати). На підставі викладеного, позивач просить суд позов задовольнити повністю та стягнути з відповідача 143490,13 грн. неустойки.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву б/н від 26.11.2018. Заперечуючи проти заявлених вимог, відповідач зазначив, що фактично орендоване приміщення було звільнено відразу після закінчення строку договору оренди, однак саме позивач ухилявся від підписання акту приймання-передачі майна через наявність заборгованості за комунальні послуги. З цього приводу у період з лютого по вересень 2018 між сторонами велося листування. Також разом з договором оренди державного нерухомого майна відповідачу було передано обладнання їдальні (кафетерію). Це обладнання було одразу повернуто відповідачем Запорізькій державній інженерній академії після припинення договору оренди державного нерухомого майна. Отже, з поверненням обладнання відповідач не міг користуватися орендованим приміщенням за його призначенням та звільнив це приміщення одразу після закінчення строку дії договору. Також відповідач не погоджується з поданим позивачем розрахунком суми неустойки, оскільки вважає, що згідно положень ч. 6 ст. 232 ГК України позивачем може нараховуватися неустойка за шість місяців з лютого по серпень 2018. Крім того, згідно умов договору розмір орендної плати становить 7734,00 грн. Проте, з розрахунку позивача вбачається, що позивач використовує щомісячне нарахування орендної плати в розмірі 8825,93 грн., що нічим не підтверджується. На підстав зазначеного, відповідач просить суд в позові відмовити повністю.

05.12.2018 на адресу суду від РВ ФДМ України по Запорізькій області надійшла Відповідь на відзив за вих. № 10-22-05979 від 03.12.2018, в якій позивач зазначає, що відповідно до умов договору оренди державного нерухомого майна № 3607/д від 23.02.2017 повернення майна з орендного користування підтверджується виключно актом приймання-передавання. Відповідний акт приймання-передавання з орендного користування державного нерухомого майна, що було предметом договору оренди № 3607/д від 23.02.2017, сторонами підписано лише 29.10.2018. При цьому, доводи відповідача щодо ухиляння РВ ФДМ України по Запорізькій області від підписання відповідного акту позивач вважає безпідставними та просить суд врахувати, що з листом від 13.02.2018 № 13-13-00885, яким відповідач повідомлявся про припинення терміну дії договору та про необхідність повернути орендоване майно, відповідачеві направлялися для підпису примірники акту приймання-передавання по договору. Також пунктом 10.11 договору встановлено якщо орендар не виконує обов'язку щодо повернення майна в термін визначений в п. 10.10 договору, орендар сплачує орендодавцю неустойку в розмірі подвійної орендної плати за останній повний місяць оренди за весь час, що відраховується від дати припинення або розірвання договору до підписання акта приймання-передавання, який підтверджує фактичне повернення орендованого майна. Тобто, неустойка нарахована за весь час, що відраховується від дати припинення договору оренди № 3607/д (з 23.02.2017) до моменту підписання акта приймання-передавання, який підтверджує фактичне повернення орендованого майна (по 29.10.2018). Отже, в даному випадку неустойку слід розглядати в розумінні ч. 2 ст. 785 ЦК України як подвійну плату за користування річчю за час прострочення, а не в розумінні пені та штрафу, визначених ст. 549 ЦК України. Крім того, за останній повний місяць оренди (січень 2018) розмір орендної плати складав 8825,93 грн. Таким чином, виходячи з умов п. 10.11 договору, саме цей розмір орендної плати використаний при розрахунку суми неустойки.

Розглянувши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

23.02.2017 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області (Орендодавець, позивач у справі) та Фізичною особою-підприємцем Бендасом Анатолієм Вікторовичем (Орендар, відповідач у справі) укладений Договір оренди державного нерухомого майна, що перебуває на балансі Запорізької державної інженерної академії, № 3607/д (надалі - договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: - вбудовані нежитлові приміщення першого поверху зблокованих між собою будівель (літ. А-5, А1-2) з № 1-7 по № 1-24 включно, площею 376,80 кв.м., частину приміщення № 31, площею 49,40 кв.м., естакаду № 1-24а, площею 21,0 кв.м., розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, 10; - частину вбудованого нежитлового приміщення вестибюлю № 1 першого поверху будівлі (літ. А1-3), загальною площею 11,40 кв.м., розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 226. Орендоване майно перебуває на балансі Запорізької державної інженерної академії (Балансоутримувач).

За умовами Договору майно передається в оренду з метою розміщення їдальні, яка не здійснює продаж товарів підакцизної групи, у навчальному закладі. (п. 1.2)

Згідно п. 2.1 Договору вступ Орендаря у строкове платне користування майном настає одночасно з підписанням сторонами Договору та акту приймання-передавання орендованого майна.

Факт передачі в оренду державного нерухомого майна за Договором № 3607/д від 23.02.2017, що знаходиться на балансі Запорізької державної інженерної академії, підтверджується Актом приймання-передавання від 23.02.2017 р., який підписано і скріплено печатками позивача, відповідача та Балансоутримувача (додаток 2 до Договору).

Статтею 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно зі ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Норму аналогічного змісту містить ст. 284 ГК України, якою передбачено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін.

Строк дії Договору відповідно до пункту 10.1 встановлено на один рік з 23.02.2017 по 22.02.2018 включно.

Як встановлено в п. 10.6 Договору його чинність припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено.

Пунктами 5.10 і 10.10 Договору сторони передбачили, що у разі припинення або розірвання Договору відповідач зобов'язаний повернути Балансоутримувачу орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати Балансоутримувачу збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини відповідача. У разі припинення або розірвання Договору майно протягом трьох робочих днів з дати розірвання (припинення) повертається відповідачем Балансоутримувачу. Майно вважається поверненим Балансоутримувачу з моменту підписання сторонами відповідного акту приймання-передавання. Обов'язок по складанню акта приймання-передавання про повернення майна покладається на відповідача.

13.02.2018 позивачем на адресу відповідача направлено лист № 13-13-00885, яким позивач повідомив Орендаря про припинення терміну дії Договору та про необхідність повернути орендоване майно. Разом з вказаним листом відповідачеві направлялися три примірники акту приймання-передавання по Договору для підписання.

Зазначений лист відповідачем 16.02.2018 отриманий особисто, про що свідчить підпис Бендаса А.В. в Журналі обліку врученої кореспонденції (05-76) 05-78 Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області.

У передбачений Договором строк відповідачем орендоване майно повернуто не було.

Договір оренди № 3607/д від 23.02.2017 укладено на нерухоме майно, що знаходиться в державній власності. Отже, відносини щодо оренди цього майна регулюються, крім того, нормами Закону України «Про оренду державного та комунального майна», про що зазначено в ст. 1 цього Закону.

У відповідності до ст. 27 вказаного вище Закону України у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря, він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Згідно зі ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язки щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за весь час прострочення.

Аналогічні умови сторони передбачили пунктом 10.11 Договору, а саме - якщо Орендар не виконує обов'язку щодо повернення майна в термін визначений в п. 10.10 договору, Орендар сплачує Орендодавцю неустойку в розмірі подвійної орендної плати за останній повний місяць оренди за весь час, що відраховується від дати припинення або розірвання договору до підписання акта приймання-передавання, який підтверджує фактичне повернення орендованого майна.

У зв'язку із невиконанням відповідачем обов'язку щодо повернення орендованого майна позивачем з метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача направлялися претензії № 13-22-02079 від 23.04.218, № 13-22-03133 від 23.06.2018 і № 13-22-04037 від 13.08.2018, в яких позивач просив належним чином виконати обов'язки за Договором і сплатити нараховану неустойку.

Відповідачем вказані претензії залишені без відповіді та задоволення.

Невиконання відповідачем обов'язку щодо повернення орендованого майна у передбачений Договором строк стало підставою для звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Як встановлено судом в ході судового вирішення спору після відкриття провадження у справі № 908/2098/18 державне нерухоме майно, що було предметом Договору оренди № 3607/д від 23.02.2017, відповідач повернув Запорізькій державній інженерній академії (Балансоутримувачу) по Акту приймання-передавання від 29.10.2018.

Відповідно до вказаного Акту приймання-передавання від 29.10.2018 ФОП Бендас А.В. (Орендар) передає, а РВ ФДМУ по Запорізькій області (Орендодавець) за участю Запорізької державної інженерної академії (Балансоутримувача) приймає з строкового платного користування державне нерухоме майно, а саме: - вбудовані нежитлові приміщення першого поверху зблокованих між собою будівель (літ. А-5, А1-2) з № 1-7 по № 1-24 включно, площею 376,80 кв.м., частину приміщення № 31, площею 49,40 кв.м., естакаду № 1-24а, площею 21,0 кв.м., розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, 10; - частину вбудованого нежитлового приміщення вестибюлю № 1 першого поверху будівлі (літ. А1-3), загальною площею 11,40 кв.м., розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 226. Зазначений акт підписаний та скріплений печатками Орендаря, Орендодавця і Балансоутримувача.

Таким чином, матеріалами справи доведений факт безпідставного користування відповідачем державним нерухомим майном після закінчення строку дії Договору в період з 23.02.2018 по 29.10.2018.

Твердження відповідача, що позивач ухилявся від підписання акту про повернення нерухомого майна з орендного користування і з цього приводу з лютого по вересень 2018 між сторонами велося листування суд вважає безпідставними, оскільки відповідач жодними письмовими доказами ці факти не підтвердив.

Доводи відповідача стосовно того, що після закінчення строку дії Договору оренди № 3607/д від 23.02.2017 він повернув Запорізькій державній інженерній академії обладнання їдальні, що підтверджує фактичне звільнення орендованого приміщення в лютому 2018 у зв'язку із неможливістю його використання за цільовим призначенням (розміщення їдальні у навчальному закладі), судом відхиляються як безпідставні, оскільки Договором сторони обумовили, що єдиним фактом, який свідчить про виконання Орендарем свого обов'язку щодо повернення орендованого майна є підписання сторонами відповідного акту приймання-передавання. (п. 10.10 Договору).

Враховуючи викладене, за період з 23.02.2018 (з моменту закінчення строку дії Договору оренди) по 29.10.2018 (по дату фактичного підписання сторонами акту приймання-передавання нерухомого майна з орендного користування) на підставі ст. 785 ЦК України та п. 10.11 Договору оренди № 3607/д від 23.02.2017 р. відповідачу нарахована неустойка в розмірі 143858,59 грн. З урахуванням часткової сплати відповідачем в лютому 2018 грошових коштів в сумі 368,46 грн. розмір неустойки, яку позивач просить суд стягнути з відповідача, становить 143490,13 грн.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 68 Конституції України закони України підлягають обов'язковому виконанню на всій території України всіма юридичними та фізичними особами.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Норми права аналогічного змісту містить ст. 526 ЦК України.

У відповідності до приписів ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання є недопустимою, якщо інше не встановлено договором або законом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (ч. 2 ст. 193 ГК України). Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Перевіривши в судовому засіданні наданий позивачем розрахунок неустойки, судом встановлено, що розрахунок позивачем виконаний вірно.

Заперечення відповідача щодо застосування до періоду нарахування неустойки, що є предметом спору у даній справі, положень ч. 6 ст. 232 ГК України судом відхиляються як безпідставні, виходячи з наступного.

Неустойка, стягнення якої передбачено частиною 2 статті 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається як подвійна плата за користування річчю за час прострочення,

Ця неустойка не може бути ототожнена з неустойкою (штрафом, пенею), передбаченою ст. 549 ЦК України, оскільки, на відміну від приписів статті 549 ЦК України, її обчислення не здійснюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобов'язання (штраф), а також у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (пеня). Таким чином, застосування до неустойки, передбаченої ст. 785 ЦК України, приписів ч. 6 ст. 232 ГК України, якими встановлено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане, є неправильним.

Також безпідставними є доводи відповідача про неправильне визначення позивачем при розрахунку неустойки розміру місячної орендної плати, а саме - розмір орендної плати за умовами Договору становить 7734,00 грн., а позивач використовує щомісячне нарахування орендної плати в розмірі 8825,93 грн., що нічим не підтверджується. Ці доводи спростовуються наступним.

Пунктом 3.1 Договору встановлено, що розмір орендної плати за базовий місяць розрахунку - січень 2017 - становить без ПДВ 7734,00 грн.

Додатком 1 до Договору «Розрахунок орендної плати» сторони погодили, що розмір орендної плати за кожний наступний місяць оренди визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Таким чином, виходячи з умов Договору та Додатку 1 до нього за останній повний місяць оренди (січень 2018, оскільки дія Договору припинена з 23.02.20118) розмір орендної плати складав 8825,93 грн., що також підтверджується Довідкою про стан надходження орендної плати по Договору № 3607/д від 23.02.2017, наданою позивачем.

Враховуючи вище зазначене, в розрахунку неустойки позивачем правомірно використане щомісячне нарахування орендної плати в розмірі 8825,93 грн.

За приписами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Відповідач належними доказами доводи позивача не спростував, доказів належного виконання зобов'язань за Договором оренди або доказів самостійного погашення неустойки у повному обсязі суду не надав.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст., ст. 129, 130, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, м. Запоріжжя до Фізичної особи-підприємця Бендаса Анатолія Вікторовича, м. Запоріжжя задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бендаса Анатолія Вікторовича, (69097, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь Державного бюджету України (одержувач: Державний бюджет Хортицького району, 22080200; ; банк одержувача: Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, р/р 8008, стягувач: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, (69001, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 50, ) неустойку в розмірі 143490 (сто сорок три тисячі чотириста дев'яносто) грн. 13 коп. Видати наказ.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бендаса Анатолія Вікторовича, (69097, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, (69001, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 50, ) 2152 (дві тисячі сто п'ятдесят дві) грн. 36 коп. витрат зі сплати судового збору. Видати наказ.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України "22" грудня 2018.

Суддя Н. Г. Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.