ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2018 р. м. Київ

Справа № 911/2207/18

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.

при секретарі судового засідання Щербаковій В.О., розглянувши справу за позовом Публічного акціонерного товариства Укртелеком в особі Київської міської філії ПАТ Укртелеком до Управління соціального захисту населення Іванківської районної державної адміністрації про стягнення 1 148 045,00грн, за участю представників від:

позивача ОСОБА_1 (довіреність №2624 від 12.12.2017);

відповідача не зявилися

встановив:

Публічне акціонерне товариство Укртелеком (далі ПАТ Укртелеком) в особі Київської міської філії ПАТ Укртелеком звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Управління соціального захисту населення Іванківської районної державної адміністрації (далі УСЗН Іванківської РДА) про стягнення 1148045,00грн заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання споживачам телекомунікаційних послуг на пільгових умовах за період з 01.01.2016 по 31.12.2017.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань з компенсації витрат, понесених внаслідок надання споживачам телекомунікаційних послуг на пільгових умовах (т.1 а.с.3-5).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.10.2018 відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду та встановлено строки для вчинення процесуальних дій (т.1 а.с.1-2).

Копія відповідної ухвали отримана відповідачем 19.10.2018, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №573 (т.2 а.с.1).

У встановлений строк, 05.11.2018 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який зданий для відправлення до суду відділенню звязку 31.10.2018 (т.2 а.с.5-6).

У відзиві на позов відповідач заперечує проти заявлених вимог, з огляду на те, що районним бюджетом не передбачено коштів на надання пільг у 2016-2017 роках, про що повідомлено позивача, а чинним законодавством заборонено взяття зобовязань, які не передбачені кошторисом. Також, відповідач зазначив про неотримання ним копії позовної заяви з додатками.

08.11.2018 позивачем подано відповідь на відзив, відповідно до якої позивач вказує, що відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для звільнення від виконання обовязку, оскільки відповідні послуги надавались позивачем на підставі чинного законодавства. Також, позивач вказує, що направлення позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу підтверджується доданими до матеріалів позовної заяви доказами, проте, відповідач сам відмовився від отримання таких документів, що підтверджується довідкою відділення поштового звязку (т.2 а.с.16).

09.11.2018 судом оголошена перерва у підготовчому засіданні, про що прийнято ухвалу, занесену до протоколу засідання; встановлено відповідачу строк для надання заперечень з наданням доказів в обґрунтування доводів та доказів направлення його копії з додатками позивачу - до 23.11.2018 (т.2 а.с.18-19).

В строк, визначений судом, відповідачем не подано до суду заперечень на відповідь на відзив.

30.11.2018 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 14.12.2018, яка занесена до протоколу (т.2 а.с.23-24).

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані у справі докази, суд встановив наступні обставини.

Позивач як оператор телекомунікаційних послуг має обов'язок надавати телекомунікаційні послуги на пільгових умовах категоріям споживачів, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про жертви нацистських переслідувань», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про охорону дитинства».

Норми вказаних законів закріплюють державні соціальні гарантії певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовному обов'язку оператора телекомунікаційних послуг надавати послуги зв'язку тим категоріям громадян, які мають встановлені законодавством пільги з їх оплати, кореспондує безумовний обов'язок держави в особі її органів відшкодувати вартість таких послуг суб'єкту господарювання, який їх надає.

Як визначено ст.19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» виключно законами України визначаються, зокрема, пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання; державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Згідно з пп. 1, 3 ст. 63 Закону України «Про телекомунікації» та п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 №295 (далі - Правила), телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Законом України «Про телекомунікації» та Правилами не передбачено обмежень щодо надання послуг у разі відсутності коштів на зазначені цілі та можливості позивачу як оператору телекомунікаційних послуг відмовитись від надання відповідних послуг пільговим категоріям споживачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», надання державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок бюджетів усіх рівнів, коштів підприємств, установ і організацій та соціальних фондів на засадах адресності та цільового використання.

Як визначено ст.11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Рішенням Господарського суду Київської області від 13.02.2017 у справі №911/4250/16 за позовом Публічного акціонерного товариства Укртелеком в особі Київської міської філії ПАТ Укртелеком до Управління соціального захисту населення Іванківської районної державної адміністрації про стягнення 362 628,16грн задоволено заявлені вимоги та стягнуто заборгованість щодо відшкодування наданих пільговим категоріям громадян телекомунікаційних послуг за період з 01.01.2015 по 01.01.2016, а також нараховану пеню, втрати від інфляції та проценти (т.1 а.с.10-11).

Приймаючи рішення у даній справі, суд встановив, що відповідач не виконує зобовязання з відшкодування відповідних витрат.

Вказане рішення суду набрало законної сили 28.02.2015.

Звертаючись з даним позовом, позивач вказує, що відповідачем не відшкодовано йому 1 148 045,00грн заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання споживачам телекомунікаційних послуг на пільгових умовах за період з 01.01.2016 по 31.12.2017.

В підтвердження заявлених вимог, позивачем надано складені ним акти звірки розрахунків за формою 3-пільга (т.1 а.с.12-34) за період з січня 2016 року по грудень 2017 року, а також розрахунок видатків на відшкодування витрат за період з січня 2016 року по грудень 2017 року (т.1 а.с.36-118).

Надіслання вказаних документів позивачем відповідачу підтверджується копіями листів щодо підсипання вказаних актів за формою 3-пільга та доказами направлення таких листів (т.1 а.с.119-201).

У відповідь на вказані листи відповідач листом від 22.03.2016 №01-3/472 повідомив позивача про те, що розрахунки за грудень 2015 року - січень 2017 року опрацювати неможливо, у звязку з відсутністю затвердженого кошторису з місцевого бюджету (т.1 а.с.202).

Листи аналогічного змісту надіслані відповідачем позивачу і за період лютий-листопад 2017 року (т.1 а.с.204-211).

07.11.2017 позивач звернувся до відповідача з претензією про відшкодування наданих послуг за період з 01.01.2016 по 01.01.2017 в сумі 593 711,95грн з помісячним розрахунком заборгованості (т.1 а.с.212).

У відповідь на вказану претензію, відповідач повідомив позивача про неможливість, починаючи з 01.01.2016, зареєструвати зобовязання за телекомунікаційними послугами, оскільки кошторисні призначення на 2016 рік по відшкодуванню розрахунків за надані послуги пільговим категоріям населення відсутні (т.2 а.с.213).

30.08.2018 позивач звернувся до відповідача з претензією про відшкодування наданих послуг за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в сумі 1 148 045,00грн з розрахунком заборгованості (т.1 а.с.212), що підтверджується фіскальним чеком від 30.08.2018 (т.1 а.с.214, зворот).

Проте, як вказує позивач, відповідачем відповідь на претензію не надано.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів ведуть персоніфікований облік отримувачів пільг за соціальною ознакою згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги», якою затверджено Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, а також здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Відповідно до пунктів 3, 7, 10, 11 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117 (в редакції, яка діяла станом на дату спірних правовідносин) (далі - Положення):

- управління праці та соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, структурні підрозділи з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських рад серед іншого: організовують збирання, систематизацію і зберігання зазначеної в пункті 2 цього Положення інформації та забезпечують її автоматизоване використання для контролю за відомостями, які подаються підприємствами та організаціями, що надають послуги, для розрахунків за надані пільговикам послуги; ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою "1 - пільга", в якій використовується індивідуальний ідентифікаційний номер пільговика у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів; вносять до Реєстру відповідні уточнення у разі визнання такими, що втратили чинність, чи зупинення дії окремих норм законодавчих актів, на підставі яких пільговики отримують пільги;

- у разі зміни місця проживання в межах адміністративно-територіальної одиниці, яку обслуговує уповноважений орган, пільговик або його законний представник повинен повідомити його про це письмово; у разі зміни місця проживання поза межами адміністративно-територіальної одиниці пільговик знімається з обліку в уповноваженому органі за попереднім місцем проживання та стає на облік за новим місцем проживання; уповноважені органи за попереднім місцем проживання пільговика закривають його персональну облікову картку та видають пільговику довідку про зняття з обліку, а за новим місцем проживання відкривають нову облікову картку з дати реєстрації пільговика;

- підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою « 2-пільга»;

- уповноважений орган щомісяця: звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не провадить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації; після проведення розрахунків з підприємствами та організаціями, що надають послуги, складає: реєстр погашення заборгованості перед підприємствами та організаціями, що надають послуги, згідно з формою « 5-пільга» та реєстр розрахунків згідно з формою « 7-пільга»; акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою « 3-пільга»; до 15 числа подає: фінансовим органам районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських рад акти звіряння розрахунків згідно з формою « 3-пільга».

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 04.10.2007 № 535 зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12.10.2007 за № 1172/1443 «Про затвердження форми для розрахунку видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг « 2-пільга», та Інструкції про порядок її заповнення» затверджено форму для розрахунку видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг « 2-пільга», за якою підприємства та організації, що надають послуги, формують та надають до управлінь праці та соціального захисту населення розрахунки на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг окремим категоріям громадян, у вигляді файлів DBF або ТХТ-формату.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач припинив у 2016 році фінансувати витрати позивача на надання пільгових послуг та відмовився приймати від нього щомісячні розрахунки за формою « 2-пільга», які позивач, що продовжував відповідно до вимог Законів надавати пільгові послуги окремим категоріям громадян, надсилав відповідачеві.

Вказані обставини підтверджуються наявним у матеріалах справи листуванням сторін.

Так, відповідач не звірив направлені позивачем розрахунки вартості відповідно до вказаних вимог, не склав реєстр погашення заборгованості за формою « 5-пільга» та реєстр розрахунків за формою « 7-пільга», акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою « 3-пільга» та не подав відповідному фінансовому органу акти звіряння розрахунків згідно з формою « 3-пільга».

Відповідні дії відповідача не є правомірними, оскільки обов'язки відповідача як головного розпорядника коштів не залежать від питань бюджетного фінансування і є обов'язковими для виконання відповідачем відповідно до нормативно-правових актів.

Розмір заявлених майнових вимог зазначений позивачем помісячно в актах звіряння розрахунків за формою « 3-пільга», доданих до позову, які складаються за результатами звірки даних позивача у формах « 2-пільга» та даних відповідача, занесених ним до реєстру осіб, які мають право на пільги.

Відповідач доказів того, що зазначені у актах звірки розрахунків суми не відповідають фактично наданим послугам не надав

Крім того, матеріали справи містять докази направлення претензії від 30.08.2018 з розрахунком заборгованості, вказане відправлення за даними УДППЗ «Укрпошта» також повернуто відправнику у звязку з відмовою адресата від отримання.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Таким чином, у ПАТ "Укртелеком" виникло цивільне право на відшкодування вартості послуг зв'язку, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, а у Управління як органу, через який діє держава у цивільних відносинах, - цивільний обов'язок здійснити з позивачем розрахунок за надані цим особам послуги, оскільки: по-перше, держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (ч. 1 ст. 167 ЦК України); по-друге, держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (ст. 170 ЦК України).

Відповідні висновки щодо застосування норм права у відповідних правовідносинах викладені Верховним Судом у постанові від 16.05.2018 у справі №906/803/17 та від 08.10.2018 у справі №911/2865/17.

У відповідності до ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо заперечень відповідача про відсутність передбачених бюджетних коштів на відшкодування наданих послуг, суд зазначає про наступне.

Затримка бюджетного фінансування не може бути підставою для неоплати наданих послуг, оскільки, відповідно до ч.2 ст. 617 ЦК України, ч.2 ст. 218 ГК України та рішення Європейського суду з прав людини у справі „Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18.10.2005, відсутність бюджетних коштів не може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання.

Крім того, судом відхилені посилання відповідача на неотримання позовної заяви та доданих до неї документів, оскільки матеріали справи містять докази направлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів - опис вкладення та фіскальний чек (т.1 а.с.6-7), а також довідку відділення поштового звязку про причини невручення поштового відправлення, у якій зазначено, що відповідач відмовився його отримувати (т.2 а.с.16).

Отже, позивачем належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу для задоволення своїх вимог, відповідач вказаних обставин належними та допустимим доказами не спростував.

За вказаних обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 148 045,00грн заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання споживачам телекомунікаційних послуг на пільгових умовах за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позову у повному обсязі, витрати на оплату позову судовим збором, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача, а саме у розмірі 17 220,68грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Іванківської районної державної адміністрації (07200, Київська обл., смт. Іванків, вул. Поліська, 1; ідентифікаційний код 03193838) на користь Публічного акціонерного товариства Укртелеком (01601, м. Київ, бульвар Т.Шевченка, 18; ідентифікаційний код 21560766) в особі Київської міської філії ПАТ Укртелеком (01033, м. Київ, вул. Антоновича, 40) 1 148 045,00грн заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання споживачам телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, а також 17 220,68грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, визначеному ст.257 ГПК України, з урахування підпункту 17.5 пункту 17 ч.1 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення підписано 14.12.2018.

Суддя А.Р. Ейвазова