РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2018Справа № 910/12255/18

За позовом Публічного акціонерного товариства "Подільський цемент" Хмельницької області

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Києва

про стягнення безпідставно набутих коштів, ціна позову 156518,18 грн.

Суддя Паламар П.І.

Секретар судового засідання Хахуда О.В.

Представники:

від позивача: Андрейко О.О.,

від відповідача: Мартинюк О.О.

СУТЬ СПОРУ :

у вересні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Подільський цемент" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що 15 лютого 2018 р. між ним та відповідачем укладено договір про надання послуг № 10155/ЦТЛ-2018, згідно з умовами якого відповідач зобов'язується приймати до перевезення вантажі у його або свої вагонах (контейнерах), надавати свої вагони для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками відповідно до інформації автоматизованої системи "Месплан", доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов'язані з перевезенням вантажів, а він - надавати або організовувати надання місячних замовлень на перевезення відповідно до Правил планування перевезень вантажів, затверджених Міністерством транспорту України № 873 від 9 грудня 2002 р., через автоматизовану систему "Месплан" та оплачувати надані послуги на умовах договору.

22 лютого 2018 р. відповідачем на залізничній станції Гуменці було затримано не з його вини 21 вагон №№ 97264931, 97264212, 93485621, 59306787, 59304105, 93448652, 97266704, 97151146, 97182331, 97236616, 58955345, 93481752, 97178842, 97180384, 97181283, 971811762, 97205389, 97246730, 97207823, 97273312, 97273817, складені акти про затримку вагонів №№ 469 від 11 березня 2018 р., 496, 498 від 13 березня 2018 р. та накопичувальні картки №№ 12030102 від 12 березня 2018 р., 15030108 від 15 березня 20418 р.

На підставі вказаних документів відповідач нарахував плату за користування вагонами у розмірі 148442,64 грн., збір за зберігання власного та орендованого рухомого складу у розмірі 8075,54 грн., а загалом 156518,18 грн. та списав зазначені кошти з його особового рахунку.

Всупереч п. 2.1.16 договору вищевказані вагони подані без його заявки, а тому відповідачем безпідставно списано плату за користування вагонами та збір за зберігання власного та орендованого рухомого складу.

Враховуючи наведене, позивач просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 156518,18 грн. безпідставно набутих коштів, а також понесені по справі судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на безпідставність заявлених вимог. Зазначав, що затримані вагони зберігалися на станції Гуменці після того як позивач безпідставно відмовився їх приймати, згідно ж поданих ним самим заявок. При цьому, офіційної відмови від приймання вагонів не надав, уникаючи несення додаткових витрат за таку відмову.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 908 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 307 ГК України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 6 квітня 1998 р., Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Згідно зі ст. 5 Статуту, на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує: Правила перевезення вантажів; Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України; інші нормативні документи.

Судом встановлено, що 15 лютого 2018 р. між сторонами у справі укладено договір про надання послуг № 10155/ЦТЛ-2018, згідно з умовами якого відповідач зобов'язується приймати до перевезення вантажі у своїх або позивача вагонах (контейнерах), надавати свої вагони для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками відповідно до інформації автоматизованої системи "Месплан", доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов'язані з перевезенням вантажів, а позивач - надавати або організовувати надання місячних замовлень на перевезення відповідно до Правил планування перевезень вантажів через автоматизовану систему "Месплан" та оплачувати надані послуги на умовах договору.

Відповідно до умов п.п. 2.1.2, 2.1.3 договору позивач зобов'язаний за три доби до дати навантаження вагонів проставляти або організовувати проставлення електронної заявки на подачу вантажних вагонів відповідно до плану перевезень. При організації перевезень вантажів на транспортерах перевізника позивач зобов'язаний: за 15 діб до дати навантаження вагонів надавати перевізнику заявку в письмовій формі, проставляти або організовувати проставлення електронної заявки на подачу вантажних вагонів відповідно до плану перевезень, а у випадку якщо за умовами перевезення транспортер має супроводжуватись бригадою супроводження, надавати перевізнику заявку в письмовому із зазначенням запланованого часу навантаження, очікуваного часу в русі, запланованого часу вивантаження транспортера. Самостійно здійснювати всі необхідні погодження, пов'язані з перевезенням великовагових та негабаритних вантажів, оформляти або організовувати оформлення перевізних документів і документів, необхідних для виконання митних та інших процедур державного контролю.

Згідно умов п. 2.2.2 договору позивач має право скасовувати, в разі необхідності, надану перевізнику заявку, передбачену п.п. 2.1.2, 2.1.3 договору, не пізніше, ніж за 2 доби до дати подачі вагону.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями представників сторін, наявною у матеріалах справи копією вказаного договору.

Згідно вимог п. 1.4 Правил планування перевезень вантажів передача замовлень на перевезення вантажовідправниками та їх узгодження залізницею здійснюється через автоматизовану систему "Месплан".

Також встановлено, що 19 та 20 лютого 2018 р. позивач за допомогою автоматизованої системи "Месплан" замовив відповідачу подачу 35 та 20 вагонів відповідно, а разом за цими заявками 55 вагонів.

Посилання позивача, що у цей період ним було замовлено тільки 20 вагонів необґрунтовані, оскільки спростовуються наявною в матеріалах справи роздруківкою інтерфейсу електронної автоматизованої системи "Месплан" та поясненнями відповідача.

Доказів відкликання позивачем в установленому порядку указаних заявок, строк чинності яких згідно Правил планування перевезень вантажів становить 2 доби, суду не подано. Тому доводи з цього приводу є безпідставними.

Посилання на те, що наступна у часі заявка коригувала обсяг замовлення, визначений попередньою, також безпідставні, оскільки не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та умовах договору між сторонами. Ці твердження позивача спростовуються також його подальшими діями з прийняття більшої кількості вагонів, ніж це зазначено кожною окремою зі спірних заявок.

На підставі залізничної накладної № 33806761 та відомості вагонів до неї відповідач 22 лютого 2018 р. надав на адресу позивача 60 вагонів для завантаження.

Ці обставини підтверджуються наявною у справі копіями вказаних накладної та відомості та не заперечуються сторонами.

Відповідно до розділу 3 Інструкції по роботі підсистеми обліку "електронних заявок" та контролю навантаження в АС Месплан для вагонів, які оформляються по одному груповому перевізному документу в кількості понад 50 вагонів, можливе разове перевищення добової електронної заявки на 4 вагони.

З урахуванням загального замовлення позивача у кількості 55 вагонів подача відповідачем позивачу 21 лютого 2018 р. більшої кількості вагонів була правомірною.

Після одержання від відповідача 60 вагонів позивач 22 лютого 2018 р. частину з них у кількості 25 вагонів повернув відповідачу на розвантажувальну колію як такі що подані без його заявок.

Це підтверджується поясненнями сторін, наявним у матеріалах справи реєстром повернутих вагонів, пам'яткою про забирання вагонів № 285 від 22 лютого 2018 р.

22 лютого 2018 р. відповідачем указані вагони були затримані на залізничній станції Гуменці, на підтвердження чого складено акти загальної форми №№ 357, 358 від 22 лютого 2018 р. та б/н від 22 лютого 2018 р.

Як вбачається з указаних документів вони складені одноособово представником відповідача без зазначення причин їх не підписання позивачем або неможливості залучення іншої особи для фіксації викладених у них обставинах.

Проте, оскільки викладені у них відомості щодо кількості та часу затримки вагонів відповідають іншим доказам у справі, суд вважає їх достатніми доказами факту затримання вагонів відповідачем.

Спір між сторонами виник з проводу нарахування плати за користування 21 з указаних вагонів, а саме №№ 97264931, 97264212, 93485621, 59306787, 59304105, 93448652, 97266704, 97151146, 97182331, 97236616, 58955345, 93481752, 97178842, 97180384, 97181283, 971811762, 97205389, 97246730, 97207823, 97273312, 97273817 та збору за їх зберігання за період їх перебування на станції Гуменці у період 22 лютого-12 та 15 березня 2018 р.

Згідно п. 2.1.16 договору позивач зобов'язаний приймати вагони, які подані за його заявкою. Відмова позивача від прийняття вагонів допускається лише у випадках, якщо виключається можливість використання замовником вагонів під перевезення вантажу внаслідок їх технічної або комерційної непридатності, на підставі відповідних документів (форм ГУ-23, ВУ-23). У разі відмови позивача від раніше замовлених спеціалізованих вагонів перевізника, що прибули на станцію навантаження, замовник письмово повідомляє станцію про відмову та сплачує плату за пробіг цих вагонів від станції, з якої вони були відправлені, до станції навантаження. Ця плата стягується за накопичувальною карткою на підставі акта загальної форми та перевізного документу по якому прибули вагони за тарифною схемою 14.

Доказів вчинення позивачем належної відмови від раніше замовлених вагонів не надано.

Відповідно до п. 46 Статуту залізниць України одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу; терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами; вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби; цей термін обчислюється з 24-ої год дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої год дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача; за зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

За таких обставин відповідач на час очікування вагонів для подачі позивачу правомірно нарахував тому плату за їх затримку та зберігання на станції.

Згідно з п. 119 Статуту залізниць України за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянам - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50% зазначених розмірів плати.

Збір за зберігання вантажу розраховується згідно з п. 8 Правил зберігання вантажів, відповідно до якого збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Розрахунок указаних платежів проведений відповідачем у накопичувальних картках №№ 12030102 від 12 березня 2018 р., 15030108 від 15 березня 2018 р. з дотриманням указаних вимог закону та умов договору між сторонами.

На підставі вказаних документів відповідач нарахував плату за користування вагонами у розмірі 148442,64 грн., збір за зберігання власного та орендованого рухомого складу у розмірі 8075,54 грн., а загалом 156518,18 грн.

Відповідно до умов розділу 4 договору відповідач списав указані кошти з його особового позивача, оскільки накопичувальні картки підписані представником позивача без заперечень.

Враховуючи, що грошові кошти у розмір 156518,18 грн. відповідач набув правомірно, то у позові про стягнення цих коштів як безпідставно набутих відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України слід відмовити.

Оскільки у позові відмовлено, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

у позові Публічного акціонерного товариства "Подільський цемент" Хмельницької області відмовити.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Повне судове рішення складене 14 грудня 2018 року.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар