ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року

м. Київ

Справа № 912/1713/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є.В. - головуючого, Мачульського Г.М., Кушніра І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Шевченко Н.А.,

розглянувши касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.10.2017 у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Степ" до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання недійсним рішення,

за участю представників:

від позивача - не з'явилися,

від відповідача - не з'явилися,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Степ" (далі - ТОВ "Степ") звернулося до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (далі - ГУ Держгеокадастр) про визнання недійсним рішення, викладеного у листі - повідомленні № 32-11-0.63-2451/2-17 від 03.03.2017 про заперечення у поновлені договору оренди землі від 26.02.2007, укладеного між Олександрійською районною державною адміністрацією та ТОВ "Степ" щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Куколівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, загальною площею - 24,78 га, в тому числі рілля - 24,78 га, кадастровий номер :02:000:9022.

1.2. Обґрунтовуючи позов ТОВ "Степ" послалося на те, що з метою реалізації свого права на поновлення договору оренди землі від 26.02.2007 товариство зверталося до відповідача з листами-повідомленнями про поновлення договору оренди землі. До листів-повідомлень були додані проекти відповідних додаткових угод про поновлення договору, спочатку на тих самих умовах, а після листа відповідача № У-20670/0-11407/0/6-16 від 29.12.2016 - на умовах запропонованих відповідачем. У відповідності до приписів частин 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" відповідач не надав відповіді позивачу на листи про поновлення дії договору оренди землі. Проте листом-повідомленням № 32-11-0.63-2451/2-17 від 03.03.2017 відповідач повідомив позивача, із посиланням на частину 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", про своє рішення щодо заперечення в поновленні договору оренди землі з підстав ненадання необхідних документів, які підтверджують належне виконання умов договору. Позивач вважає рішення відповідача, яке викладене в листі-повідомленні від 03.03.2017, незаконним, зокрема, з тих підстав, що подання доказів належного виконання договору оренди землі не передбачено нормами статті 33 Закону України "Про оренду землі".

2. Фактичні обставини справи, встановлені судами

2.1. 26.02.2007 між Олександрійською районною державною адміністрацією та ТОВ "Степ" укладено договір оренди земельної ділянки.

2.2. Строк дії договору - десять років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію ( п. 7 договору).

2.3. 11.10.2016 ТОВ "Степ" звернулось до ГУ Держгеокадастру із листом-повідомленням про поновлення договору оренди землі, до якої додало проект додаткової угоди про поновлення Договору на той самий строк і на тих самих умовах та документи, що підтверджують належне виконання орендарем умов договору.

2.4. Судами встановлено, що даний лист отримано ГУ Держгеокадастру 11.10.2016.

2.5. Відповіді на даний лист відповідач не надав.

2.6. Позивач повторно 22.11.2016 звернувся до ГУ Держгеокадастру із листом-повідомленням про поновлення договору оренди на той же строк та на тих же умовах.

2.7. 29.12.2016 у листі № У-20260/0-11407/0/6-16 відповідач запропонував позивачу укласти додаткову угоду про поновлення договору на таких умовах: - строк оренди 7 років; - орендна плата на рівні 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

2.8. Позивач погодився на запропоновані умови та направив на адресу відповідача лист-повідомлення від 31.01.2017, до якого додав проект додаткової угоди про поновлення договору на умовах, запропонованих відповідачем та документи, що вимагались відповідачем у листі-повідомленні № У-20260/0-11407/0/6-16 від 29.12.2016: копії агрохімічного паспорта поля та Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

2.9. Відповідач листом № 31-11-0.63-2451/2-17 від 03.03.2017, із посиланням на частину 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", повідомив про заперечення в поновленні договору оренди землі у зв'язку із ненаданням необхідних документів, які підтверджують належне виконання умов договору. До листа-повідомлення відповідач додав акт приймання-передачі земельної ділянки для підписання позивачем.

2.10. ТОВ "Степ" 27.03.2017, тобто по закінченню місячного терміну після завершення дії договору, звернулось до ГУ Держгеокадастру з листом-повідомленням та додатковою угодою про поновлення договору на той же строк та на тих же умовах в порядку частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

3. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

3.1. Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 02.08.17 (суддя Шевчук О.Б.) позов задоволено, визнано недійсним рішення ГУ Держгеокадастру, викладене у листі - повідомленні № 32-11-0.63-2451/2-17 від 03.03.2017 про заперечення у поновлені договору оренди землі від 26.02.2007, укладеного між Олександрійською районною державною адміністрацією та ТОВ "Степ" щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Куколівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, загальною площею - 24,78 га, в тому числі рілля - 24,78 га, кадастровий номер :02:000:9022.

3.2. Рішення суду мотивоване тим, що спірне рішення ГУ Держгеокадастру прийняте з порушенням норм чинного законодавства, а саме місячного строку, передбаченого частиною 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі"; у рішенні зазначається про ненадання документів, які, по-перше, надані позивачем відповідачу, по-друге, обов'язковість їх подання не вимагається нормами статті 33 Закону України "Про оренду землі", по-третє, такі документи не вимагались відповідачем.

3.3. Постановою колегії суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.10.2017 у складі: Антонік С.Г., Чимбар Л.О., Дармін М.О. рішення суду першої інстанції залишено без змін за тих же підстав.

4. Короткий зміст доводів та вимог касаційної скарги

4.1. ГУ Держгеокадастру у касаційній скарзі просить постанову апеляційної інстанції скасувати, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

4.2. Скарга мотивована неправильним застосуванням та порушенням апеляційним господарським судом норм чинного законодавства, а саме положень Закону України "Про оренду землі". Скаржник наголошує, що лист від 03.03.2017 не може бути розцінений як відмова орендодавця в укладенні додаткової угоди до договору, можливість оскарження якої до суду передбачено частиною 11 статті 33 Закону України "Про оренду землі"; за своїм змістом лист від 03.03.2017 є запереченням орендодавця у поновлені договору оренди землі, що передбачено змістом частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" і оскільки Держгеокадастр у визначений законом строк заперечив орендарю у поновленні договору на той самий строк і на тих же умовах, відповідно право на укладення додаткової угоди не виникло, а відповідно не може бути порушено.

5. Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

5.1. Відзиву від відповідача не надходило.

6. Позиція Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

6.1. Відповідно до частин 1, 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

6.2. Переглянувши судові рішення у касаційному порядку на підставі встановлених фактичних обставин справи, враховуючи визначені ГПК України межі такого перегляду, суд касаційної інстанції виходить із наступного.

6.3. За змістом частини 2 статті 792 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

6.4. Законом України "Про оренду землі" визначено умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі, а статтею 13 передбачено, що договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

6.5. Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами за умови дотримання порядку, визначеного частинами 2- 5 цієї норми, так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми).

6.6. Отже, стаття 33 Закону України "Про оренду землі" містить дві різні правові конструкції, а зміст права, підстави і обставини для захисту переважного права орендаря, яке виникає відповідно до частин 1- 5 зазначеної статті, не є тотожними змісту та підставам захисту його права, яке виникає за частиною 6 цієї норми.

6.7. Частиною 6 статті 33 зазначеного Закону врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на пролонгацію договору).

6.8. Суть поновлення договору оренди за змістом частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв'язку з належним виконанням договору оренди землі.

6.9. У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах. Щодо прав і обов'язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією частиною статті 33 Закону України "Про оренду землі", і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті.

6.10. З матеріалів справи вбачається, що орендодавець у визначений частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" строк повідомив орендаря про заперечення у поновленні договору оренди (лист від 03.03.2017).

6.11. Конструкція частини 6 статті 33 зазначеного Закону обумовлює відсутність факту письмового повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди, тобто вирішальне значення для поновлення договору на той саме строк і на тих самих умовах має сам лише факт заперечення орендодавця у поновленні договору, без будь якого його обґрунтування.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 29.11.2018 у справі № 912/1712/17, від 18.12.2018 у справі № 912/1600/17.

6.12. Оскільки орендодавець протягом строку, встановленого частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", заперечив у поновленні позивачу договору оренди, відповідно право на укладення додаткової угоди в порядку частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" у позивача не виникло, а отже не може бути порушено. При цьому позивач не позбавлений можливості звернутись до суду за захистом свого права у порядку частин 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

6.13. Отже, висновок судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позову є таким, що не ґрунтується на вимогах законодавства.

7. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

7.1. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:

1) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справу на новий розгляд.

7.2. Відповідно до частин 1-3 статті 311 ГПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

7.3. З огляду на викладене, рішення та постанова підлягають скасуванню. З урахуванням положень вищенаведеного процесуального законодавства та встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи колегія суддів вважає за можливе не передаючи справу на новий розгляд ухвалити нове рішення про відмову в позові.

8. Судові витрати

8.1. Витрати зі сплати судового збору у розмірі 1760 грн за подання апеляційної скарги та 1920 грн за подання касаційної скарги підлягають стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю "Степ" на користь Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Керуючись статтями 300, 301 306, 308, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області задовольнити частково.

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.10.2017 та рішення Господарського суду Кіровоградської області від 02.08.17 скасувати, прийняти нове рішення.

3. В позові відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Степ" на користь Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області 3680 грн судового збору за подачу апеляційної та касаційної скарг.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Є. Краснов

Суддя Г. Мачульський

Суддя І. Кушнір