РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.12.2018Справа № 910/11906/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., за участю секретаря судового засідання Коноплянко Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні господарську справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІЛЛАР" (04136, м.Київ, вул.Північно-Сирецька, буд. 3, )

до Приватного акціонерного товариства "Квазар" (04136, м.Київ, вул.Північно-Сирецька, буд. 3, )

про визнання недійсним договору

та за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "Квазар" (04136, м.Київ, вул.Північно-Сирецька, буд. 3, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІЛЛАР" (04136, м.Київ, вул.Північно-Сирецька, буд. 3, )

про зобов'язання вчинити дії

Представники сторін:

від позивача: Домашенко О.Є. за дов.

від відповідача: Півчук Т.В. за дов.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПІЛЛАР" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства "Квазар" про визнання недійсним вчиненого ПАТ "Квазар" одностороннього правочину, оформленого повідомленням від 31.08.2018 № 327/А про розірвання договору № 1а від 28.07.1995 року про виконання робіт і надання послуг, укладеного між позивачем та відповідачем.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі договору № 1а про виконання робіт і надання послуг від 28.07.1995, позивач отримав у користування об'єкти нерухомого майна відповідно до додатку № 1 до договору та послуги з охорони, пропуску на об'єкт оренди, та гарантію безперебійного забезпечення об'єкта оренди всіма видами енергоносіїв; відповідно до підписаної сторонами додаткової угоди № 20/3 строк дії договору № 1а від 28.07.1995 продовжено з 01.01.2018 до 31.12.2019, проте незважаючи на продовження строку дії договору відповідач 31.08.2018 направив позивачу повідомлення про відмову від договору № 1 а від 28.07.1995 і дострокове його розірвання із посиланням на ч. 3 ст. 651 ЦК України та п.5.2 договору (несплата платежів протягом 3-х місяців), зокрема відповідач повідомив про припинення з 01.09.2018 виконання робіт та надання послуг по договору, відмову від договору в повному обсязі та його розірвання, необхідність звільнення/повернення займаних позивачем приміщень/майна до 01.09.2018. За доводами позивача, відповідач шляхом направлення повідомлення від 31.08.2018 № 372/а вчинив правочин щодо одностороннього розірвання договору № 1а від 28.07.1995, який в силу положень ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 216, ч. 3 ст. 651, ч.1 ст. 782 ЦК України є недійсним, оскільки позивач належним чином сплачував платежі за договором, останній платіж проведено 02.08.2018 на користь ПрАТ «Кріпта», яке за повідомленням відповідача стало власником приміщень та правонаступником ПАТ «Квазар».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.08.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/11906/18, підготовче засідання призначено на 09.10.2018.

12.09.2018 позивачем подані письмові пояснення та додаткові докази.

Ухвалою суду від 12.09.2018 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІЛЛАР" вжито заходів забезпечення позову, а саме: зобов'язано ПАТ "Квазар" до розгляду спору по суті належним чином виконувати свої зобов'язання за Договором № 1а від 28.07.1995 з усіма змінами й доповненнями до нього, у тому числі: забезпечити безперешкодне користування ТОВ "Піллар" орендованими приміщеннями на підставі Договору № 1а від 28.07.1995; забезпечити безперешкодне користування ТОВ "Піллар" власним майном, що знаходиться в орендованих на підставі Договору № 1а від 28.07.1995 приміщеннях; забезпечити ТОВ "Піллар" енергоносіями відповідно до Договору № 1а від 28.07.1995; забезпечити безперешкодний пропускний режим працівникам ТОВ "Піллар" через прохідну ПАТ "Квазар" та проїзд через КПП автотранспорту ТОВ "Піллар" цілодобово, а також по заявці у вихідні та святкові дні, відповідно до умов Договору № 1а від 28.07.1995.

Ухвалою суду від 02.10.2018 відмовлено ПАТ "Квазар" у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 12.09.2018 у справі № 910/11906/18.

Заперечуючи проти позову, відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що на виконання умов договору № 1а від 27.08.1995, з урахуванням додаткових угод № 78/511 від 03.05.2017, № 210/511 від 01.03.2016, Пат «Квазар» було надано ТОВ «Піллар» у користування нежилі приміщення, загальною площею 20 010,60 кв.м., у звязку з чим у останнього виник обов'язок сплачувати орендні та інші платежі за користування комунальними послугами до 15 числа поточного місяця за попередній місяць, проте всупереч умовам договору ТОВ «Піллар» неналежним чином сплачував орендну плату та спожиті послуги за період квітень-серпень 2018, у звязку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 3 956 316,76 грн.. Про наявність боргу та необхідність його оплати та наслідки несплати відповідно до пп.5.2-.5.3 договору наймача було повідомлено листом за вих. № 261/А від 03.07.2018, у відповідь на який здійснено 02.08.2018 платіж у розмірі 100 000,00 грн., листом за вих. № 317/А від 29.08.2018, у відповідь на який ТОВ «Піллар» висловив свою незгоду із вимогою оплати боргу та послався на безпідставність вимог у листі за вих. № 317/А від 29.08.2018. Пояснює, що оскільки у ТОВ «Піллар» склалась заборгованість з плати за користування майном за період квітень-серпень 2018, яку останній відмовився сплачувати, ПАТ «Квазар» листом за вих. № 327/А від 31.08.2018 повідомило наймача про відмову від договору № 1а від 28.07.1995 та його розірвання, висловило вимогу до 01.09.2018 повернути/звільнити майно/приміщення, що відповідає положенням ст. 782 ЦК України, п.5.2 договору. Відповідач стверджує, що відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦЦ України, ч. 2 ст. 782 ЦК України договірні відносини сторін припинились з розірванням договору з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору, лист ПАТ «Квазар» вих. № 327/А від 31.08.2017 не є одностороннім правочином в розумінні ст. 202 ЦК України та до нього неможливо застосувати правові наслідки недійсності правочину, передбачені ст. 216 ЦК України, тому провадження у справі належить закрити на підставі п.2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв'язку із відсутністю предмета спору.

Також, 02.10.2018 до суду відповідачем подано зустрічний позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІЛЛАР", в якому відповідач, посилаючись на вищевикладені доводи, зазначені у відзиві щодо наявність простроченого зобов'язання наймача по оплаті платежів за три місяці, припинення правовідносин сторін з 01.09.2018 у зв'язку з розірвання договору з моменту отримання листа за вих.№ 327/А від 31.08.2018, заявив вимогу зобов'язати ТОВ «Піллар» повернути ПАТ "Квазар" орендовані згідно договору № 1а від 27.07.1995 про виконання робіт і надання послуг нежитлові приміщення, загальною площею 20 010,60 кв.м. шляхом підписання Акту приймання-передачі майна.

Ухвалою суду від 08.10.2018 прийнято зустрічний позов Приватного акціонерного товариства "Квазар" до спільного розгляду з первісним позовом та об'єднано їх в одне провадження.

09.10.2018 через канцелярію суду відповідачем подано заяву про відвід судді Ярмак О.М. від розгляду справи № 910/11906/18.

Ухвалою суду від 09.10.2018 зупинено провадження у справі № 910/11906/18 до вирішення заяви Приватного акціонерного товариства "Квазар" про відвід судді Ярмак О.М. від розгляду справи № 910/11906/18.

Ухвалою суду від 12.10.2018 відмовлено Приватному акціонерному товариству "Квазар" у задоволенні заяви про відвід судді.

Ухвалою суду від 16.10.2018 поновлено провадження у справі, підготовче засідання призначено на 13.11.2018.

13.11.2018 через канцелярію суду відповідачем подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

В судовому засіданні 13.11.2018 позивачем подано клопотання про витребування доказів; судом оголошено перерву на 20.11.2018.

16.11.2018 через канцелярію суду позивачем подано відзив на зустрічний позов та відповідь на відзив, в яких вказує, що вчинення відповідачем одностороннього розірвання договору №1а від 28.07.1995 обумовлене несплатою наймачем протягом 3 місяців платежів по договору, разом з тим згідно ч. 1 ст. 761 ЦК України, право передачі майна у найм належить власникові речі або особі, якій належить майнові праві, але ПАТ «Квазар» передав нерухоме майно у користування ТОВ «Піллар» за договором як власник такого нерухомого майна, а в подальшому повідомляв про необхідність переукладання договору у зв'язку із зміною власника, відповідно до даних з ЄДРПОУ ПАТ «Кріпта» є правонаступником ПАТ «Квазар», об'єкт оренди за договором за ПАТ «Квазар» не зареєстрований, наймач неодноразово звертався із вимогами про надання документів на підтвердження права власності відповідача на майно, що передано в оренду, які залишені без задоволення. Посилаючись на вказані обставини, зазначає, що ПАТ «Квазар» на момент вчинення правочину щодо одностороннього розірвання договору № 1а від 28.07.1995 не був власником майно, а отже не був належною стороною договору не мав відповідних повноважень наймодавця, тому розірвання договору позивач вважає недійсним, а вимоги за зустрічним позовом безпідставними.

У судовому засіданні 20.11.2018 оголошувалась перерва у підготовчому засіданні до 22.11.2018.

22.11.2018 через канцелярію суду відповідачем подані письмові заперечення проти клопотання про витребування доказів.

За результатом розгляду клопотання позивача про витребування доказів, в якому він просить витребувати у Приватного акціонерного товариства «КВАЗАР» належним чином засвідчену копію розподільчого балансу, затвердженого рішенням зборів акціонерів ПАТ «КВАЗАР» від 29.01.2018, а також документів, що підтверджують право власності ПАТ «КВАЗАР» на нерухоме майно, яке є об'єктом оренди за договором від 28.07.1995 року №1а, суд відмовив у його задоволені відповідно до ч.1 ст.81 ГПК України, у зв'язку з пропуском позивачем встановленого строку для подання відповідного клопотання та за відсутності обґрунтування неможливості його подання у встановлений строк, тобто разом з поданням позовної заяви; відомості щодо вказаної процесуальної дії занесено до протоколу судового засідання 22.11.2018.

22.11.2018 через канцелярію суду позивачем подано клопотання про залучення третьої особи, в якому просить залучити до участі у справі Приватне акціонерне товариство «Кріпта».

Розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІЛЛАР" про залучення до участі у справі Приватного акціонерного товариства «Кріпта», суд відмовив у його задоволенні у зв'язку з не обґрунтованістю та відсутності підстав для його задоволення, відомості щодо вказаної процесуальної дії занесено до протоколу судового засідання 22.11.2018.

Ухвалою суду від 22.11.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.12.2018.

У судовому засіданні 04.12.2018 представник позивача подав заяву про зупинення провадження у справі до розгляду справи № 910/13234/18 за позовом ПАТ «Квазар» до ТОВ «Піллар» про стягнення 4 195 165,81 грн. заборгованості по договору № 1а від 28.07.1995 у звязку із неналежним виконанням ТОВ «Піллар» зобов'язань щодо сплати орендної плати та наданих послуг, оскільки у справі № 910/13234/18 будуть встановлені обставини щодо належного чи неналежного виконання зобов'язання ТОВ «Піллар» по договору, у т.ч. щодо строку невиконання, які впливають на вирішення та мають преюдиціальне значення для даної справи.

Ухвалою суду від 04.12.2018 за результатом розгляду клопотання позивача про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі № 910/13234/18 відмовлено у зв'язку із недоведеністю підстав об'єктивної неможливості розгляду даної справи та встановлення обставин невиконання зобов'язань по договору за наданими доказами.

Судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

28.07.1995 між ТОВ «Квазар» (виконавець за договором), правонаступником якого є відповідач та ТОВ «Піллар Лтд» (замовник за договором), правонаступником якого є позивач, був укладений договір № 1а про виконання робіт та надання послуг, за умовами якого виконавець передає в оренду об'єкти згідно додатку № 1 до договору, а саме: цілісний майновий комплекс, загальною площею 980,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Північно-Сирецька, 3, для організації ділянки по виробництву монокристалічного кремнію, забезпечити замовника усіма видами енергоносіїв і зв'язку згідно додатку № 2 до договору і гарантує безперебійне забезпечення всіма видами енергоносіїв, також передає в оренду обладнання, визначене в додатку № 5, також замовник передає, а виконавець приймає під охорону об'єкти згідно додатку № 4.

Відповідно до положень пп.4.1, 4.3 договору, за надані послуги замовник перераховує на розрахунковий рахунок виконавця щомісячну плату у сумах, визначених у додатках № 1, № 2, № 3, № 4, № 5 до 10 числа поточного місяця за попередній місяць на підставі платіжних вимог, оформлених виконавцем до 5 числа.

Згідно п.1.7 договору, договір діє з 15.07.1995 по 31.12.2005 року, по закінченню строку договір може бути продовжений за спільною згодою сторін.

Сторонами неодноразово було підписано додаткові угоди до договору. Додатковою угодою № 43/511 від 26.02.1996 було визначено строк оплати платежів по договору до 15 числа поточного місяця за попередній місяць по двохсторонньому акту здачі-приймання наданих послуг та виконаних робіт, переданому замовником по технічних каналах зв'язку за 5 банківських днів до вказаного строку. Додатковими угодами № 209/5811 від 01.03.2016, № 210/511 від 01.03.2016 сторони змінили розмір орендної площі та погодили розмір орендної плати з 01.03.2016 у сумі 735 673, 86 грн. та 4284,00 грн. відповідно до Інвентаризаційний відомостей обліку площі. Додатковою угодою № 78/511 від 03.05.2017 замовником було прийнято в оренду додаткову площу приміщень, орендна плата погоджена у розмірі 738 744,06 грн.

Додатковою угодою № 20/03 від 20.03.2008 змінено п.1.7 договору та встановлено, що договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2019 року включно. По закінченню вказаного строку договір може бути продовжений за спільною згодою сторін.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що 31.08.2018 виконавцем послуг - ПАТ «Квазар» було надано замовнику - ТОВ «Піллар» лист № 327/А від 31.08.2018, в якому ПАТ «Квазар» посилаючись на отримання відповіді від ТОВ «Піллар» про відмову від оплати заборгованості у розмірі 3 188 919,36 грн. по договору № 1а від 28.07.1995, керуючись ч. 6 ст. 193 ГК України, ч.1 п. 1 ст. 611, ч. 3 ст. 651, пп.5.2-5.3 договору, повідомив, що з 01.09.2018 припиняє виконання робіт та надання послуг по договору № 1а від 28.07.1995, з 01.09.2018 відмовляється від договору № 1а від 28.07.1995 у повному обсязі та розриває його, до 01.09.2018 (не включно) вимагає звільнення повернення займаних ТОВ «Піллар» приміщень/майна.

Позивач просить визнати недійсним вчинений ПАТ «Квазар» односторонній правочин, оформлений повідомленням від 31.08.2018 № 327/А про розірвання договору № 1а від 28.07.1995 про виконання робіт і надання послуг, посилаючись на належне виконання своїх зобов'язань, здійснення платежу у сумі 100 000,00 грн. на рахунок ПрАТ «Кріпта» 02.08.2018, чим недопущено прострочення платежів з боку позивача протягом 3 місяців, що було б підставою для розірвання договору відповідно до п.5.2 договору, та стверджує, що на моменту оспорюваних дій відповідача, останній не мав прав наймача, оскільки відбулось перехід прав власника майна від ПАТ «Квазар» до ПрАТ «Кріпта», який є правонаступником ПАТ «Квазар».

Зустрічний позов відповідача про зобов'язання позивача повернути орендовані нежитлові приміщення, загальною площею 20 010,60 кв.м. шляхом підписання Акту приймання-передачі майна мотивований тим, що внаслідок несплати наймачем орендних платежів протягом трьох місяців підряд за актами № 3/0418 від 30.04.2018, № 3/0518 від 31.05.2018, № 3/0618 від 30.06.2018, у ПАТ «Квазар» як наймодавця виникло право відмовитись від договору і вимагати повернення майна з моменту одержання ТОВ «Піллар» повідомлення від 31.08.2018 № 327/А про розірвання договору № 1а від 28.07.1995, зокрема повідомлення отримано 31.08.2018.

Проаналізувавши доводи сторін, надані докази, надавши правову кваліфікацію спірним правовідносинам, судом встановлено наступне.

Внаслідок укладення Договору № 1а про виконання робіт і надання послуг від 28.07.1995 між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір № 1а про виконання робіт і надання послуг від 28.07.1995 є договором найму (оренди), а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України, Глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частин 1, 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ст. 765 ЦК України).

Як вбачається з наданих матеріалів, за умовами договору № 1а про виконання робіт і надання послуг від 28.07.1995 позивач отримав у користування приміщення та зобов'язався здійснювати оплату орендної плати та інших платежів до 15 числа поточного місяця за попередній місяць на підставі Актів приймання-передачі виконаних робіт та наданих послуг.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 286 ГК України орендна плата сплачується орендарем незалежно від результатів його господарської діяльності.

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 782 ЦК України передбачено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Матеріалами справи встановлено факт невиконання наймачем (замовником) - ТОВ «Піллар» своїх зобов'язань щодо оплати орендної плати та інших платежів по договору № 1 а від 28.07.1995, протягом трьох місяців підряд: за квітень, травень, червень 2018 року.

Відповідно до умом п.4.3 договору в редакції додаткової угоди № 43/511 від 26.02.1996 до договору платежі за квітень по Акту № 3/0418 від 30.04.2018 на суму 884 337,86 грн. повинні бути сплачені до 15 травня 2018, за травень 2018 по Акту № 3/0518 від 31.05.2018 на суму 825 247,92 грн. - до 15 червня 2018, за червень 2018 по Акт № 3/0618 від 30.06.2018 на суму 803 823,20 грн. - до 15 липня 2018, за липень 2018 по Акту № 3/0718 від 31.07.2018 на суму 775 510,38 грн. - до 15 серпня 2018.

Акти наданих послуг № 3/0418 від 30.04.2018, № 3/0518 від 31.05.2018 підписані та скріплені печатками обох сторін, Акти № 3/0618 від 30.06.2018, № 3/0718 від 31.07.2018 ТОВ «Піллар» не підписані, проте наявними листами підтверджується їх надання виконавцем замовнику для підписання та отримання цих актів ТОВ «Піллар», що засвідчено відповідною відміткою на листах із зазначенням дати номера вхідної документації, прізвища та підпису отримувача.

Доказів здійснення замовником (наймачем) оплати вказаних актів, в тому числі у визначені договором строки, суду не надано.

Позивачем не доведено підстав звільнення від оплати орендної плати та інших платежів по договору у вказаний період, належними засобами доказування не спростовано наявність заборгованості по оплаті за квітень, травень, червень, липень 2018 року, строк яких настав відповідно 15 травня 2018 року, 15 червень 2018 року, 15 липень 2018, 15 серпня 2018 року.

Посилання позивача на ту обставину, що ним здійснено платіж 100 000,00 грн. 02.08.2018 в рахунок погашення боргу і таким чином не допущено прострочення здійснення платежів протягом 3 місяців, не приймаються судом, оскільки кошти у сумі 100 000,00 грн. були сплачені в серпні 2018 та зараховані відповідно до призначення платежу - оплату здійснено за квітень 2018, і не спростовують встановленого факту невиконання зобов'язань до дати вказаного платежу більше ніж за три місяці підряд, зокрема за квітень, травень, червень 2018 року, строк оплати за третій місяць підряд настав 15.07.2018.

Стверджування позивача про зміну власника орендованого майна з ПАТ «Квазар» на ПрАТ «Кріпта», та не надання йому документів на підтвердження прав наймодавця/власника майна ПАТ «Квазар» не звільняє його від обов'язку доказування, до дати внесення змін до договору в частині зміни наймодавця, переходу його прав та обов'язків до іншої особи, не є підставою для звільнення позивача від прямо встановленого умовами договору зобов'язання по оплаті орендних та інших платежів у погодженому порядку.

Таким чином, як встановлено судом та не спростовано сторонами, позивач не здійснив оплату орендної плати та інших платежів по договору понад три місяці підряд, що є підставою для настання відповідних наслідків, встановлених законом та договором..

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Аналогічне положення визначено у п.5.2 договору, зокрема договір може бути розірваний, у т.ч. якщо замовник протягом 3-х місяців не здійснює виплати відповідно до п.4.3-.4.5 договору.

Із листування сторін вбачається, що 03.07.2018, 29.08.2018, 30.08.2018 ПАТ «Квазар» звертався до ТОВ «Піллар» із вимогами № 261/А від 03.07.2018, № 317/А від 29.08.2018 про сплату заборгованості, у т.ч. по договору № 1а від 28.07.1995 та повідомляв про наслідки, передбачені пп.5.2-5.3 договору.

30.08.2018 ТОВ «Піллар» листом за вих.№ 172 у відповідь на вимогу № 317/А від 29.08.2018 щодо сплати заборгованості в строк до 31.08.2018 повідомило про безпідставність такої вимоги, враховуючи факт ненадання підтверджуючих документів про право власності наймодавця - ПАТ «Квазар», а не іншої особи, на орендоване ТОВ «Піллар» майно.

Враховуючи те, що наймач - ТОВ «Піллар» не сплачував орендну плату понад три місяці підряд, наймодавцем - ПАТ «Квазар» прийнято рішення про відмову від договору оренди, у зв'язку з чим 31.08.2018 направлено спірне повідомлення № 327/А від 31.08.2018.

Зокрема, 31.08.2018 було вручено ТОВ «Піллар» лист № 327/А від 31.08.2018, в якому ПАТ «Квазар» посилаючись на отримання відповіді від ПАТ «Піллар» про відмову від оплати заборгованості у розмірі 3 188 919,36 грн. по договору № 1а від 28.07.1995, керуючись ч. 6 ст. 193 ГК України, ч.1 п. 1 ст. 611, ч. 3 ст. 651, пп.5.2-5.3 договору, повідомив, що з 01.09.2018 припиняє виконання робіт та надання послуг по договору № 1а від 28.07.1995, з 01.09.2018 відмовляється від договору № 1а від 28.07.1995 у повному обсязі та розриває його, до 01.09.2018 (не включно) вимагає звільнення повернення займаних ТОВ «Піллар» приміщень/майна.

Отримання зазначеного листа ТОВ «Піллар» 31.08.2018 підтверджується наявними в справі матеріалами та жодної із сторін не оспорюється.

Отже, позивач скористався своїм правом на відмову від договору, тому договір № 1а від 28.07.1995 в силу положень ч. 2 ст. 782 Цивільного кодексу України є розірваним з 01.09.2018 року шляхом односторонньої відмови від договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 202 ГК України господарське зобов'язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду.

Згідно з ч.ч. 2,3 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

За приписами ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі

Відповідно до ч. 2 ст. 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

У пункті 2.2.2 договору № 1 а від 28.07.1995 визначено, що замовник (наймач) зобов'язаний у зв'язку із закінченням строку договору, а також при достроковому його розірванні в 3-х місячний строк здати об'єкти оренди у справному стані відповідно до додатку № 1 за двостороннім актом.

Оскільки на момент розгляду спору акт прийому-передачі орендованого майна за договором № 1а від 28.07.1995 не підписано, інших доказів повернення орендодавцю орендованого позивачем майна/приміщень не подано, враховуючи встановлений судом факт припинення правовідносин сторін з 01.09.2018 шляхом реалізації наймодавцем визначеного ст. 782 ЦК України права на відмову від договору, вимоги відповідача за зустрічним позовом про зобов'язання позивача повернути орендовані нежитлові приміщення, загальною площею 20 010,60 кв.м. шляхом підписання Акту приймання-передачі майна є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог за первісним позовом про визнання недійсним, вчиненого ПАТ "Квазар" одностороннього правочину, оформленого повідомленням від 31.08.2018 № 327/А про розірвання договору № 1а від 28.07.1995 року про виконання робіт і надання послуг, укладеного між позивачем та відповідачем, суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однією сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Відповідно до частин 1-3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Суд, здійснивши правовий аналіз оспорюваного повідомлення від 31.08.2018 № 327/А про розірвання договору № 1а від 28.07.1995 року про виконання робіт і надання послуг, та обставин справи, дійшов висновку, що ПАТ «Квазар» оформленням повідомлення листом від 31.08.2018 № 327/А було реалізовано своє право в розумінні ст. 782 ЦК України щодо розірвання договірних відносин, таким чином вчинено односторонній письмовий правочин щодо розірвання договору № 1а від 28.07.1995.

Загальні правові засади визнання правочину недійсним визначено у ст. 215 ЦК України, частиною першою якої передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Таким чином, для визнання недійсним у судовому порядку правочину необхідно встановити, що правочин не відповідає вимогам закону, або ж його сторонами (стороною) при укладенні було порушено господарську компетенцію.

Підставами позову щодо визнання недійсним, вчиненого ПАТ "Квазар" одностороннього правочину, оформленого повідомленням від 31.08.2018 № 327/А про розірвання договору № 1а від 28.07.1995 року про виконання робіт і надання послуг, укладеного між позивачем та відповідачем, позивач вказує:

- невідповідність правочину вимогам ч. 3 ст. 651, ч. 1 ст. 782 ЦК України, враховуючи належне виконання своїх зобов'язань по договору, відсутність будь-яких прострочень здійснення платежів зі свого боку протягом трьох місяців;

- невідповідність правочину вимогам ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 216 ЦК України, зокрема відсутність в момент вчинення оспорюваного одностороннього правочину необхідного обсягу цивільної дієздатності у ПАТ «Квазар», а саме прав власника майна, що передано в оренду по договору № 1 а від 28.07.1995.

Частинною 3 статті 215 ЦК України передбачено, що оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним в судовому порядку за позовом однієї із сторін цього правочину або іншої заінтересованої особи, що заперечують його дійсність на підставах, встановлених законом.

Пунктом 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" визначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом надано оцінку діям ПАТ «Квазар» щодо оформлення повідомлення від 31.08.2018 № 327/А про розірвання договору № 1а від 28.07.1995 року про виконання робіт і надання послуг, укладеного між позивачем та відповідачем.

Оскільки на підставі наданих доказів та пояснень сторін встановлено наявність порушення наймачем (замовником) - ПАТ «Піллар» своїх зобов'язань по договору № 1а від 280.7.1995 щодо оплати платежів по договору протягом трьох місяців підряд, тому дії відповідача щодо відмови від договору, висловлені у формі повідомлення від 31.08.2018 № 327/А відповідають положенням ч. 3 ст. 651, ч. 1 ст. 782 ЦК України та умовам п.5.2 самого договору № 1а від 28.07.1995.

Стверджування позивача про належне виконання своїх договірних зобов'язань в частині здійснення платежів по договору та невідповідність оспорюваного правочину ч. 3 ст. 651, ч. 1 ст. 782 ЦК України не підтверджені належними засобами доказування та спростовуються встановленими обставинами справи та наданими доказами.

На підтвердження вказаних доводів про невідповідність правочину вимогам ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 216 ЦК України, зокрема відсутність в момент вчинення оспорюваного одностороннього правочину необхідного обсягу цивільної дієздатності у ПАТ «Квазар», а саме прав власника майна, що передано в оренду по договору № 1 а від 28.07.1995, позивачем також не подано жодних належних та достатніх доказів у порядку статей 76, 79 Господарського процесуального кодексу України.

Доказів вибуття об'єкта оренди по договору № 1а від 28.07.1995 із власності ПАТ «Квазар», у т.ч. переходу права власності на користь ПрАТ «Кріпта», станом на час отримання ТОВ «Піллар» повідомлення від 31.08.2018 № 327/А про розірвання договірних відносин по договору, суду не надано.

Листування сторін щодо правонаступництва ПАТ «Квазар» іншою юридичною особою - ПрАТ «Кріпта», необхідність внесення змін до договору в частині зміни власника, не є доказами зміни власника майна в розумінні норм чинного законодавства України.

Всупереч ст.ст. 74, 76 ГПК України позивачем не надано доказів на підтвердження своїх доводів, що оспорюваний правочин був укладений особою, яка не була його власником, що було б підставою для визнання його недійсним відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України.

Таким чином, проаналізувавши положення чинного законодавства та наявні в матеріалах справи докази, суд не знайшов підстав для задоволення зустрічних позовних позовних вимог в зв'язку з їх безпідставністю та недоведеністю.

Відповідно до ст.129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору у разі відмови у задоволенні первісного позову покладаються на позивача. Витрати по сплаті судового збору, враховуючи задоволення позовних вимог за зустрічним позовом, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 60, 86, 129, 180, 233, 236-240 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1.У задоволенні первісного позову відмовити повністю.

2. Зустрічний позов задовольнити повністю.

2.1. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "ПІЛЛАР" (04136, м.Київ, вул.Північно-Сирецька, буд. 3, ) повернути Приватному акціонерному товариству "Квазар" (04136, м.Київ, вул.Північно-Сирецька, буд. 3, ) орендовані згідно договору № 1а від 27.07.1995 про виконання робіт і надання послуг нежитлові приміщення, загальною площею 20 010, 60 кв.м. шляхом підписання Акту приймання-передачі майна.

2.2 Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІЛЛАР" (04136, м.Київ, вул.Північно-Сирецька, буд. 3, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Квазар" (04136, м.Київ, вул.Північно-Сирецька, буд. 3, ) 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено: 18.12.2018

Суддя О.М.Ярмак