номер провадження справи 15/122/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2018 Справа № 908/2246/18

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Горохова І.С., при секретарі судового засідання Чернетенко А.С. розглянувши матеріали

за позовом Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (ПрАТ «Азовсталь»), 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорського 1

до відповідача Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» (АТ «ЗФЗ»), 69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна 11

про стягнення коштів

За участю представників сторін та учасників процесу:

від позивача: Чайкіна К.О. довіреність № 09-18/6297 від 29.01.2018;

від відповідача: Сиваш А.М., довіреність №18-72 від 02.05.2018;

Верба В.В., довіреність № 18-68 від 02.05.2018.

Суть спору:

30.10.2018 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м. Маріуполь, Донецька область до відповідача Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів», м. Запоріжжя про стягнення суми основного боргу за договором № 012/16-29 від 02.11.2016 в розмірі 120 048,29 грн, 3% річних у розмірі 6822,94 грн, пеню в розмірі 37 534,00 грн, всього 164 405,23 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2018, справу № 908/2246/18 передано на розгляд судді Горохову І.С.

Ухвалою суду від 02.11.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №908/2246/18, присвоєно справі номер провадження 15/122/18. Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 29.11.2018.

Ухвалою суду від 29.11.2018 відкладено розгляд справи у порядку спрощеного провадження на 14.12.2018.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідачем належним чином не виконано зобов’язання щодо своєчасної оплати отриманого товару на підставі договору поставки, у зв’язку з чим за Акціонерним товариством «Запорізький завод феросплавів» утворилась заборгованість у розмірі 120 048,29 грн. У зв’язку з цим позивач просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість, а також нараховані на суму боргу пеню в сумі 37 534,00 грн та 3 % річних у розмірі 6822,94 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на ст. ст. 526, 610, 611, 625, 692, Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193, 216, 217 Господарського кодексу України та умови договору № 012/16-29 від 02.11.2016. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні 14.12.2018 представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач надав відзив на позов, відповідно до якого заперечив проти позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначив, що відповідач повідомив позивача про факт виявлення відхилень по якісному показнику і зупинив приймання відвантаженого товару до направлення представника позивача для проведення спільного приймання товару. З метою виявлення фактичних показників якості і кількості відвантаженого позивачем товару, відповідач звернувся до Запорізької торгівельно-промислової палати, як до незалежного експерта. Відповідно до п. 4.2. СОУ МПП 75.160-323 «Кокс кам'яновугільний та пековий, правила приймання», 05.12.2016 відповідачем було здійснене комісійне приймання партії товару відвантаженого позивачем на адресу відповідача, та його контрольне випробовування спільно з представником незалежного сюрвеєра Запорізької ТПП, в ході якої була виявлена наступна невідповідність якісної характеристики товару умовам договору, а саме: зміст фракції 0-10 мм склав 17,78 %, при граничному показнику не більше ніж 12 %, згідно ТУ У для поставлено товару, відхилення склало 5,78 %. У висновку експерта зазначено, що за результатами перевірки якості відібраних проб від партії горішка коксового, відповідно даним товаросупровідних документів, клас крупності 10-25 мм, марка ОК2 згідно ТУ У 19.1-0:2012 в загальній кількості 50 350 кг, відвантаженого до вантажоодержувача в з.д. вагоні № 53602314, на відповідність його даним сертифікату якості № 2/754 від 25.11.2016, вимогам ТУ У 19.1-0:2012 «Горішок коксовий. Технічні умови» виявлено наступне: фактичний зміст кусків горішка коксового крупністю нижче нижчої межі склав 17,8 %. Виходячи з вищевказаного свідчить, що надана до експертизи партія Горішка коксового класу крупності 10-25 мм, марка ОК2 не відповідає даним сертифікату якості № 2/754 від вимогам ТУ У 19.1-0:2012 та умовам договору по показнику якості «Крупність». На час укладання договору та здійснення поставки товару існує спеціалізований стандарт для даного виду коксохімічної продукції, а саме СОУ МПП 75.160-322:2010 «Кокс кам'яновугільний та пековий, правила приймання», затвердженого Наказом № 281 від 14.06.2010 Міністерства промислової політики України, згідно якого покупець («Споживач») зобов'язаний здійснювати контрольне перевіряння якості коксового горішка (п.4.2.5). Відповідач здійснив приймання товару з дотриманням умов спеціалізованого стандарту СОУ МПП. Будь-які інші правила приймання законодавцем не передбачені. Правила приймання зазначені у договорі не повинні суперечити вимогам діючого законодавства України. Результати нейтральної лабораторії не підтвердили якісні показники відвантаженого позивачем товару, які були зазначені у сертифікатах якості, тому кінцевими для розрахунку є дані нейтральної лабораторії у відповідності з п.4.2.6 СОУ МПП. На думку відповідача, необхідно застосувати знижку ціни на підставі ст. 678 Цивільного кодексу України. Про невідповідність показника «крупності» був повідомлений позивач, а також було попереджено, що відповідач приймає товар з дисконтом 2,5% за кожний процент перевищення від встановленого в ТУ У значення по крупності для коксового горіха 14,45%~((17,78%-12%)*2,5%). Таким чином рахунок № 91301126 від 27.11.2016 відповідачем було акцептовано частково, а саме на суму 1 106 908,50 грн з ПДВ з урахуванням дисконту. Оскільки ціна на зазначену партію продукції змінилася по основному рахунку, то коригувальний рахунок позивача до рахунку № 91301126 від 27.11.2016 взагалі не підлягав оплаті. Просив в задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Розгляд справи відповідно до вимог ст. 222 ГПК України здійснювався за допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме програмно – апаратного комплексу «Оберіг».

В судому засіданні 14.12.2018 судом, в порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення, судом оголошено, що повний текст рішення буде складено 19.12.2018.

Заслухавши доводи представників позивача та відповідача, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд встановив наступне.

02.11.2016 Приватним акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь» (позивач, постачальник) та Акціонерним товариством «Запорізький завод феросплавів» (відповідач, покупець) укладено договір № 012/16-29.

Відповідно до п. 1.1. договору, постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупцю продукцію коксохімічного виробництва (далі за текстом - товар) у відповідності з сортаментом, якістю та строками, в об'ємах, по цінах та на умовах передбачених в Специфікаціях до цього договору, які є його невід'ємною частиною, а покупець зобов'язався прийняти товар та оплатити на умовах цього договору.

Відповідно до п. 2.1 договору, постачальник зобов'язується здійснити поточні поставки товару, обумовленого в Специфікаціях до цього договору, на умовах FСА залізнична станція Сартана Донецької залізниці (згідно правил ІНКОТРЕМС-2010), що підтверджується залізничними накладними (квитанціями), якщо інші умови поставки не визначені Специфікаціями до цього договору. Моментом поставки (дата поставки) товару вважається дата штемпеля (електронного підпису) станції Сартана на залізничній квитанції (квитанції про приймання вантажу на маршрут або групу вагонів), якщо інше не передбачене базисними умовами поставки, узгодженими сторонами в Специфікації.

Згідно з п. 2.2. договору, покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар, на умовах, визначених у договорі.

Відповідно до 5.1 договору покупець здійснює приймання товару за якістю у постачальника із залученням незалежного сюрвейєра з наступним оформленням звіту про інспекцію якості товару, попередньо провівши огляд порожнього рухомого складу, у відповідності з Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 № П-7 зі змінами та доповненнями. У випадку виявлення неякісного Товару відвантаження партії товару не проводиться.

Якісні показники, вказані в звіті інспекції якості (% вологи, фракційний склад, вміст зольності), визначені при вхідному контролі якості у постачальника є остаточними при взаєморозрахунках для обох сторін.

Покупець має право для внутрішнього контролю якості періодично здійснювати відбір проб з вагону на території покупця по ГСТУ 322-12-3-95 п. 5.3.2 за додатком А або по СОУ МПП 75.160.-323:2010 з врахуванням умов цього договору та в частині, що не суперечить Договору.

Пунктом 5.2 умов договору передбачено, що покупець здійснює приймання товару за кількістю на підставі залізничних накладних у відповідності з Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 року № П-6 зі змінами та доповненнями. У випадку виявлення недостачі товару виклик представника постачальника обов'язковий. Виклик здійснюється за факсом постачальника 8 0629 468441. Кількість товару, який надійшов (вага нетто) визначається шляхом вирахування з ваги брутто кожного вагону (або групи вагонів по одній залізничній накладній), визначеного на залізничних вагах, ваги тари вагона (або групи вагонів по одній залізничній накладній), вказаної в залізничній накладній.

На виконання умов договору сторонами підписана Специфікація № 1 від 02.11.2016, відповідно до п. 2 якої передбачені наступні умови поставки товару: FСА залізнична станція Сартана Донецької залізниці, а також допускається поставка на умовах СРТ залізнична станція Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці.

Відповідно п. 3 Специфікацій базова ціна на умовах поставки FСА складає еквівалент 226,25 доларів США/тонну сухої ваги без врахування ПДВ в національній валюті України за курсом НБУ, який діяв на дату оплати.

Первинні документи (рахунки), оформлюються за датою відвантаження, вказаної в залізничній накладній, за ціною за 1 т товару в безводній вазі без врахування ПДВ, з переведенням базової ціни за офіційним курсом гривні до долару США, встановленому Національним банком України, станом на 00:00 годин дати відвантаження товару.

У випадку зміни ціни товару на дату оплати, постачальник виставляє покупцю корегувальні рахунки и розрахунки корегування до податкових накладних.

Пунктом 4 Специфікації визначені наступні умови оплати поставленої продукції: оплата узгодженої сторонами кількості Товару, що постачається згідно цієї Специфікації, проводиться протягом 30 (тридцяти) банківських днів після відправлення покупцю сканованих копій рахунків по електронній пошті або засобами факсимільного зв'язку. Покупець здійснює оплату за поставлений товар виходячи з перерахунку базової ціни в доларовому еквіваленті в національну валюту України за офіційним курсом НБУ UAH/USD на дату здійснення такого платежу (платежів), передбачених умовами специфікації к договору.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору та Специфікації №1 позивачем здійснено поставку товару на адресу відповідача в вагонах № № 50058593, 53602314, 53534210, 60462017 згідно рахунку № 91301126 від 27.11.2016, та коригування № 91313741 від 19.01.2017 до рахунку № 91301126, що підтверджується: залізничною накладною № 52711215 від 27.11.2016 (вагон № 50058593) та посвідченням якості № 2/752 від 25.11.2016; залізничною накладною № 52711298 від 27.11.2016 (вагон № 53602314) та посвідченням якості № 2/754 від 25.11.2016; залізничною накладною № 52707023 від 27.11.2016 (вагон № 53534210) та посвідченням якості № 1/751 від 25.11.2016; залізничною накладною № 52711264 від 27.11.2016 (вагон № 60462017) та посвідченням якості № 1/755 від 26.11.2016.

Відповідачем була здійснена часткова оплата рахунку № 91301126, на суму 1 106 908,50 грн), що підтверджується банківською випискою за 19.01.2017.

Коригування № 91313741 від 19.01.2017 (у зв'язку із зміною курсу) до рахунку № 91301126 (на суму 76 650,58 грн.) Відповідачем не сплачено в повному обсязі.

Загальна сума простроченої заборгованості відповідача за отриманий товар складає 120 048,29 грн та залишається неоплаченою.

З урахуванням вище викладеного, позивач звернувся за захистом своїх порушених прав до суду.

Аналіз норм чинного законодавства та наданих матеріалів, дає суду можливість зробити висновки, що правовідносини сторін врегульовані договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України господарські зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні приписи містить стаття 193 Господарського кодексу України.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

В порушення умов п. 2.2 договору відповідач свої зобов’язання з оплати вартості товару в строк не виконав.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов’язковим для виконання сторонами.

З урахуванням вимог ст. 638 Цивільного кодексу України, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору а відтак договір є укладеним.

Доказів розірвання договору, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, або визнання недійсним договору внаслідок недодержання сторонами в момент його вчинення вимог чинного законодавства України, сторонами у справі не надано. Не надано також і доказів того, що сторони відмовились від виконання договору в силу певних об’єктивних обставин.

Неналежне виконання відповідачем зобов’язань підтверджено матеріалами справи. Доказів повної оплати основного боргу відповідачем суду не надано. З огляду на викладене, вимоги, щодо стягнення основної суми боргу в розмірі 120 048,29 грн задовольняються.

За порушення виконання відповідачем грошового зобов’язання позивач просив стягнути з відповідача пеню за період з 01.11.2017 по 15.10.2018 в сумі 37 534,00 грн.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно із ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно зі ст. 1 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” (далі – Закон) платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін. При цьому статтею 3 Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В свою чергу, п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 8.2 договору, у випадку прострочки оплати товару, покупець сплачує постачальнику від вартості несплаченого товару пеню за кожний день прострочки оплати в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період виникнення прострочки. Пеня нараховується за весь період прострочки.

Перерахувавши заявлену до стягнення суму пені з урахуванням подвійної облікової ставки Національного банку України, враховуючи наведені норми права та встановлений факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов’язань, суд відзначає, що вимога про стягнення пені підлягає задоволенню.

Також позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 6822,94 грн за період з 13.01.2017 по 15.10.2018.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні витрати пов’язані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, завдані знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних – є платою за користування коштами, які не були своєчасно сплачені боржником.

Наданий позивачем розрахунок суми 3% річних суд визнав виконаними вірно, а вимогу про стягнення суми 3% річних у розмірі 6822,94 грн такою, що підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Щодо заперечень відповідача, суд зазначає, що якісні показники, вказані в звіті інспекції якості (% вологи, фракційний склад, вміст зольності), визначені при вихідному контролі якості у постачальника є остаточними при взаеморозрахунках для обох сторін.

Покупець має право для внутрішнього контролю якості періодично здійснювати відбір проб з вагону на території Покупця по ГСТУ 322-12-3-95 п. 5.3.2 за додатком А або по СОУ МПП 75.160.-323:2010 з врахуванням умов цього договору та в частині, що не суперечить Договору.

Жодним пунктом договору не передбачено здійснення приймання продукції за якістю з залученням Запорізької ТПП та впливу результатів внутрішнього контролю якості, проведеного покупцем, на ціну товару та взаєморозрахунки сторін. Спірним договором не передбачений перерахунок вартості поставленої продукції за результатами внутрішнього контролю якості, здійсненого покупцем, оскільки у випадку виявлення неякісного товару відвантаження партії Товару не проводиться. Підписуючи спірний договір, відповідач повністю усвідомлював наслідки даного правочину, в тому числі, щодо порядку здійснення приймання товару за якістю та взаєморозрахунків сторін.

Твердження відповідача, щодо не відповідності п. 5.1 договору діючого законодавства є помилковими, оскільки сам відповідач погодив приймання товару за якістю у постачальника з залученням незалежного сюрвейєра.

Щодо заявленої відповідачем претензії щодо застосування знижки (дисконту) слід зазначити:

Претензії відповідача не були задоволені позивачем за відсутністю правових підстав. Позивачем, на виконання умов договору та Специфікації свої зобов'язання виконані належним чином, здійснено поставку товару, про що свідчать залізничні накладні, сертифікат якості додані до позову. Відбір та підготовка проб по всіх спірних партіях проводився з дотриманням вимог ГСТУ 322-12-3-95 и СОУ МПП 75.160-323:2010.

Контроль якості горішка коксового виробництва позивача, відвантаженого на адресу відповідача здійснювалось відділом технічного контролю позивача, що має відповідні документи про атестацію, спільно з ІП «СЖС Україна». Отримані показники якості вказані у відповідних сертифікатах якості, відповідають результатам спільного визначення та підтверджені печаткою та підписом незалежного сюрвейєра Іноземного підприємства «СЖС Україна», а також відображені безпосередньо у звітах незалежного сюрвейєра Іноземного підприємства «СЖС Україна».

Оскільки факт якості спірної продукції був належним чином та відповідно до умов договору підтверджений, продукція була направлена на адресу Відповідача.

Доводи відповідача, щодо застосування знижки на підставі ст. 678 Цивільного кодексу України є безпідставними, оскільки жодними умовами договору не передбачено застосування зниження ціни (дисконту) та його розміру у разі поставки продукції неналежної якості, оскільки у випадку виявлення неякісного товару (відповідно до умов договору) відвантаження продукції позивачем не проводиться, а продукція повертається до коксового цеху. При відсутності належних та допустимих доказів порушення позивачем умов договору в частині поставки продукції належної якості будь-які підстави для застосування зменшення ціни, як на підставі умов договору (яким це не передбачено), так і на підставі умов ст. 678 ЦК України відсутні.

Твердження відповідача в частині відмови перерахунку вартості поставленої продукції на дату здійснення оплати відповідно до зміни курсу долару США та щодо відсутності обов'язку здійснювати оплату корегувального рахунку № 91313741 від 19.01.2017 є безпідставними, оскільки згідно умов п. 3 Специфікації № 1 від 02.11.2016 первинні документи (рахунки) оформлюються по даті відвантаження, вказаній в залізничній накладній, за ціною за 1 т. товару в безводній вазі без врахування ПДВ, з переведенням базової ціни за офіційним курсом гривні до долару США, встановленому Національним банком України, станом на 00:00 годин дати відвантаження товару.

У випадку зміни ціни товару на дату оплати, постачальник виставляє покупцю корегувальні рахунки та розрахунки корегувань до податкових накладних.

Водночас п. 4 Специфікації № 1 від 02.11.2016 визначено, що покупець здійснює оплату за отриманий товар виходячи з перерахунку базової ціни в доларовому еквіваленті в національну валюту України за офіційним курсом НБУ UAH/USD на дату здійснення такого платежу (платежів), передбачених умовами специфікації до договору.

Крім того, перерахунок вартості поставленої продукції проводиться саме на сплачену суму, відповідно позивачем зміна розміру вартості продукції корегувальним рахунком № 91313741 від 19.01.2017 у розмірі 76 650,58 грн проводилась на суму 1 106 908,50 грн, щодо якої у сторін відсутній будь-який спір.

Враховуючи вище викладені обставини та вимоги чинного законодавства України, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна 11; ідентифікаційний код 00186542) на користь Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорського 1; ідентифікаційний код 00191158) суму основного боргу в розмірі 120 048,29 грн (сто двадцять тисяч сорок вісім гривень 29 коп.), пеню в розмірі 37 534,00 грн (тридцять сім тисяч п’ятсот тридцять чотири гривні 00 коп.), 3% річних у розмірі 6822,94 грн (шість тисяч вісімсот двадцять дві гривні 94 коп.), судовий збір у розмірі 2466,08 грн (дві тисячі чотириста шістдесят шість гривні 08 коп.). Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19 грудня 2018 року.

Суддя                                                                        І. С. Горохов