ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.12.2018 Справа № 905/1842/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., при секретарі судового засідання Григорєвій М.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: ОСОБА_1 товариства «Укртрансгаз», м.Київ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», м.Краматорськ, Донецька область

про визнання договору укладеним

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, за довір.

від відповідача: ОСОБА_3, за довір.

Суть справи:

Позивач, Акціонерне товариство «Укртрансгаз», м.Київ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», м.Краматорськ, Донецька область про визнання укладеним договору транспортування природного газу № від 01.08.18р. в редакції, що відповідає Типовому договору транспортування природного газу, затвердженому постановою НКРЕКП від 30.09.15р. №2497.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на відповідача як на оператора газорозподільної системи положеннями чинного законодавства покладено обовязок мати укладений з оператором газотранспортної системи (позивачем) договір транспортування природного газу відповідно до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.15р. №2497, проте відповідач не виконав свого обовязку по укладанню вказаного договору.

В якості правової підстави позову позивач посилається, зокрема, на положення ст.ст.11, 627 Цивільного кодексу України, ст.ст.184, 187, 179, 238 Господарського кодексу України.

Автоматичним розподілом автоматизованої системи документообігу господарського суду Донецької області сформовано судову справу, якій присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №905/1842/18.

Ухвалою господарського суду від 05.10.18р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1842/18 та визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, зі стадії підготовчого провадження; підготовче засідання призначено на 30.10.18р.

29.10.18р. через канцелярію суду від відповідача надійшов супровідний лист та відзив на позовну заяву (з додатками), за змістом якого останній заперечує проти позовних вимог та просить суд відмовити в позові повністю.

Ухвалою суду від 30.10.18р. підготовче засідання відкладено на 20.11.18р.

12.11.18р. через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про залучення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача.

16.11.18р. через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання, в якому осатаній просить провести підготовче засідання за відсутності його представника.

19.11.18р. через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалами суду від 20.11.18р. відмовлено у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 товариства Укртрансгаз про залучення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетика та комунальних послуг у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача у справі № 905/1842/18; закрито підготовче провадження у справі №905/1842/18; призначено справу до судового розгляду по суті на 18.12.18р.

У судове засідання 18.12.18р. представник позивача зявився та наполягав на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні 18.12.18р. проти позову заперечував та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 товариством «Укртрансгаз» на адресу Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» направлено для укладання два примірника договору транспортування природного газу № від 01.08.2018р.

Відповідач, листом №15/1-2326 від 22.08.2018р. повідомив позивача, що укладанню запропонованого договору перешкоджають такі чинники: між сторонами укладено договір на транспортування природного газу №3 від 01.08.2016р., який відповідає Типовій формі договору, затвердженій постановою НКРЕКП №2497 від 30.09.2015р.; одночасно з договором на транспортування природного газу №3 від 01.08.2016р. є діючими договори транспортування природного газу, укладені між сторонами до набрання чинності постанови Регулятора №2497 від 30.09.2015р.: №/Б09 від 27.09.2011р. (на транспортування газу для потреб бюджетних установ); №/Н09 від 27.09.2011р. (на транспортування газу для потреб населення); №/П09 від 28.09.2011р. (на транспортування газу для потреб промисловості). Окрім того, станом на поточну дату жодною із сторін не висловлено намір припинення дії зазначених вище договорів, що підтверджує їх дійсність та чинність. Альтернативним варіантом товариство вбачає прийняття сторонами рішення щодо укладання додаткової угоди з відображенням змін, внесених Регулятором постановою НКРЕКП №1437 від 27.12.2017р. до Типового договору на транспортування природного газу, з одночасним припиненням дії договорів, укладених в 2011 році. З огляду на викладене, відповідачем повернуто без підписання проект договору транспортування природного газу № від 01.08.2018р.

Надаючи правову кваліфікацію вказаним обставинам, суд виходить з наступного:

Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу визначає Закон України "Про ринок природного газу".

За визначенням, наведеним в статті 1 цього Закону:

- оператор газорозподільної системи - субєкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників (п.17);

- регулятор - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (п.32);

- транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і повязана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу (п.45).

Відповідно до статті 32 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами.

За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобовязується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобовязується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором (ч.2 ст.32 цього Закону).

Договір транспортування - договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги) (п.5 розділу 1 Кодексу газотранспортної системи, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2493 від 30.09.2015р.).

Відповідно до пп.27 п.2.2 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №201 від 16.02.2017р. "Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу" при провадженні ліцензованої діяльності ліцензіат повинен дотримуватися таких організаційних вимог, зокрема мати укладений з оператором газотранспортної системи договір транспортування природного газу відповідно до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого НКРЕКП.

З аналізу наведених норм вбачається, що укладення договору про транспортування природного газу є обовязковим для учасників ринку природного газу, в тому числі й для відповідача.

Разом з тим, укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору (ч.3 ст.184 Господарського кодексу України).

Згідно ч.3 ст.179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб'єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати Типові договори.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб'єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб'єктів, коли ці суб'єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Суб'єкти господарювання, які забезпечують споживачів, зазначених у частині першій цієї статті, електроенергією, зв'язком, послугами залізничного та інших видів транспорту, а у випадках, передбачених законом, також інші суб'єкти зобов'язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг). Законодавством можуть бути передбачені обов'язкові умови таких договорів.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно із статтею 6 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Положення частин першої, другої і третьої цієї статті застосовуються і до односторонніх правочинів.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, між Дочірньою компанією «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (нині - Акціонерне товариство «Укртрансгаз», Газотранспортне підприємство) та Публічним акціонерним товариством «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (Замовник) укладено договори на транспортування природного газу магістральними трубопроводами: №/Б09 від 27.09.2011р. із додатковими угодами №1 від 17.01.2013р., №2 від 25.12.2013р., №3 від 17.03.2014р., №4 від 20.06.2014р., №5 від 05.11.2014р., №6 від 28.07.2015р. до нього; №/Н09 від 27.09.2011р. із додатковими угодами №1 від 17.01.2013р., №2 від 25.12.2013р., №3 від 17.03.2014р., №4 від 17.07.2014р., №4 від 05.11.2014р., №5 від 28.07.2015р., №6 від 27.10.2015р. до нього; №/П09 від 28.09.2011р. із додатковими угодами №3 від 17.01.2013р., №4 від 25.12.2013р., №5 від 20.06.2014р., №7 від 28.07.2015р. до нього.

Також, між Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» (нині - Акціонерне товариство «Укртрансгаз», Оператор) та Публічним акціонерним товариством «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (Замовник) укладено договір транспортування природного газу № від 01.08.2016р. із додатковою угодою №1 від 29.11.2017р. до нього.

За змістом п.11.1 договорів №/Б09 від 27.09.2011р. у редакції додаткової угоди №1 від 17.01.2013р. до нього, №/Н09 від 27.09.2011р. у редакції додаткової угоди №1 від 17.01.2013р. до нього, №/П09 від 28.09.2011р. у редакції додаткової угоди №3 від 17.01.2013р. до нього, договір набирає чинності з дня його підписання сторонами, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладання, а саме з 01.10.2011р. Договір діє в частині транспортування газу до 31.12.2013р., а в частині проведення розрахунків за надані Газотранспортним підприємством послуги до повного виконання Замовником своїх зобовязань за договором. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Відповідно до п.17.1 договору № від 01.08.2016р. договір набирає чинності з дня його укладання на строк до 31.12.2016р., умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладання, а саме з 01.12.2015р. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Матеріали справи не містять заяв позивача чи відповідача про припинення дії вищевказаних договорів або перегляд їх умов.

Окрім того, згідно з п.17.3 договору № від 01.08.2016р. у разі внесення та затвердження Регулятором змін до Типового договору транспортування природного газу сторони зобовязані протягом місяця внести відповідні зміни до цього договору.

Додатковою угодою №1 від 29.11.2017р. внесено зміни до договору № від 01.08.2016р. на підставі постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2016 від 24.11.2016р. «Про затвердження Змін до Типового договору транспортування природного газу», №2017 від 24.11.2016р. «Про затвердження Змін до Кодексу газорозподільних систем та Типового договору транспортування природного газу».

27.12.2017р. Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг винесено постанову №1437 «Про затвердження Змін до деяких постанов НКРЕКП щодо впровадження добового балансування на ринку природного газу та процедури розробки, подання і затвердження Плану розвитку газотранспортної системи на наступні 10 років», якою затверджено Зміни до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015р. №2497 (п.4 постанови); постановлено Оператору газотранспортної системи з 01.08.2018р. надавати послуги транспортування природного газу на підставі договору транспортування природного газу, укладеного відповідно до Типового договору транспортування природного газу зі змінами, затвердженими цією постановою (п.11 постанови).

За твердженнями позивача, договір транспортування природного газу № від 01.08.2016р. не відповідає діючій редакції Типового договору транспортування природного газу, оскільки укладений без врахування змін, внесених постановою НКРЕКП №1437 від 27.12.2017р., що є порушенням пп.27 п.2.2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу.

При цьому, відповідачем у листі №15/1-2326 від 22.08.2018р. запропоновано позивачу укласти додаткову угоду з відображенням змін, внесених Регулятором постановою НКРЕКП №1437 від 27.12.2017р. до Типового договору на транспортування природного газу.

Проте, наведене залишено позивачем без реагування.

Таким чином, між позивачем та відповідачем укладено договір транспортування природного газу, згідно Типового договору, затвердженого Регулятором, а отже твердження позивача про обовязкову необхідність укладання договору транспортування природного газу є безпідставними.

Крім того, враховуючи наявність укладених між сторонами договорів на транспортування природного газу, що не припинили свою дію, сторони не позбавлені права внести відповідні зміни до них шляхом укладання додаткової угоди, тим більш п.17.3 договору № від 01.08.2016р. прямо передбачає такий обовязок.

Відповідно до ст.13Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання укладеним договору транспортування природного газу № від 01.08.18р. в редакції, що відповідає Типовому договору транспортування природного газу, затвердженому постановою НКРЕКП від 30.09.15р. №2497, задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 46, 73, 74, 76, 79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позивних вимог ОСОБА_1 товариства «Укртрансгаз», м.Київ, до Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», м.Краматорськ, Донецька область про визнання укладеним договору транспортування природного газу № від 01.08.18р. в редакції, що відповідає Типовому договору транспортування природного газу, затвердженому постановою НКРЕКП від 30.09.15р. №2497, відмовити у повному обсязі.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

В судовому засіданні 18.12.18р.оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 18.12.18р.

Суддя М.О. Лейба