РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.12.2018Справа № 910/11490/18
За позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України"

про стягнення 229246,66 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Секретар судового засідання Гукун Н.В.

Представники сторін:

від позивача - Понько Ю.І. (представник за довіреністю).

від відповідача - Скрицький О.М., Ляхович С.О. (представники за довіреностями).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення з відповідача суми заборгованості та санкцій у зв'язку з неналежною сплатою платежів по договору оренди № 139-10 від 01.10.2010.

Відповідач вимоги позову не визнав, пославшись у відзиві на те, що повернув майно Позивачу ще до спірного періоду, за який була нарахована орендна плата.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

01.10.2010 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Чернігівській області, як орендодавцем, та Відповідачем, як орендарем, укладено Договір № 139-10 оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування без права передачі в суборенду, приватизації та переходу права власності третім особам державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно - 1/8 частину вежі радіорелейного зв'язку (майно), що обліковується на балансі Ніжинської дистанції сигналізації та зв'язку ДТГО "Південно-Західна залізниця" (балансоутримувач) та розміщене за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, провулок Урожайний, буд. 8-а, вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку на 31.05.2010 і становить за незалежною оцінкою 142089 грн. 38 коп. На виконання Договору сторонами було складено та підписано акт приймання-передачі.

Згідно з п. 1.2 Договору майно передається в оренду для розміщення антен стільникового мобільного зв'язку.

Згідно з п. 10.1 Договору № 139-10 від 01.10.2010 цей договір укладено строком на 2 роки 364 дні, що діє з 01.10.2010 до 29.09.2013 включно.

У подальшому між сторонами було укладено ряд додаткових угод до Договору № 139-10 від 01.10.2010, якими вносились зміни та доповнення до вказаного договору, а саме: Угода від 18.12.2012 (про внесення змін до п. 3.1 договору оренди щодо розміру орендної плати); Угода від 04.12.2013 (про продовження строку дії договору до 29.09.2014, про зміну розміру орендної плати); Угода від 12.11.2014 (про продовження строку дії договору до 01.04.2015); Угода від 01.04.2015 (про продовження строку дії договору до 01.08.2015); Угода від 28.09.2015 (про продовження строку дії договору до 31.12.2015). Угодою від 28.09.2015 до Договору № 139-10 від 01.10.2010 строк дії вказаного договору оренди було продовжено до 31.12.2015.

Як встановлено Господарським судом міста Києва при розгляді справи № 910/11067/17, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів наявності заперечень орендодавця про припинення дії Договору № 139-10 від 01.10.2010 протягом одного місяця після закінчення терміну його дії (31.12.2015), суд дійшов висновку, що Договір був продовжений на підставі ч. 1 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Надалі, 01.02.2016 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Чернігівській області (орендодавець) та Відповідачем укладено Договір про заміну сторони в Договорі № 139-10 від 01.10.2010.

Відповідно до п. 1 Договору про заміну сторони орендодавцем за Договором оренди № 139-10 від 01.10.2010 виступає Позивач та згідно з п. 2 Договору набуває всіх прав та обов'язків за Договором № 139-10 від 01.10.2010.

22.03.2016 між Позивачем, як орендодавцем, та Відповідачем, як орендарем, укладено Додатковий договір до Договору № 139-10 від 01.10.2010.

Згідно з п. 3 Додаткового договору від 22.03.2016 до Договору № 139-10 від 01.10.2010 сторони дійшли згоди викласти п. 3.1 вказаного договору оренди у наступній редакції: "орендна плата, визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786, за базовий місяць розрахунку - листопад 2015 року становить 8572 грн. 68 коп. (без ПДВ). Орендна плата за перший місяць оренди - грудень 2015 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Відповідно до Закону України від 25.12.2015 Про Державний бюджет України, п. 9 Прикінцевих положень на 2016 рік призупинено дію норми ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" в частині індексації орендної плати, індексація орендної плати за цим договором у 2016 році призупиняється".

Відповідно до Додатку № 1 до Договору № 139-10 від 01.10.2010 орендна плата за базовий місяць оренди (листопад 2015 року) становить 8572,68 грн. (без ПДВ).

Крім того, у п. 3 Додаткового договору від 22.03.2016 до Договору № 139-10 від 01.10.2010 сторони дійшли згоди викласти п. 3.6 вказаного договору оренди у наступній редакції: "орендна плата 100% перераховується на розрахунковий рахунок орендодавця не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним".

22.03.2016 між сторонами складено акт приймання-передачі нерухомого майна, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування нерухоме майно - 1/8 частину вежі радіорелейного зв'язку (майно), що знаходиться за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, провулок Урожайний, буд. 8-а, площею 12,5 кв.м., вартість якого визначена згідно висновком про вартість майна станом на 30.09.2013 і становить 143138 грн. 97 коп.

Пунктом 4 Додаткового договору від 22.03.2016 до Договору № 139-10 від 01.10.2010 сторони погодили, що строк дії Договору № 139-10 від 01.10.2010 встановлено з 01.12.2015 по 31.05.2016.

Додатковим договором від 29.07.2016 сторони погодили, що строк дії Договору № 139-10 від 01.10.2010 встановлений з 01.06.2016 по 31.07.2016. Додатковим договором від 17.11.2016 сторони погодили, що строк дії Договору № 139-10 від 01.10.2010 встановлений з 01.08.2016 по 31.12.2016.

У вищезгаданому рішенні суду у справі № 910/11067/17 судом було встановлено продовження строку дії Договору після 31.12.2016, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів наявності заперечень орендодавця про його припинення.

Встановлені обставини згідно зі ст. 75 ГПК України не потребують доказуванню.

Як вбачається із матеріалів даної справи, Позивач звернувся до Відповідача з листом від 25.06.2018 № 1326 про відмову від Договору та про повернення орендованого майна протягом 3х-днів з моменту отримання цього листа, що був отриманий Відповідачем 02.07.2018.

Із матеріалів даної справи вбачається, що в спірний період з червня 2017 року по грудень 2017 року та з січня 2018 року по липень 2018 року Позивачем були нараховані Відповідачу до сплати 165263,04 грн. орендної плати.

Судом встановлено, що у визначений строк Відповідач заборгованість не погасив, доказів погашення цієї суми заборгованості на час винесення рішення у справі Відповідач суду не надав. Розрахунок заборгованості судом перевірено та встановлено, що останній проведено позивачем у відповідності до умов укладеного між сторонами Договору та чинного законодавства.

У той же час, посилання Відповідача на повернення об'єкту оренди матеріалами справи не підтверджується, оскільки в них відсутні жодні належні та допустимі докази - первинні документи тощо, зняття всього обладнання Відповідача та повернення об'єкту оренди у встановлений Договором спосіб. Так, із листа Відповідача від 27.12.2016 вбачається, що була звільнена лише частина орендованого майна, крім того, в акті приймання-передачі (повернення) майна від 31.05.2016, не підписаного Позивачем, зазначено, що Відповідач передає з оренди 1/8 частину вежі радіорелейного зв'язку площею 12,5 кв.м., однак, за умовами Договору в оренду передано 1/8 частину вежі радіорелейного зв'язку без зазначення площі.

Таким чином, за відсутності в матеріалах справи жодних доказів повернення об'єкту оренди Відповідачем Позивачу, заборгованість Відповідача за Договором у сумі 165263,04 грн., яка не була погашена на час подання позову, та залишається непогашеною на даний час, Позивачем належним чином відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України та ст. 193 ГК України доведена, документально підтверджена і Відповідачем не спростована, у зв'язку з чим дана позовна вимога про стягнення вищевказаних сум визнається судом обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Отже, беручи до уваги, що Позивач відмовився від Договору листом від 25.06.2018, останній має право на підставі ст. 782 ЦК України вимагати повернення майна, у зв'язку з чим дана позовна вимога про зобов'язання повернути майно шляхом підписанням акту приймання-передачі підлягає задоволенню.

Крім того, виходячи з положень ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, Відповідач є порушником грошового зобов'язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, зокрема у вигляді нарахування та стягнення пені та штрафу відповідно до п.п. 3.7, 3.8 Договору та на підставі ст. 546, 549 ЦК України, а також трьох процентів річних та інфляційних втрат на підставі ст. 625 ЦК України.

Розрахунок трьох процентів річних та штрафу, наданий Позивачем, судом перевірено та визнано обґрунтованим і арифметично правильним, а розмір є доведеним залученими Позивачем до справи вищеописаними доказами, а також відсутністю їх спростування з боку Відповідача.

У той же час, розрахунок пені здійснений Позивачем без урахування ч. 6 ст. 232 ГК України, у зв'язку з чим, здійснивши перерахунок пені за Договором, суд дійшов висновку, що стягненню з Відповідача підлягає сума пені у загальному розмірі 10943,18 грн. Також, здійснивши перерахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що стягненню з Відповідача підлягає 6271,07 грн. інфляційних втрат.

Судові витрати, у які Позивачем включено витрати по оплаті судового збору та правничої допомоги, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на Відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Зобов'язати Приватне акціонерне товариство "Телесистеми України" (м. Київ, Русанівський б-р, 7; ідентифікаційний код 22599262) повернути Публічному акціонерному товаристві "Українська залізниця" (м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" (м. Київ, вул. Лисенка, 6; ідентифікаційний код 40081221) орендоване майно, а саме: 1/8 частина вежі радіорелейного зв'язку, що розміщене за адресою: Чернігівська обл., м. Ніжин, пров. Урожайний, 8-а, із підписанням акту приймання-передачі про повернення майна.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" (м. Київ, Русанівський б-р, 7; ідентифікаційний код 22599262) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" (м. Київ, вул. Лисенка, 6; ідентифікаційний код 40081221) 165263 (сто шістдесят п'ять тисяч двісті шістдесят три) грн. 04 коп. заборгованості, 10943 (десять тисяч дев'ятсот сорок три) грн. 18 коп. пені, 16526 (шістнадцять тисяч п'ятсот двадцять шість) грн. 30 коп. штрафу, 6271 (шість тисяч двісті сімдесят одну) грн. 07 коп. інфляційних втрат, 2681 (дві тисячі шістсот вісімдесят одну) грн. 89 коп. трьох процентів річних, 20470 (двадцять тисяч чотириста сімдесят) грн. 32 коп. неустойки, а також 5094 (п'ять тисяч дев'яносто чотири) грн. 34 коп. судового збору.

У решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 20.12.2018.

Суддя Р.Б. Сташків