СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2018 р. Справа № 922/1896/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Пушай В.І. , суддя Чернота Л.Ф.

за участю секретаря судового засідання Трубникової Ю.О.

за участю представників сторін

від позивача не з'явився

від відповідача Донський Д.Б., адвокат, ордер ХВ №000019 від 14.08.2018

розглянувши у відкритому судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Новікова Антона Борисовича, м.Харків (вх. № 674 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 25.09.18 (повний текст складено 28.09.2018 року у місті Харкові) у справі №922/1896/18 суддя Кухар Н.М.

за позовом Фізичної особи - підприємця Ярового Андрія Костянтиновича, м.Харків

до Фізичної особи - підприємця Новікова Антона Борисовича, м.Харків

про стягнення 60908,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

11.07.2018р. Фізична особа - підприємець Яровий Андрій Костянтинович, м.Харків, звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця Новікова Антона Борисовича, м. Харків, про стягнення 60 908,00 грн. за платіжними дорученнями № 7069 від 10.02.2017, № 7213 від 22.02.2017, № 7514 від 21.03.2017, № 7516 від 22.03.2017, за якими грошові кошти були помилково перераховані на рахунок відповідача Приватною науково-виробничою фірмою "Анкор-Теплоенерго".

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що право вимоги за грошовими зобов'язаннями ФОП Новікова А.Б. перейшло до позивача, як нового кредитора, від ПНВФ "Анкор-Теплоенерго" на підставі Договору про відступлення права вимоги від 22.05.2018р. (а.с. 4-8).

Справа №922/1896/18 була розглянута за правилами спрощеного позовного провадження згідно ухвали господарського суду Харківської області від 30.07.2018р. (а.с.54-55).

Рішенням господарського суду Харківської області від 25.09.2018р. у справі №922/1896/18 позовні вимоги Фізичної особи - підприємця Ярового Андрія Костянтиновича, м.Харків до Фізичної особи - підприємця Новікова Антона Борисовича, м.Харків про стягнення 60 908,00 грн. задоволені в повному обсязі (а.с.96-100).

Стягнуто з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 60 908,00 грн. та судовий збір в розмірі 1762 грн.

Суд першої інстанції встановив, що Приватна науково-виробнича фірма "Анкор-Теплоенерго" звернулась до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Новікова А.Б., суми у розмірі 1 979 399,45 грн., за яким було порушено провадження у справі № 922/3309/17.

Під час розгляду справи № 922/3309/17 боржником , ФОП Новіковим А.Б., було визнано, що кошти дійсно були перераховані помилково, та позивачем у тій справі ПНВФ "Анкор-Теплоенерго" , було зменшено суму позову з 1 979 399,45 грн. до 85 996,00 грн. В подальшому до прийняття рішення по суті відповідачем було перераховано позивачу суму 85 996,00 грн. Ухвалою суду від 27.11.2017 провадження у справі № 922/3309/17 було припинено.

Суд встановив, що у відповідача залишилися зобов'язання перед ПНВФ "Анкор-Теплоенерго" з повернення безпідставно отриманих 1 893 403,45 грн.

Рішення суду мотивовано, зокрема, тим, що зобов'язання відповідача повернути безпідставно набуті ним кошти виникають безпосередньо з норми статті 1212 ЦК України.

Суд першої інстанції зазначив про те, що ПНВФ «Анкор-Теплоенерго», уклавши з позивачем договір про відступлення права вимоги, передає останньому свої права кредитора у відповідності до ст. 512 ЦК України.

Відповідач, Фізична особа-підприємець Новіков Антон Борисович, м.Харків не погодився із прийнятим судовим рішенням та звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що рішення першої інстанції є необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права (а.с. 109-112).

Скаржник зазначає про те, що між ним та ПНВФ «Анкор-Теплоенерго» немає жодних правовідносин, тому останній не є кредитором, а відповідач не є боржником, а відтак між сторонами відсутні будь-які підстави для зміни кредитора в зобов'язанні.

Також апелянт зазначає про те, що позивач не є власником коштів, які були помилково перераховані.

Відповідно до укладеного між сторонами договору про відступлення права вимоги відповідач ФОП Новіков А.Б. отримує від ПНВФ «Анкор-Теплоенерго» виключно право вимоги помилково перерахованих коштів. На думку апелянта, суд першої інстанції не врахував, що позивач не надав жодного доказу про те, що він набув право власності на помилково перераховані кошти, як наслідок того, що відповідачем було порушені права відповідача, який безпідставно набув майно.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.11.2018р. було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Новікова А.Б. на рішення господарського суду Харківської області від 25.09.2018р. у справі №922/1896/16. Надано строк позивачу до 14.11.2018р. включно для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання іншій стороні у справі (а.с.107-108).

Згідно до протоколу повторного автоматизовано розподілу судової справи між суддями, у зв'язку із знаходженням судді Зубченко І.В. у відпустці, сформовано наступний склад колегії: головуючий суддя Радіонова О.О., Пушай В.І., Чернота Л.Ф.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.11.2018 року по даній справі було продовжено строк позивачу за його заявою, для надання відзиву на апеляційну скаргу до 21.11.2018 року включно.

19.11.2018р. на адресу суду надійшов відзив від позивача ФОП Ярового А.К., в якому останній посилається на статтю 1212 ЦК України та вважає що відповідачем було безпідставно набуті кошти ПНВФ «Анкор-Теплоенерго» (а.с. 129-131).

Позивач у відзиві посилається на ст. ст. 11, 509, 510, 1212 ЦК України, Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою Постановою правління Національного банку України від 21.01.2004р. №22, Указ Президента України «Про заходи щодо нормалізації платіжної дисципліни в народному господарстві України» №227/95 від 16.03.1995р.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.11.2018 року дану справу призначено до розгляду на 12.12.2018 року о 11:00 год.

Апелянт у судове засідання з'явився, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив суд її задовольнити.

Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Звернувся до суду із клопотанням про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що його представник перебуває у щорічній відпустці.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч. 12 ст. 270 ГПК України)

Суд апеляційної інстанції вважав за можливе розглянути справу за відсутності позивача, враховуючи, що явка сторін не визнавалася судом обов'язковою.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції у задоволені клопотання позивача відмовив.

Відповідно до вимог ст. ст. 222, 223 ГПК України судом під час розгляду даної справи було здійснено повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та складено протокол судового засідання.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши апелянта, розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Позивач, Фізична особа - підприємець Яровий Андрій Костянтинович, є фізичною особою підприємцем, відповідно до відомостей з ЄДРПОУ.

Відповідач, Фізична особа - підприємець Новіков Антон Борисович є фізичною особою підприємцем, відповідно до відомостей з ЄДРПОУ.

Приватною науково-виробничою фірмою "Анкор-Теплоенерго" за декількома платіжними дорученнями було помилково перераховано на розрахунковий рахунок Фізичної особи - підприємця Новікова Антона Борисовивча (відповідач) грошові кошти в сумі 1979399,45 грн., у тому числі 60908,00 грн. за платіжними дорученнями № 7069 від 10.02.2017, № 7213 від 22.02.2017, № 7514 від 21.03.2017, № 7516 від 22.03.2017.

Як встановлено судом, будь-яких договірних відносин між Приватною науково-виробничою фірмою "Анкор-Теплоенерго" та Фізичною особою - підприємцем Новіковим Антоном Борисовичем не існувало.

Таким чином, помилково перераховані кошти були набуті відповідачем без достатньої правової підстави.

З метою повернення грошових коштів, ПНВФ "Анкор-Теплоенерго" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з ФОП Новікова А.Б. суми у розмірі 1979399,45 грн., за яким ухвалою суду від 02.10.2017 було порушено провадження у справі № 922/3309/17.

Під час розгляду Господарським судом Харківської області справи №922/3309/17 боржник, ФОП Новіков А.Б., визнав факт того, що кошти дійсно були перераховані помилково, та позивачем у тій справі ПНВФ "Анкор-Теплоенерго" , було зменшено суму позову з 1979399,45 грн. до 85996,00 грн.

У зв'язку з перерахуванням відповідачем до прийняття судом рішення у справі №922/3309/17 ФОП Новіковим А.Б., на рахунок ПНВФ "Анкор-Теплоенерго" суми у розмірі 85996,00 грн. Ухвалою суду від 27.11.2017 провадження у справі №922/3309/17 було припинено (а.с.21-23).

Проте, у відповідача залишилися зобов'язання перед ПНВФ "Анкор-Теплоенерго" з повернення безпідставно отриманих 1893403,45 грн.

22.05.2018 між Фізичною особою - підприємцем Яровим Андрієм Костянтиновичем (позивач у даній справі) та Приватною науково-виробничою фірмою "Анкор-Теплоенерго" було укладено Договір про відступлення права вимоги за грошовими зобов'язаннями до Фізичної особи - підприємця Новікова Антона Борисовича (відповідач) за наступними платіжними дорученнями: № 69 від 10.02.2017 на суму 30100,00 грн.; № 7213 від 22.02.2017 на суму 9847,00 грн.; № 7514 від 21.03.2017 на суму 17755,00 грн.; № 7516 від 22.03.2017 на суму 3206,00 грн. в загальній сумі 60908,00 грн.(а.с.12).

Відповідно до п.1 договору Первісний кредитор відступає Новому кредитору, а Новий кредитор набуває право вимоги, належне Первісному кредитору, і стає стосовно грошового зобов'язання боржника Фізичної особи - підприємця Новікова А.Б. з яким діють позадоговірні зобов'язання і якому помилково перераховані грошові кошти за платіжними дорученнями: № 7069 від 10.02.2017 на суму 30 100,00 грн.; № 7213 від 22.02.2017 на суму 9 847,00 грн.; № 7514 від 21.03.2017 на суму 17 755,00 грн.; № 7516 від 22.03.2017 на суму 3 206,00 грн. в частині на суму 60 908,00 грн. Новим кредитором.

Пунктом 3 договору передбачено, що до нового кредитора переходить зазначене вище право вимоги первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існують на момент укладання цього договору, а також що можуть виникнути в майбутньому.

Між сторонами до вищезазначеного договору також було підписано акт приймання-передачі до договору про відступлення права вимоги від 22.05.2018р. (а.с. 13).

Отже, за цими зобов'язаннями ФОП Яровий А.К. набув статусу нового кредитора в обсязі і на умовах, що існували у первісного кредитора (ННВФ "Анкор-Теплоенерго").

Сума відступлення за вказаним договором складає 60 908,00 грн., що також підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями: № 7069 від 10.02.2017 на суму 30 100,00 грн.; № 7213 від 22.02.2017 на суму 9 847,00 грн.; № 7514 від 21.03.2017 на суму 17 755,00 грн.; № 7516 від 22.03.2017 на суму 3 206,00 грн. (а.с. 14-17).

Про зазначені зміни рекомендованим листом від 06.06.2018 на адресу боржника було надіслане відповідне повідомлення разом з вимогою про погашення заборгованості (а.с.18). Проте, боржник у добровільному порядку зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим позивачем було подано до суду відповідний позов.

Заслухавши представника апелянта, розглянувши апеляційну скаргу та матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для її задоволення немає, враховуючи наступне.

Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Господарського процесуального кодексу України.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини ( ч.2 ст. 11 ЦК України).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч.1 ст. 509 ЦК України).

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу ( ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Апелянт підтверджує, що з рахункового рахунку 0700 в АТ «УкрСиббанк» відкритого ПНВФ «Анкор-Теплоенерго» () на рахунковий рахунок НОМЕР_1 в ПАТ «ПУМБ», відкритий відповідачем, було помилково перераховано 1979399,45 грн. в тому числі 60 908,00 грн. за платіжними дорученням №№7069 від 10.07.17,7213 від 22.02.17, 7514 від 21.03.2017 та 7516 від 22.03.17.

Даний факт також було підтверджено ухвалою господарського суду Харківської області від 27.11.2017 року справі № 922/3309/17.

Відповідно до ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 513 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Як зазначалось вище, між Фізичною особою - підприємцем Яровим А.К. та Приватною науково-виробничою фірмою "Анкор-Теплоенерго" було укладено Договір про відступлення права вимоги.

Даний договір є чинним, підписаний сторонами та укладений у встановленому законом порядку.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину:

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. (ст. 204 ЦК України).

Частинами 1, 3 статті 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що позивач не має право витребувати повернення коштів, які помилково переказані з рахункового рахунку ПНВФ «Анкор-Теплоенерго» на рахунковий рахунок відповідача.

Відповідно до абз. 2 п.п. 1.24. ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", помилковий переказ - це рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб'єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.

Згідно абз. 2 п.п. 1.23. ст. 1 Закону, неналежним отримувачем є особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно п.2.35. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22, кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися ним у строки, встановлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначений строк повернення їх здійснюється в судовому порядку.

У п. 6 Указу Президента України "Про заходи щодо нормалізації платіжної дисципліни в народному господарстві України" № 227/95 від 16.03.1995 зазначено, що підприємства незалежно від форм власності мають повертати в п'ятиденний строк платникам помилково зараховані на їх рахунки кошти.

Фізична особа-підприємець Новіков Антон Борисович є неналежним отримувачем зазначених коштів, у зв'язку з відсутністю правових підстав для набуття грошових коштів, перерахованих ПНВФ "Анкор-Теплоенерго".

За приписами ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 1212 ЦК України, положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 07.06.2017 р по справі № 923/1233/15.

Отже, зобов»язання між сторонами можуть виникати не лише з договірних правовідносин, а також безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Стосовно доводів апелянта щодо ненадання доказів позивачем відносно правової підстави набуття права власності на помилково перераховані кошти, суд апеляційної інстанції зазначає, що внаслідок укладання договору про відступлення права вимоги фізична особа-підприємець Яровий А.К. набув права вимагати від боржника (відповідача) належного виконання на користь нового кредитора всіх грошових зобов»язань боржника, зазначених в п.1. цього договору.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції повно, всебічно і об'єктивно з'ясовано обставини справи, винесено рішення у відповідності до норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновок місцевого господарського суду, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Харківської області від 25.09.2018р. у справі №922/1896/18 повинно бути залишено без змін.

Витрати по сплаті судового збору розподіляються відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статями 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Новікова Антона Борисовича, м. Харків на рішення господарського суду Харківської області від 25.09.2018 року у справі №922/1896/18 залишити без задоволення, рішення господарського суду Харківської області від 25.09.2018 року у справі №922/1896/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів через Східний апеляційний господарський суд з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано протягом п'яти днів.

Головуючий суддя О.О. Радіонова

Суддя В.І. Пушай

Суддя Л.Ф. Чернота