СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2018 р. Справа № 913/205/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І., суддя Тихий П.В.,

за участю секретаря судового засідання Шило А.М.,

за участю: прокурора прокуратури Харківскої області Перегонцевої Н.С., посвідчення №044395 від 04.10.2016;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Комунального закладу Луганський обласний ліцей - інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою Кадетський корпус імені героїв Молодої гвардії (вх. №508 Л/1-42) на рішення Господарського суду Луганської області від 10.07.2018 у справі № 913/205/18 (суддя Масловський С.В., повний текст підписано 15.07.2018),

за позовом Заступника прокурора Луганської області, м.Сєвєродонецьк Луганської області в інтересах держави в особі

1.Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, м.Київ

2.Луганської обласної державної адміністрації - обласної військово-цивільної адміністрації, м.Сєвєродонецьк Луганської області;

до 1.Комунального закладу "Луганський обласний ліцей - інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою "Кадетський корпус імені героїв Молодої гвардії", м.Кремінна Луганської області

2.Фізичної особи - підприємця Нестеренко Юлії Миколаївни, м.Кремінна Луганської області;

про визнання недійсним договору,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Господарського суду Луганської області від 10.07.2018 позов задоволено повністю; визнано недійним договір поставки №4 від 19.01.2018, укладений між Комунальним закладом "Луганський обласний ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою "Кадетський корпус імені героїв Молодої гвардії" та Фізичною особою - підприємцем Нестеренко Юлією Миколаївною на загальну суму 1028056,00 грн; стягнуто з Фізичної особи - підприємця Нестеренко Юлії Миколаївни на користь Прокуратури Луганської області, р/р 0839 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172, витрати на судовий збір в сумі 881 (вісімсот вісімдесят одна) грн 00 коп; стягнуто з Комунального закладу "Луганський обласний ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою "Кадетський корпус імені героїв Молодої гвардії" на користь Прокуратури Луганської області, р/р 0839 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172, витрати на судовий збір в сумі 881 (вісімсот вісімдесят одна) грн 00 коп.

Комунальний заклад Луганський обласний ліцей - інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою Кадетський корпус імені героїв Молодої гвардії з відповідним рішенням не погодився, звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Луганської області від 10.07.2018 у справі №913/205/18, в якій просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що при укладенні Договору поставки № 4 від 19.01.2018 не було порушень Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки товари, які закуповувались в межах однієї процедури закупівлі за спірним договором становлять різні предмети закупівлі і вартість кожного з них не перевищує 200000,00 грн.

Прокуратура Луганської області надала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Луганської області від 10.07.2018 у справі № 913/205/18 залишити без змін. Вказує на те, що предметом спірного договору є поставка продуктів харчування, тобто товарів, найменування яких вказано окремо із зазначенням окремого коду класифікатора, однак в п.3.2 договору зазначено загальну суму договору 1028056,00 грн. Таким чином, при укладенні договору не було дотримано процедури, передбаченої ч.1 ст.12 Закону України "Про публічні закупівлі".

Луганська обласна державна адміністрація у відзиві на апеляційну скаргу також просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Луганської області від 10.07.2018 у справі № 913/205/18 залишити без змін. Вказує на те, що з аналізу пункту 18 частини першої статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" вбачається, що товари, які закуповуються в межах однієї процедури закупівлі у сукупності становлять один предмет закупівлі, а тому посилання першого відповідача на те, що вартість товарів за різними кодами ДК 021:2015 є меншою за 200000,00 грн, не заслуговують на увагу, оскільки сумарна вартість предмета закупівлі, яка визначена у спірному договорі становить 1028056,00 грн, тобто перевищує встановлений Законом поріг. В даному випадку мав місце поділ предмета закупівлі, що привело до обрання неправильного виду процедури закупівлі і є порушенням Закону України "Про публічні закупівлі".

Перший відповідач надав пояснення по апеляційній скарзі в яких просить скасувати рішення Господарського суду Луганської області від 10.07.2018 за позовом заступника прокурора Луганської області в інтересах Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та Луганської обласної державної адміністрації - обласної військово-цивільної адміністрації заявлено позов до Комунального закладу "Луганський обласний ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою "Кадетський корпус імені героїв Молодої гвардії" та ФОП Нестеренко Ю.М. про визнання недійсним договору поставки продуктів харчування на суму 1028056 грн та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову заступнику прокурора Луганської області. В обґрунтування своєї позиції посилається на те, що головним державним аудитором відділу контролю у галузі освіти, науки, спорту та інформації Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Луганській області Іжболдіною А.В. проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Комунального закладу "Луганський обласний ліцей-інтернат з посиленою військо-фізичною підготовкою "Кадетський корпус імені героїв Молодої гвардії" за період з 01.01.2015 по 31.10.2018, в ході якої порушень Закону України "Про публічні закупівлі" не виявлено.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.11.2018, приймаючи до уваги неявку в судове засідання 19.11.2018 позивачів та відповідачів, з метою повного та всебічного дослідження всіх фактичних обставин справи, судова колегія відклала розгляд справи на 26.12.2018.

У зв'язку з відпусткою судді Гетьмана Р.А., відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2018 для розгляду справи № 913/205/18 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І., суддя тихий П.В.

У судове засідання 26.12.2018 прибув представник прокурора прокуратури Харківської області, який підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу та просить рішення Господарського суду Луганської області від 10.07.2018 у справі № 913/205/18 залишити без змін. Представники позивачів та 1-го відповідача у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення про вручення ухвали суду.

2-відповідач також у судове засідання не прибув, направлена на його адресу ухвала суду була повернута з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання".

Частиною 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться.

Відповідно до п.4 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за місцезнаходженням.

Приймаючи до уваги, що ухвалу Східного апеляційного господарського суду було направлено 21.11.2018 рекомендованим листом № 226 на адресу ФОП Несторенко Ю.М. та доставлено своєчасно працівником поштового відділення за вказаною адресою, але ФОП Несторенко Ю.М. не забезпечила отримання рекомендованої кореспонденції, колегія суддів вважає, що відповідно ч.7 ст. 120 ГПК України ухвала є врученою і учасник процесу є належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання.

Крім того, інформацію про час розгляду справи відповідач міг дізнатись на веб-сайті http://court.gov.ua/fair/ або в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Таким чином, Східним апеляційним господарським судом було здійснено всі можливі заходи щодо повідомлення ФОП Несторенко Ю.М. про час та місце проведення судового засідання.

У відповідності до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка в судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце проведення судового засідання та зважаючи, що в матеріалах справи наявні документи для розгляду апеляційної скарги по суті, з метою недопущення невиправданого затягування судового процесу й порушення прав інших учасників судового процесу щодо розгляду справи судом упродовж розумного строку, колегія суддів дійшла висновку про можливість перегляду рішення суду першої інстанції без участі представників позивачів та відповідачів.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи, Протоколом засідання тендерного комітету КЗ "Луганський обласний ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою "Кадетський корпус імені героїв Молодої гвардії" №3 від 15.01.2018 затверджено додаток до річного плану закупівель на 2018 рік, що здійснюється без проведення процедур закупівель.

19.01.2018 між Комунальним закладом "Луганський обласний ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою "Кадетський корпус імені героїв Молодої гвардії" (покупець) та ФОП Нестеренко Юлією Миколаївною було укладено договір поставки № 4.

Відповідно до п.1.1. договору постачальник зобов'язується в порядку та на умовах визначених цим договором протягом 2018 року систематично поставляти і передавати у власність покупця товар, вільний від прав та претензій третіх осіб, належної якості та кількості за визначеними предметами закупівлі згідно додатку 1 (товар), а покупець зобов'язується прийняти і оплатити його вартість у відповідності до бюджетного кодексу України в обсязі, що не перевищує суму асигнувань, виділених для фінансування зобов'язань покупця відносно оплати товару і передбачених кошторисом останнього на відповідний бюджетний 2018 рік.

У п.1.2 договору сторони погодили, що найменування, кількість та ціна товару визначається у специфікації до договору, що є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно з п.3.2 загальна сума договору складає 1028056,00 грн, без ПДВ, та є вартістю всього поставленого товару згідно специфікації, підписаної сторонами в рамках дії даного договору.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2018, але у всякому випадку до повного виконання своїх зобов'язань.

Відповідно до додатку №1 до договору №4 від 19.01.2018 специфікацією визначено найменування товарів, які підлягають поставці, а саме: 03220000-9 овочі, фрукти та горіхи; 15220000-6 риба, рибне філе та інше м'ясо риби морожені; 15320000-7 фруктові та овочеві соки; 15330000-0 оброблені фрукти та овочі; 15510000-6 молоко та вершки; 15540000-5 сирні продукти; 1555000-8 молочні продукти різні; 15610000-7 продукція борошномельно-круп'яної промисловості; 15620000-0 крохмалі та крохмалепродукти; 15830000-5 цукор і супутня продукція; 15840000-8 какао; шоколад та цукрові кондитерські вироби; 15840000-1 макаронні вироби; 15870000-7 заправки та приправи; 15890000-3 продукти харчування та сушені продукти різні.

Згідно звіту про укладені договори №UA-2018-01-19-001150-b у договорі поставки №4 між КЗ "Луганський обласний ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою "Кадетський корпус імені героїв Молодої гвардії" та ФОП Нестеренко Ю.М. назву предмету закупівлі визначено-15000000-8 - продукти харчування, напої тютюн та супутня продукція , а загальну суму - 1028056,00 грн.

Прокурор просить визнати недійсним договір поставки №4 від 19.01.2018, укладений між КЗ "Луганський обласний ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою "Кадетський корпус імені героїв Молодої гвардії" та ФОП Нестеренко Ю.М. з тих підстав, що придбання товару або групи товарів на суму понад 200 тис.грн. в межах єдиної процедури закупівлі має проводитись виключно в порядку, передбаченому Законом України "Про публічні закупівлі".

Оскільки спірний договір укладено сторонами без проведення процедур закупівлі, передбачених ч.1 ст.12 Закону України "Про публічні закупівлі", господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання спірного договору недійсним.

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади встановлює Закон України "Про публічні закупівлі" від 25.12.2015 року № 922-VIII з подальшими змінами.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України "Про публічні закупівлі" цей Закон застосовується до замовників, за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт - 1,5 мільйона гривень.

Згідно з ч.3 ст. 36 вказаного Закону, забороняється укладання договорів, що передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 2 ст.і 2 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що умови, порядок та процедури закупівель товарів, робіт і послуг можуть установлюватися або змінюватися виключно цим Законом та/або Законом України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", крім випадків передбачених цим Законом. Зміна положень цього Закону може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Закону та/або до Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони".

На підставі ст. 3 Закону України "Про публічні закупівлі" закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об'єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України "Про публічні закупівлі" закупівля може здійснюватися шляхом застосування однієї з таких процедур: відкриті торги; конкурентний діалог; переговорна процедура закупівлі.

Згідно ч.7 ст. 2 Закону України "Про публічні закупівлі" забороняється придбання товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, визначених цим Законом, та укладання договорів, які передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, визначених цим Законом. Замовник не має права ділити предмет закупівлі на частині з метою уникнення проведення процедури відкритих торгів або застосування цього Закону.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі", визначено, що замовники це органи державної влади, органи місцевого самоврядування та органи соціального страхування, створені відповідно до закону, а також юридичні особи (підприємства, установи, організації) та їх об'єднання, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі, за наявності однієї з таких ознак: юридична особа є розпорядником, одержувачем бюджетних коштів; органи державної влади чи органи місцевого самоврядування або інші замовники володіють більшістю голосів у вищому органі управління юридичної особи; у статутному капіталі юридичної особи державна або комунальна частка акцій (часток, паїв) перевищує 50 відсотків.

Відповідно до п. 32 ч.1 ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі", товаром є продукція, об'єкти будь-якого виду та призначення, у тому числі сировина, вироби, устаткування, технології предмети у твердому, рідкому і газоподібному стані, а також послуги, пов'язані з постачанням таких товарів, якщо вартість таких послуг не перевищує вартості самих товарів.

Пунктом 18 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону визначено, що предмет закупівлі це товари, роботи чи послуги, які закуповуються замовником у межах єдиної процедури закупівлі, щодо яких учасникам дозволяється подавати пропозиції конкурсних торгів (кваліфікаційні цінові пропозиції) або пропозиції на переговорах (у разі застосування переговорної процедури закупівлі).

Відтак, предметом закупівлі є вся сукупність товарів, яка закуповується замовником у межах єдиної процедури закупівлі, тобто в межах одного договору купівлі продажу.

Відповідно до п. 1 Порядку визначення предмету закупівлі, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 17 березня 2016 року № 454, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 березня 2016 року за № 448/28578 (із змінами) предмет закупівлі товарів і послуг визначається замовником згідно з пунктами 17, 18, 32 частини першої статті 32 Закону України "Про публічні закупівлі" та на основі Національного класифікатора України ДК 021:2015, "Єдиний закупівельний словник", затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 23 грудня 2015 року № 1749, за показником четвертої цифри основного словника із зазначенням у дужках конкретної назви товару чи послуги.

У ч. 7 ст. 2 Закону України "Про публічні закупівлі" вказано, що забороняється укладання договорів, які передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, визначених цим Законом. Замовник не має права ділити предмет закупівлі на частини з метою уникнення проведення процедури відкритих торгів або застосування цього Закону.

Частиною 3 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" заборонено укладання договорів, що передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель відповідно до цього Закону.

Тобто, укладанню договору поставки товарів на суму більше 200 тис. грн повинна передувати процедура закупівель.

При дослідженні матеріалів справи встановлено, що відповідачами укладено Договір № 4 від 19.01.2018 на поставку товарів, зазначених у Специфікації (додаток № 1 до Договору), без проведення будь-якої процедури закупівлі.

Так, у специфікації вказано окремі товари в кількості 33 найменування, кожен з яких позначений кодом (продукти харчування різні за кодом ДК 021:2015-15000000-8), зокрема: код 03220000-9 - овочі, фрукти та горіхи (горох, квасоля); 15220000-6 - риба свіжеморожена без голови; 15320000-7 - сік фруктовий; 15330000-0 - оброблені фрукти та овочі (огірки консервовані, ікра кабачкова, томати консервовані, зелений горошок консервований, томатна паста, щавель консервований, морква "по-корейські", капуста квашена, капуста пелюстка); 15510000-6 - молоко 2,5%; 15540000-5 - сир кисломолочний 9%; 1555000-8 - молочні продукти різні (сметана 21%, кефір 2,5%, ряженка 4%); 15610000-7 - продукція борошномельно-круп'яної промисловості (пшоно, гречка, вівсяна крупа, крупа пшенична, крупа перлова, рис); 15620000-0 - манка; 15830000-5 - цукор; 15840000-8 - какао; 15850000-1 - макарони; 15870000-7 -заправки та приправи (сіль кам'яна, перець чорний мелений, лавровий лист, гірчичний порошок, оцет); 15890000-3 - дріжджі сухі або пресовані.

Предметом договору є поставка продуктів харчування, тобто товарів, найменування яких вказано окремо із зазначенням окремого коду класифікатора, однак в п. 3.2 договору зазначено загальну суму договору, що складає 1 028 056 грн.

Отже, відповідачами укладено договір купівлі-продажу товарів, а саме продуктів харчування на суму, що є більшою 200 тис. грн, а відповідач 1 будучи замовником та укладаючи один договір на поставку окремих товарів, визначених п. 1.2. договору на загальну суму, що перевищує 200 тис. грн, повинен був діяти на підставі Закону України "Про публічні закупівлі" та здійснити закупівлю вказаних товарів за результатами однієї з процедур передбачених ч. 1 ст. 12 Закону України "Про публічні закупівлі".

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірний договір укладено з порушенням положень та вимог Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки товари, які є предметом договору поставки № 4 від 19.01.2018 хоч і є переліком окремих видів товарів, вартість кожного з яких не перевищує (або не дорівнює) 200 тис. грн, однак об'єднані однією процедурою закупівлі із встановленням (п. 3.2 Договору) загальної суми договору 1 028 056 грн та зазначенням найменування товару за єдиним кодом.

До тверджень першого відповідача у апеляційній скарзі про те, що товари, які закуповувались в межах однієї процедури закупівлі за спірним договором становлять різні предмети закупівлі і вартість кожного з них не перевищує 200000,00 грн колегія суддів ставиться критично, оскільки зазначене суперечить п.18 ч.1 ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі", відповідно до якого, товари, які закуповуються в межах однієї процедури закупівлі у сукупності становлять один предмет закупівлі, а не 14 окремих предметів.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що укладений між відповідачами договір поставки товару №4 від 19.01.2018 не відповідає нормам чинного законодавства, а саме Закону України "Про публічні закупівлі".

Відповідно до ч.1 ст. 207 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.

Зі змісту ч.1 ст. 215 ЦК України вбачається, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У ст. 203 ЦК України зазначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Стаття 207 ГК України передбачає, що господарське зобов'язання, яке не відповідає вимогам закону або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї з сторін чи відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У відповідності до положень ч.ч.1-2 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України Про державні закупівлі визначено, що договір про закупівлю - це договір, який укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.

Таким чином, договір про закупівлю є наслідком процедури закупівлі та укладається за її результатами.

Враховуючи, що договір поставки товару №4 від 19.01.2018 суперечить вимогам Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки укладений з порушенням встановленої Законом України "Про публічні закупівлі" процедури, а також суперечить інтересам держави, оскільки його укладення фактично призвело до втрати бюджетних коштів у значному розмірі, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вимога прокурора про визнання недійсним договору поставки товару №4 від 19.01.2018 є законною, обґрунтованою, доведеною належними та допустимими доказами, та такою що підлягає задоволенню.

Що стосується тверджень 1-го відповідача у апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції безпідставно не прийнято заперечення на відповідь на відзив і додаткові докази, які надійшли до суду після закриття підготовчого засідання у справі та не враховано роз'яснення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та довідку Управління внутрішнього аудиту Луганської обласної державної адміністрації при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає таке.

Частинами 3 та 10 ст. 80 ГПК України визначено, що відповідач повинен надати суду докази разом з поданням відзиву. Докази, які не додані до відзиву, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

У той же час, першим відповідачем відзив на позовну заяву надано 07.06.2018 з доданими до нього доказами, які прокуратурою області отримано 12.06.2018. В свою чергу, прокуратурою області відповідь на відзив підготовлено та спрямовано сторонам і суду 23.06.2018.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, твердження відповідача, що судом першої інстанції порушено його процесуальні права в частині подання доказів, є неаргументованим.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності звернення з даним позовом до суду заступника прокурора Луганської області в інтересах держави в особі органу уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах - Міністерства економічного розвитку і торгівлі України.

Так, прокурор вважає, що Міністерство економічного розвитку і торгівлі України не вжило заходів до оскарження зазначеного договору у судовому порядку, тому на його адресу було спрямовано повідомлення про намір звернутися до господарського суду в його інтересах із зазначеним позовом.

На думку прокурора, порушенням інтересів держави в даній справі є те, що відповідач 1 під час проведення зазначеної закупівлі порушив вимоги Закону України "Про публічні закупівлі" та уклав оскаржуваний договір поставки без проведення процедури відкритих торгів, яка мала бути застосована у даному випадку.

Суть спірних правовідносин полягає у вирішенні питання щодо правомірності укладання договору поставки у відповідності до вимог Закону України "Про публічні закупівлі".

Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Господарським процесуальним кодексом України, Законом України Про публічні закупівлі від 25.12.2015р. № 922-VШ (далі - Закон № 922), Порядком визначення предмета закупівлі, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 17.03.2016р. № 454, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.03.2016р. за № 448/28578 (далі - Порядок).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України "Про прокуратуру" право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам.

Позовна заява, на підставі якої відкрито провадження у даній справі, підписана заступником прокурора Луганської області - повноважною особою в силу вказаного Закону.

Згідно з положеннями статті 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функції представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Відповідно до ч.3 ст.53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу (ч. 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст.23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб'єктом владних повноважень.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 з урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо.

Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 року № 3-рп/99 також встановлено, що прокурори подають до господарського суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності.

Порушенням інтересів держави у даному випадку прокурором визначено те, що Комунальний заклад Луганський обласний ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою кадетський корпус імені героїв Молодої гвардії під час проведення процедури закупівлі порушив вимоги чинного законодавства, принципи максимальної ефективності та економії, що призвело до протиправного витрачення коштів бюджету, унеможливило їх раціональне та ефективне використання, що підриває фінансово-економічні основи держави та місцевого самоврядування.

Крім того, на думку прокурора, правовідносини, пов'язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) договору, на підставі якого ці кошти витрачаються, такому суспільному інтересу не відповідає.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для представництва прокурором у даній справі та їх обґрунтованість у позовній заяві.

При цьому, суд не звернув увагу на наступне.

Відповідно п.3 ч.1 ст.44 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" обласні ради (в даному випадку Луганська обласна рада) делегують відповідним місцевим державним адміністраціям (в даному випадку Луганській обласній державній адміністрації) повноваження щодо забезпечення збалансованого економічного і соціального розвитку відповідної території, ефективного використання природних, трудових і фінансових ресурсів.

Отже, враховуючи, що джерелом фінансування за спірним договором поставки № 4 від 19.01.2018 є обласний бюджет, а розпорядником бюджетних коштів щодо фінансування видатків за КЕКВ 2230 Продукти харчування в 2018 за договором № 4 від 19.01.2018 - Департамент освіти і науки Луганської обласної державної адміністрації за рахунок обласного бюджету Луганської області, а відтак саме до відання Луганської обласної державної адміністрації належить забезпечення ефективного використання фінансових ресурсів в спірних правовідносинах.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що прокурор помилково у даній справі визначив позивачем 1 - Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, інтереси якого як державного органу, що здійснює регулювання та реалізує державну політику у сфері закупівель у межах повноважень, визначених цим Законом, спірним договором поставки № 4 від 19.01.2018, укладеним між відповідачами, жодним чином не порушені.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляціна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення Господарського суду Луганської області від 10.07.2018 у справі № 913/205/18 скасуванню в частині задоволення позовних вимог Міністерства економічного розвитку і торгівлі України до Комунального закладу "Луганський обласний ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою "Кадетський корпус імені героїв Молодої гвардії" та фізичної особи-підприємця Нестеренко Юлії Миколаївни про визнання недійсним договору поставки №4 від 19.01.2018, з прийняттям в цій частині прийняти нового рішення про відмову у позові; в іншій частині рішення Господарського суду Луганської області від 10.07.2018 у справі № 913/205/18 слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 233, 240, 275, 277, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального закладу "Луганський обласний ліцей - інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою "Кадетський корпус імені героїв Молодої гвардії" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Луганської області від 10.07.2018 у справі № 913/205/18 скасувати в частині задоволення позовних вимог Міністерства економічного розвитку і торгівлі України до Комунального закладу "Луганський обласний ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою "Кадетський корпус імені героїв Молодої гвардії" та фізичної особи-підприємця Нестеренко Юлії Миколаївни про визнання недійсним договору поставки №4 від 19.01.2018.

В цій частині прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

В іншій частині рішення Господарського суду Луганської області від 10.07.2018 у справі № 913/205/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Повний тест постанови апеляційного суду складено 29.12.2018.

Головуючий суддя В.В. Россолов

Суддя О.І. Склярук

Суддя П.В. Тихий