ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"17" грудня 2018 р. м.Київ Справа № 911/1708/18

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Янюк О.С. за участю секретаря судового засідання Мірошніченко В.В. розглянув у попередньому засіданні

заяви кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю «Шакур», м.Київ;

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.Київ

у справі №911/1708/18

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Шакур», м.Київ

про банкрутство Селянсько-фермерського господарства «Аграрник» (08322, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Проліски, вул. Щаслива, буд. 6, кв. 14, ідентифікаційний код 31826023)

Учасники справи у попереднє засідання не з'явились

ВСТАНОВИВ:

03.08.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «Шакур» (далі - кредитор, ТОВ «Шакур») звернулось до Господарського суду Київської області (далі - суд) у порядку ст. 11 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон про банкрутство) із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство Селянсько-фермерського господарства «Аграрник» (далі - боржник, СФГ «Аграрник») у зв'язку із нездатністю останнього у повному обсязі розрахуватися із ТОВ «Шакур».

Ухвалою суду від 07.08.2018 відповідну заяву прийнято до розгляду, призначено підготовче засідання на 20.08.2018, за результатами якого, ухвалою суду від 20.08.2018, порушено провадження у справі про банкрутство СФГ «Аграрник»; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідно до ст. 19 Закону про банкрутство; введено процедуру розпорядження майном боржника строком на 115 календарних днів; призначено розпорядником майна СФГ «Аграрник» арбітражного керуючого Косенка С.Г. (свідоцтво №645 від 26.03.2013) та вирішено інші процедурні питання по справі.

Водночас, з метою виявлення усіх кредиторів з вимогами за зобов'язаннями боржника, суд за допомогою автоматизованої системи «Діловодство спеціалізованого суду» 21.08.2018 здійснив офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство СФГ «Аграрник» на офіційному веб-сайті Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в мережі Інтернет, номер публікації якого 53670.

Додатковою ухвалою суду від 30.08.2018 визнано безспірні грошові вимоги ТОВ «Шакур» у розмірі 1 231 353,41грн.

05.09.2018 від боржника до суду надійшло клопотання (вх. 18216/18) про зупинення провадження у справі у зв'язку із поданням апеляційної скарги до Київського апеляційного господарського суду на ухвали суду від 20.08.2018 та від 30.08.2018, яке ухвалою суду від 07.09.2018 було задоволено та зупинено провадження у справі №911/1708/18 до повернення матеріалів справи до суду.

Водночас, у порядку ст. 23 Закону про банкрутство до суду із відповідними заявами звернулись:

19.09.2018 Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 із заявою з кредиторськими вимогами до боржника б/н від 18.09.2018 (вх. №19282/18 від 19.09.2018);

20.09.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «Шакур» із заявою з додатковими кредиторськими вимогами до боржника б/н від 19.09.2018 (вх. 19392/18 від 20.09.2018).

29.10.2018, що підтверджується вхідним штампом суду, матеріали справи №911/1708/18 було повернуто до Господарського суду Київської області.

Ухвалою суду від 01.11.2018 поновлено провадження у справі; призначено судове засідання із розгляду заяв кредиторів ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Шакур» на 19.11.2018. Крім того, вказано ухвалою призначено також попереднє засідання суду на 19.11.2018; вирішено інші процедурні питання по справі.

19.11.2018 розпорядник майна на виконання вимог ухвали суду від 20.08.2018 надав суду: письмовий звіт про надіслані кредиторам повідомлення про результат розгляду їх вимог (т. 2 а.с. 150-153); повідомлення про результат розгляду вимог кредиторів (т.2 а.с.156-162) та реєстр вимог кредиторів (т.2 а.с. 152-153).

Відповідно до ст. 2 Закону про банкрутство, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законодавчими актами України.

Згідно ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

На підставі ст.ст. 202, 216 ГПК України, у попередньому засіданні оголошувалась перерва до 03.12.2018 та попереднє засідання відкладалось до 17.12.2018.

У судове засідання розпорядник майна не з'явився, проте, подав до суду клопотання №01-02/12-18 від 14.12.2018 (вх. №34234/18 від 17.12.2018) у якому просив, зокрема, провести попереднє без його участі, яке суд з урахуванням положень ст. 42 ГПК України визнав за можливе задовольнити.

Крім того, у попереднє засідання представники кредитора та боржника також не з'явились, про час та місце засідання повідомлялись належним чином та своєчасно (т. 2 а.с. 235; т. 3 а.с. 10-12), явка судом обов'язковою не визнавалась, відомостей у порядку ч. 7 ст.120 ГПК України щодо зміни своєї адреси суду не подавали, а тому ураховуючи положення ст. 42, 242 ГПК України суд визнав за можливе провести попереднє засідання без їх участі.

Розглянувши у попередньому засіданні заяви кредиторів ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Шакур», суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2, 4, 8 ст. 23 Закону про банкрутство, конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються у національній валюті України.

Кредитор, за заявою якого відкрито провадження у справі, має право заявити додаткові грошові вимоги до боржника у межах строку, встановленого частиною першою цієї статті.

Майнові вимоги кредиторів до боржника мають бути виражені у грошових одиницях і заявлені до господарського суду у порядку, встановленому цією статтею.

Розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їх заявами, а за їх відсутності - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються у шосту чергу в ліквідаційній процедурі, окрім вимог щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування.

Розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру відомості про вимоги щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян згідно із заявами таких кредиторів та/або за даними обліку боржника.

Частиною 5 ст.23 Закону про банкрутство визначено, що розпорядник майна з урахуванням результатів розгляду вимог кредиторів боржником повністю або частково визнає їх або відхиляє з обґрунтуванням підстав визнання або відхилення, про що письмово повідомляє заявників і господарський суд, а також подає до суду письмовий звіт про надіслані усім кредиторам боржника повідомлення про результати розгляду грошових вимог та їх отримання кредиторами разом з копіями повідомлень про вручення поштового відправлення та описів вкладення в поштове відправлення або інших документів, що підтверджують надсилання повідомлення кредиторам.

Відповідно до приписів ст. 25 Закону про банкрутство, у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження.

Так, розглянувши заявлені вимоги усіх кредиторів, які у встановлений Законом строк звернулися до суду та розпорядника майна, суд зазначає наступне.

1) ФОП ОСОБА_2 звернувся із грошовими вимогами до боржника у загальній сумі 584 518,62грн, з яких: 377 528,99грн (313 100,00грн - основного боргу; 9 941,66грн - 3% річних; 48 908,08грн - інфляційних втрат; 5 579,25грн - судового збору) підтверджена рішенням Господарського суду Житомирської області від 906/1091/17 від 13.04.2018; 196 500,38грн донарахована кредитором орендна плата за період з квітня 2017 року по 06.12.2017; 8 164,91грн - 3% річних та 7 903,49грн - інфляційні втрат донараховані кредитором за період з 01.12.2017 по 20.08.2018. У свою чергу, розпорядником майна було визнано 590 055,89грн - основного боргу та 3 524,00грн - судового збору.

Так, підставою виникнення зобов'язань боржника перед кредитором є договір оренди нерухомого майна №4/ОР (далі - Договір, т. 2 а.с. 258-259), укладений 01.04.2014 між ФОП ОСОБА_2 (орендодавець) та ФГ «Аграрник» (орендар), згідно п. 2.1 якого орендар бере частину ДКУ (комори) за адресою: Житомирська обл., Ружинський р-н, с.Ярославка, загальною площею 280,00кв.м., що належать орендодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане виконкомом Крилівської сільської ради 21.06.2012, в оренду у орендодавця з метою ведення господарської діяльності, а саме: прийомки, розвантаження, зберігання та подальшої реалізації сільськогосподарської продукції.

Передання майна в оренду здійснюється за відповідним актом приймання-передачі, який підписується сторонами і скріплюється їх печатками (п. 3.2 Договору).

Строк цього договору починає свій перебіг з моменту його підписання сторонами та скріплення печаткою орендодавця та закінчується через 360 днів. Якщо по закінченні дії даного договору жадна зі сторін в письмовій формі не звернулась про його розірвання, то даний договір вважається укладеним на наступний період, початком якого є дата, наступна після закінчення попереднього терміну дії даного договору та на строк 360 календарних днів (п. 4.1 Договору).

За користування майном орендар щомісячно сплачує плату в розмірі 25 000,00грн без ПДВ. Плата за оренду сплачується щоквартально в безготівковому порядку на поточний рахунок орендаря не пізніше 10 календарних днів з дати підписання поквартального акту виконання робіт (послуг) за цим Договором (п.п. 5.1-5.2 Договору).

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін (п. 11.1 Договору).

Так, на виконання умов п. 3.2 Договору, між сторонами підписано та скріплено їх печатками акт приймання передачі №1 від 01.04.2014 відповідного майна, зазначеного у п. 2.1 Договору (т. 1 а.с. 260).

Проте, у зв'язку із неналежним виконанням зобов'язань СФГ «Аграрник» умов договору в частині вчасної сплати грошових коштів за оренду майна, ФОП ОСОБА_2 звернувся із відповідним позовом до Господарського суду Житомирської області.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 13.04.2018 у справі №906/1091/17 позов задоволено частково та стягнуто з СФГ «Аграрник» на користь ФОП ОСОБА_2 313 100,00грн основного боргу (за період користування відповідним майном з квітня 2014 року по березень 2017 року); 9 941,66грн - 3% річних (за період з 18.12.2014 по 05.02.2015 та з 11.04.2016 по 30.11.2017); 48 908,08грн - інфляційні втрати (за період з 18.12.2014 по 05.02.2015 та з 11.04.2016 по 30.11.2017) та судовий збір 5 579,25грн.

Водночас, зазначеним рішенням суду встановлено, що жодним пунктом Договору не передбачено, що саме акт є підставою для проведення розрахунків. Неможливість проведення розрахунків без складання актів спростовується як ч. 5 ст. 762, ч.ч. 1, 4 ст. 286 ГК України, так і умовами Договору, згідно п.5.1 якого чітко визначено розмір орендної плати за місяць оренди. Зважаючи на те, що поквартальні акти складаються станом на останнє число останнього місяця кварталу, СФГ «Аграрник» у будь-якому випадку, зобов'язаний розраховуватися до 11 числа першого місяця наступного за кварталом, орендні платежі за який підлягають сплаті. Крім того, вказаним рішенням від 13.04.2018 також встановлено, що Договір є розірваним в односторонньому порядку з 06.12.2017.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, положення вищевказаної статті визначають, що преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акта, який набрав законної сили.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у боржника наявна заборгованість, розмір якої підтверджений відповідним рішенням суду та, яка складається із: основного боргу у розмірі 313 100,00грн, 9 941,66грн - 3% річних; 48 908,08грн - інфляційних втрат; 5 579,25грн - судового збору та, у свою чергу, підлягає визнанню.

Щодо заборгованості СФГ «Аграрник» зі сплати орендної плати за користування відповідним майном, яке належить ФОП ОСОБА_2, у розмірі 196 500,38грн, яка донарахована кредитором за період з квітня 2017 року по 06.12.2017, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України (ч. 1 ст. 175 ГК України).

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України, зокрема, з договорів та інших правочинів (угод).

Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ст.ст. 526, 625 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Аналогічне положення стосовно господарських зобов'язань міститься у ст. 193 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Так, п. 5.1 Договору передбачено, що за користування майном орендар щомісячно сплачує плату в розмірі 25 000,00грн без ПДВ.

Крім того, як зазначалось вище, рішенням Господарського суду Житомирської області від 13.04.2018 у справі №906/1091/17 встановлено, що СФГ «Аграрник» у будь-якому випадку, зобов'язаний сплачувати до 11 числа першого місяця наступного за кварталом, орендні платежі у розмірі 25 000,00грн. Договір є розірваним в односторонньому порядку з 06.12.2017.

Як зазначає ФОП ОСОБА_2 боржник користувався орендованим майном у період з квітня 2017 року до 06.12.2017, у зв'язку із чим останній зобов'язаний сплатити орендну плату у розмірі 196 500,38грн. Доказів протилежного боржником суду до прийняття рішення у даній справі надано не було.

Перевіривши наданий суду ФОП ОСОБА_2 розрахунок орендної плати за відповідний період у розмірі 196 500,38грн, суд приходить до висновку, що останній є правильним, обґрунтованим та таким, що підлягає визнанню.

Крім того, ФОП ОСОБА_2 донараховує СФГ «Аграрник» 8 164,91грн - 3% річних та 7 903,49грн - інфляційні втрат за період з 01.12.2017 по 20.08.2018. З цього приводу суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів встановлений договором або законом.

Перевіривши надані ФОП ОСОБА_2 розрахунки 3% річних та інфляційних витрати суд вважає їх неправильними, оскільки, заявником здійснено розрахунок включно із датою введення мораторію на задоволення вимог кредиторів (ухвала суду від 20.08.2018). Крім того, у перерахунку, зазначені суми становлять значно більший розмір, ніж заявляє ФОП ОСОБА_2 Оскільки суд не може виходити за межі заявлених вимог, то визнанню підлягають 3% річних саме у розмірі 8 164,91грн та інфляційні втрати саме у розмірі 7 903,49грн.

2) ТОВ «Шакур» звернувся із додатковими грошовими вимогами до боржника 422 341,37грн, з яких:

4 983,18грн 3% річних та 14 284,96грн інфляційних втрат донараховані кредитором боржнику за період з 11.10.2017 по 20.08.2018 за невиконання рішення Господарського суду Житомирської області від 24.07.2017 у справі №906/447/17;

3 312,70грн 3% річних та 9 501,60грн інфляційних втрат донараховані кредитором боржнику за період з 11.10.2017 по 20.08.2018 за невиконання рішення Господарського суду Житомирської області від 03.08.2017 у справі №906/438/17;

20 686,32грн 3% річних та 59 313,96грн інфляційних втрат донараховані кредитором боржнику за період з 11.10.2017 по 20.08.2018 за невиконання рішення Господарського суду Житомирської області від 24.07.2017 у справі №906/484/17.

Крім того, ТОВ «Шакур» в частині кредиторських вимог у розмірі 310 258,65грн (штрафні санкції) обґрунтовує заяву зазначеними рішеннями Господарського суду Житомирської області.

Проте, із зазначеним розміром кредиторських вимог, які були донараховані кредитором після за невиконання рішень Господарського суду Житомирської області, суд не може погодитись із наступних підстав.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так:

- Рішенням Господарського суду Житомирської області від 24.07.2017 у справі №906/447/17, яке залишено в силі постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 11.10.2017 (далі - Рішення №906/447/17), стягнуто з СФГ «Аграрник» на користь ТОВ «Шакур», зокрема, 193 039,80грн основного боргу;

- Рішенням Господарського суду Житомирської області від 03.08.2017 у справі №906/438/17, яке залишено в силі постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 11.10.2017 (далі - Рішення №906/438/17), стягнуто з СФГ «Аграрник» на користь ТОВ «Шакур», зокрема, 128 400,00грн попередньої оплати.

- Рішенням Господарського суду Житомирської області від 24.07.2017 у справі №906/484/17, яке залишено в силі постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 11.10.2017 (далі - Рішення №906/484/17), зокрема, 801 540,00грн. попередньої оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Проте, зазначені рішення СФГ «Аграрник» не виконано та доказів протилежного до прийняття рішення у даній справі суду боржником надано не було.

За таких обставин, саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України сум. А тому, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання. (аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.05.2018 у справі №914/1487/17; від 18.04.2018 у справі №914/1033/17; від 16.10.2017 у справі №910/19094/17).

Згідно роз'яснень, викладених в пунктах 5.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» господарським судам необхідно мати на увазі, що за приписом ч.5 ст. 11 ЦК України грошове зобов'язання може виникати з рішення суду. Відтак, якщо певне зобов'язання згідно з рішенням господарського суду є грошовим (наприклад, у зв'язку з прийняттям судового рішення про стягнення суми попередньої оплати в зв'язку з недопоставкою продукції), відповідальність за невиконання такого зобов'язання, яке виникло з рішення суду, настає на загальних підставах згідно з частиною другою статті 625 названого Кодексу.

Отже, у ТОВ «Шакур» наявне право нарахувати 3% річних та інфляційні втрати за невиконання відповідних рішень Господарського суду Житомирської області, які набрали законної сили 11.10.2017.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів встановлений договором або законом.

Перевіривши надані кредитором розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає їх арифметично неправильними, оскільки ТОВ «Шакур», невірно визначено початок нарахування фінансових санкцій та його закінчення.

Як зазначалось вище, відповідні рішення Господарського суду Житомирської області набрали законної сили 11.10.2017, а ухвалою суду від 20.08.2018 введено мораторій на задоволення вимог кредиторів у даній справі.

Згідно із ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Приписами ч. 1 ст. 19 Закону про банкрутство встановлено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань, термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань.

За таких обставин, у кредитора наявне право нараховувати 3% річних та інфляційні втрати починаючи з 12.10.2017 до 19.08.2018.

Так, розрахунок 3% річних здійснюється за формулою: Сума 3% річних = С х 3 : 100 х Д : 365/366, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.

Щодо інфляційних втрат, то суд зазначає, що їх нарахування на суму боргу здійснюються з урахуванням Рекомендацій Верховного Суду України щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, даних у листі Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.1997, відповідно до яких визначення загального індексу за певний період часу здійснюється шляхом перемноження помісячних індексів, тобто накопичувальним підсумком (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №924/669/17).

1) Правильним розрахунком 3% річних на суму боргу 193 039,80грн за невиконання Рішення №906/447/17 є: 193 039,80*3:100*312:365= 4 950,28.

Правильним розрахунком інфляційних втрат є: 193 039,80(основний борг)* 1.069 (сукупний індекс інфляції за період з 12.10.2017 по 19.08.2018) - 193 039,80=13288,15.

2) Правильним розрахунком 3% річних на суму боргу 128 400,00грн за невиконання Рішення №906/438/17 є: 128 400грн*3:100*312:365= 3 292,67.

Правильним розрахунком інфляційних втрат є: 128 400(основний борг)* 1.069 (сукупний індекс інфляції за період з 12.10.2017 по 19.08.2018) - 128 400= 8 838,58.

3) Правильним розрахунком 3% річних на суму боргу 801 540,00грн за невиконання Рішення №906/484/17 є: 801 540грн*3:100*312:365= 20 554,56.

Правильним розрахунком інфляційних втрат є: 801 540(основний борг)* 1.069 (сукупний індекс інфляції за період з 12.10.2017 по 19.08.2018) - 801 540= 55 175,05.

Підсумовуючи викладене, загальна сума 3% річних та інфляційних втрат, яка є правильною обґрунтованою та такою, що підлягає визнанню становить 106 099,29грн.

Щодо додаткових кредиторських вимог ТОВ «Шакур» у розмірі 310 258,65грн, то суд зазначає наступне.

Так:

Рішенням №906/447/17 стягнуто з СФГ «Аграрник» на користь ТОВ «Шакур», зокрема, 53 453,31грн відсотків за товарним кредитом; 37 593,36грн пені; 19 303,98грн штрафу;

Рішенням №906/438/17 стягнуто з СФГ «Аграрник» на користь ТОВ «Шакур», зокрема, 39 600,00грн штрафу;

Рішенням №906/484/17 стягнуто з СФГ «Аграрник» на користь ТОВ «Шакур», зокрема, 160 308,00грн штрафу.

Як зазначалось вище, зазначені рішення Господарського суду Житомирської області набрали законної сили 11.10.2017.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у боржника наявна, зокрема, заборгованість по сплаті штрафних санкцій у розмірі 310 258,65грн, розмір якої підтверджений відповідними рішеннями суду, та у свою чергу підлягає визнанню.

Інших вимог від кредиторів до суду та розпорядника майна не надходило.

Відповідно до приписів ст. 25 Закону про банкрутство, у попередньому засіданні господарський суд вирішує питання про затвердження реєстру вимог кредиторів.

Керуючись ст.ст.42, 73-80, 232-235 ГПК України, ст.8, 23-27, 45 Закону про банкрутство, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Визнати грошові вимоги ФОП ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до СФГ «Аграрник» (ідентифікаційний код 31826023) у сумах: 3 524,00грн - 1 черга задоволення вимог кредиторів; 584 518,62грн - 4 черга задоволення вимог кредиторів.

2. Визнати додаткові грошові вимоги ТОВ «Шакур» (ідентифікаційний код 32668563) до СФГ «Аграрник» (ідентифікаційний код 31826023) у сумах: 3 524,00грн - 1 черга задоволення вимог кредиторів; 106 099,29грн - 4 черга задоволення вимог кредиторів; 310 258,65грн - 6 черга задоволення вимог кредиторів.

Додаткові кредиторські вимоги ТОВ «Шакур» у розмірі 5 983,43грн - відхилити.

3. Затвердити реєстр вимог кредиторів СФГ «Аграрник» (ідентифікаційний код 31826023), до якого включити вимоги кредиторів:

ФОП ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1):

3 524,00грн - 1 черга задоволення вимог кредиторів;

584 518,62грн - 4 черга задоволення вимог кредиторів.

ТОВ «Шакур» (ідентифікаційний код 32668563):

21 144,00грн - 1 черга задоволення вимог кредиторів;

1 337 452,70грн - 4 черга задоволення вимог кредиторів;

310 258,65грн - 6 черга задоволення вимог кредиторів.

4. Зобов'язати розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Косенка С.Г. окремо внести до реєстру вимог кредиторів:

відомості про майно, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав (вид забезпечення, вид майна, його характеристика, місцезнаходження, відомості про реєстрацію у реєстрах прав власності та застав тощо);

відомості про вимоги щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також про вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, згідно із заявами таких кредиторів та/або даними обліку боржника.

5. Визнати вимоги кредиторів, що не були заявлені у місячний строк з моменту оприлюднення оголошення, які рахуються за даними бухгалтерського обліку боржника, такими, що не є конкурсними.

6. Зобов'язати розпорядника майна відповідно до ст. 26 Закону про банкрутство, організувати та провести збори кредиторів та комітету кредиторів, визначивши час та місце проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів; докази скликання та проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів разом з обґрунтованим клопотанням про відкриття наступної процедури у відношенні боржника (санації, ліквідації або укладення мирової угоди) з посиланням на фактичні обставини, що привели до прийняття такого рішення, надати суду у триденний строк після прийняття рішення.

Скликання перших загальних зборів кредиторів та засідання комітету кредиторів провести у порядку та строки, визначені ст. 26 Закону про банкрутство.

7. Зобов'язати розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Косенка С.Г. надати суду протокольне рішення зборів кредиторів боржника про утворення і склад комітету кредиторів боржника та протокол зборів комітету кредиторів боржника з прийнятим рішенням щодо введення наступної судової процедури банкрутства.

8. Призначити підсумкове засідання суду, на якому буде винесено ухвалу про санацію боржника чи постанова про визнання його банкрутом і відкрита ліквідаційна процедура, чи винесена ухвала про припинення провадження у справі про банкрутство або ухвала про продовження строку процедури розпорядження майном або відкладення підсумкового засідання суду на 04.02.2019 о 10:00год. Засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Київської області за адресою: м. Київ, вул. С. Петлюри, 16/108, в залі судових засідань № 6.

9. Ухвалу про затвердження реєстру вимог кредиторів направити кредиторам, розпоряднику майна та боржнику.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ч. 2 ст. 235 ГПК України з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом 10 днів у порядку, передбаченому ст.ст. 255-257 ГПК України з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 Перехідних положень ГПК України.

Суддя О.С. Янюк

Ухвалу підписано 22.12.2018.