ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2018 р. Справа№ 910/16914/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Хрипуна О.О.

Чорногуза М.Г.

Секретар судового засідання: Денисюк І.Г.,

за участю представників сторін:

від позивача Михайлюк Я.Б.

від відповідача Перепелицин К.М.

розглянувши апеляційну скаргу

Приватного акціонерного товариства "Дарницький комбінат будівельних матеріалів і конструкцій"

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 (повний текст складено 24.10.2018)

у справі №910/16914/17 (суддя О.В. Котков)

За позовом Приватного акціонерного товариства "Дарницький комбінат будівельних матеріалів і конструкцій"

до Київської міської ради

про визнання укладеною додатковою угоди,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року Приватне акціонерне товариство "Дарницький комбінат будівельних матеріалів і конструкцій" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради про визнання укладеною додатковою угоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що укладений між сторонами договір оренди земельної ділянки в частині абзацу 18 пункту 8.4 договору у зв'язку із набранням чинності Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" та відповідно до Прикінцевих положень, має бути приведений у відповідність із цим законом, зокрема шляхом внесення змін до договору та укладення додаткової угоди, з проханням про що позивач звертався до Київської міської ради та отримав відповідь про неможливість врахування змін, запропонованих позивачем.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.12.2017 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2018 року, у справі №910/16914/17 позовні вимоги задоволено повністю.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду касаційну скаргу Київської міської ради задовольнити частково, постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2017 року у справі №910/16914/17 скасовано. Справу №910/16914/17 направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

В постанові Верховного Суду від 13.06.2018 року у справі № 910/16914/17 зазначено, що задовольняючи позовні вимоги про виключення з договору положення про передачу Головному управлінню житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) 5 % загальної площі будинків, суди не врахували, що фактично це призводить до виключення з договору оренди земельних ділянок умов договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту і не приводить договір у відповідність до вимог закону. Тобто, виключення з договору умов щодо пайової участі без її визначення згідно з вимогами Закону № 3038-VI не відповідає вимогам п. 7 Прикінцевих положень цього Закону про приведення умов договору у відповідність з законом, оскільки Законом №3038-VI передбачено пайову участь у іншому обсязі та формі.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 у справі №910/16914/17 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що розділом "Прикінцеві положення" Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено обов'язок приведення у відповідність до вимог цього Закону саме договору про пайову участь, а не договору оренди земельної ділянки, а оскільки питання щодо пайової участі позивача у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва врегульовано сторонами шляхом укладення 01.04.2008 року окремого договору пайової участі №174 то позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство "Дарницький комбінат будівельних матеріалів і конструкцій" подало до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що виключення з умов договору оренди абз. 18 п.п. 8.4. п. 8 не призводить до фактичного виключення обов`язку позивача щодо сплати пайової участі, оскільки умови сплати пайової участі визначені в окремому договорі пайової участі.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2018 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Хрипун О.О., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.11.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Дарницький комбінат будівельних матеріалів і конструкцій" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 року у справі №910/16914/17 та призначено її розгляд на 13.12.2018 року.

26.11.2018 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні 13.12.2018 року представник позивача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу, представник відповідача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 15.07.2004 року Київською міською радою прийнято рішення №419-5/1829 (т.1, а.с. 17-21), яким зокрема вирішено затвердити проект відведення земельної ділянки Відкритому акціонерному товариству "Дарницький комбінат будівельних матеріалів і конструкцій" для будівництва житлових будинків з об'єктами соціально-культурного призначення та підземними паркінгами на вул. Степана Сагайдака, 101 у Дніпровському районі м. Києва.

Змінити цільове призначення частини земельної ділянки площею 19,08 га та перевести її із категорії земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення до земель житлової та громадської забудови.

Передати Відкритому акціонерному товариству "Дарницький комбінат будівельних матеріалів і конструкцій", за умови виконання пункту 22.1 цього рішення, у довгострокову оренду на 15 років земельну ділянку загальною площею 21,52 га для будівництва житлових будинків з об'єктами соціально-культурного призначення та підземними паркінгами на вул. Степана Сагайдака, 101 у Дніпровському районі м. Києва, в тому числі за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови площею 2,44 га (в тому числі прибережна захисна смуга площею 0,61 га) та площею 19,08 га (в тому числі прибережна захисна смуга площею 0,10 га) за рахунок земель, право користування якими оформлено відповідно до п. 4 рішення Київської міської ради від 19.11.98 №47/148 "Про оформлення права користування земельними ділянками" та посвідчено договором на право тимчасового довгострокового користування землею від 22.05.2001 №66-5-00054 (лист-згода ВАТ "Дарницький комбінат будівельних матеріалів і конструкцій" від 10.04.2002 №01/174).

Також, як вбачається з п.п. 22.1.10. Рішення Київської міської ради "Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею" від 15 липня 2004 року № 419-5/1829 позивача зобов'язано передати Головному управлінню житлового забезпечення виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) 5 % загальної площі будинків (крім службової) на підставі п.41 рішення Київської міської ради від 18.12.2003 № 267/1142 "Про бюджет міста Києва на 2004 рік".

В подальшому, між Відкритим акціонерним товариством "Дарницький комбінат будівельних матеріалів та конструкцій" (орендар), правонаступником якого є позивач, та Київською міською радою (орендодавець) було укладено договір оренди земельних ділянок від 14.03.2006 року посвідчений приватним нотаріусом КМНО Рильською Л.С., зареєстровано в реєстрі за №499 та зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської державної адміністрації, про що зроблено запис від 21.03.2006 року за №66-6-00328 у книзі державної реєстрації договорів. (далі договір оренди; т.1, а.с. 22-28).

В матеріалах справи наявний акт приймання-передачі земельних ділянок від 14.03.2006 року відповідно до якого відповідач передав, а позивач прийняв орендовані земельні ділянки. (т.1, а.с. 29).

Відповідно до п. 1.1. договору оренди відповідач на підставі п.22 рішення Київської міської ради від 15.07.2004 року №419-5/1829, за Актом приймання-передачі передав позивачу в оренду земельні ділянки.

Згідно з п. 2.1. договору оренди об`єктом оренди є земельні ділянки, кадастрові номери :66:105:0002, :66:108:0002, розташовані за адресою: вул. Степана Сагайдака, 101 у Дніпровському районі м. Києва, загальною площею 21,5177 га, з цільовим призначенням - для будівництва житлових будинків з об'єктами соціально-культурного призначення та підземними паркінгами.

Пунктом 3.1. договору оренди встановлено, що договір укладено на 15 років.

Абзацом 18 п. 8.4 договору встановлено обов'язок орендаря передати Головному управлінню житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 5% загальної площі будинків (крім службової) на підставі п. 41 рішення Київської міської ради від 18.12.2003 № 267/1142 "Про бюджет міста Києва на 2004 рік".

12.03.2011 року набув чинності Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності", пунктом 7 Прикінцевих положень якого встановлено, що якщо договором про пайову участь, який укладений до набрання чинності цим Законом, передбачена сплата пайової участі замовником будівництва (повністю або частково) в обсягах інших, ніж визначено цим Законом, такий договір підлягає приведенню у відповідність із цим Законом. Будь-які рішення органів місцевого самоврядування про надання замовником будівництва будь-яких послуг, передачу активів у будь-якій формі (матеріальній чи нематеріальній), передачу частини (відсоткової частки) площ, прийнятих в експлуатацію об'єктів містобудування, крім пайової участі відповідно до цього Закону, прийняті до набрання чинності цим Законом, підлягають приведенню у відповідність із цим Законом.

Відповідно до частини 7 статті 40 Закону, органам місцевого самоврядування забороняється вимагати від замовника будівництва надання будь-яких послуг, у тому числі здійснення будівництва об'єктів та передачі матеріальних або нематеріальних активів (зокрема житлових та нежитлових приміщень, у тому числі шляхом їх викупу), крім пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, передбаченої цією статтею, а також крім випадків, визначених частиною п'ятою статті 30 цього Закону.

В матеріалах справи наявний лист №62 від 05.09.2017 року згідно з яким позивач звернувся до Київської міської ради щодо приведення у відповідність до чинного законодавства положень Договору оренди земельної ділянки, внесення змін до договору шляхом виключення абз. 18 пп. 8.4 п.8 договору оренди та укладання додаткової угоди в редакції, запропонованій Позивачем, до вказаного листа був доданий проект додаткової угоди до Договору оренди земельної ділянки. (т.1, а.с. 30-31).

Листом від 14.09.2017 року № 05707-16062 Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надано відповідь про те, що зміни, запропоновані Позивачем до договору оренди земельної ділянки, не можуть бути враховані. (т.1, а.с. 32).

Відтак, спір у справі виник у зв`язку з тим, що сторони не досягли згоди щодо зміни договірних відносин та укладення додаткової угоди в запропонованій позивачем редакції.

Місцевий господарський суд відмовляючи у задоволенні позовних вимог зазначив, що розділом "Прикінцеві положення" Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено обов'язок приведення у відповідність до вимог цього Закону саме договору про пайову участь, а не договору оренди земельної ділянки, а питання щодо пайової участі позивача у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва врегульовано сторонами шляхом укладення 01.04.2008 року окремого договору пайової участі №174.

Проте, колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду землі").

Відповідно до статей 1, 3, 4 Закону України "Про оренду землі" (тут і далі - в редакції, чинній на дату укладення спірного договору), оренда землі - це засноване на договорі строкове, платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

Згідно статті 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 статті 15 Закону України "Про оренди землі", істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України (ст. 14 Закону України "Про оренди землі").

Постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2004 № 220 "Про затвердження Типового договору оренди землі" затверджено Типовий договір оренди землі із визначеними умовами, які повинні міститися в договорі оренди землі.

Відповідно до ч. 3 ст. 184 Господарського кодексу України укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Відповідно до п. 4.6 додатку № 1 до рішення Київської міської ради від 27.02.2003 N 271/431 "Про пайову участь (внески) інвесторів (забудовників) у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва" (в редакції, чинній на дату укладення Договору оренди земельних ділянок) пайовий внесок сплачується на підставі Договору між містом (Управлінням) та інвестором (забудовником). Пайовий внесок у грошовій формі сплачується в повній сумі єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається у договорі між Управлінням та інвестором (забудовником). Термін сплати пайового внеску може встановлюватися договором не пізніше як за квартал до планової здачі об'єкта будівництва (реконструкції) в експлуатацію. Пайовий внесок інвестора (забудовника) шляхом створення інфраструктури його власними силами здійснюється відповідно до умов, що визначаються у договорі між Управлінням та інвестором (забудовником). Кошти пайового внеску інвестор (забудовник) перераховує на бюджетний рахунок цільового фонду спеціального фонду міського бюджету.

За приписами статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (стаття 628 Цивільного кодексу України).

Спірний договір оренди земельної ділянки за своєю правовою природою є змішаним договором, оскільки він містить елементи різних договорів - договору оренди та договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Як було зазначено вище, 12.02.2011 року набрав чинності Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі - Закон № 3038-VI), ч.ч. 1- 3 ст. 40 якого передбачено, що порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати: 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для нежитлових будівель та споруд; 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для житлових будинків (ч.ч. 5, 6 ст. 40 Закону № 3038-VI).

Органам місцевого самоврядування забороняється вимагати від замовника будівництва надання будь-яких послуг, у тому числі здійснення будівництва об'єктів та передачі матеріальних або нематеріальних активів (зокрема житлових та нежитлових приміщень, у тому числі шляхом їх викупу), крім пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, передбаченої цією статтею, а також крім випадків, визначених ч. 5 ст. 30 цього Закону (ч. 7 ст. 40 Закону № 3038-VI).

Пунктами 2, 7 Прикінцевих положень Закону № 3038-VI визначено, що закони та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону. Якщо договором про пайову участь, який укладений до набрання чинності цим Законом, передбачена сплата пайової участі замовником будівництва (повністю або частково) в обсягах інших, ніж визначено цим Законом, такий договір підлягає приведенню у відповідність із цим Законом. Будь-які рішення органів місцевого самоврядування про надання замовником будівництва будь-яких послуг, передачу активів у будь-якій формі (матеріальній чи нематеріальній), передачу частини (відсоткової частки) площ прийнятих в експлуатацію об'єктів містобудування, крім пайової участі відповідно до цього Закону, прийняті до набрання чинності цим Законом, підлягають приведенню у відповідність із цим Законом.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відтак, в даному випадку необхідність внесення змін до договору передбачена законом від волі сторін.

Відтак, як і було встановлено Верховним судом в постанові від 13.06.2018 року договір оренди земельних ділянок в частині передачі Головному управлінню житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) 5 % загальної площі будинків не відповідає вимогам закону та підлягає приведенню у відповідність до вимог Закону № 3038-VI.

Верховний суд також вказав, що виключення з договору положення про передачу Головному управлінню житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) 5 % загальної площі будинків, фактично це призводить до виключення з договору оренди земельних ділянок умов договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту і не приводить договір у відповідність до вимог закону.

Тобто, виключення з договору умов щодо пайової участі без її визначення згідно з вимогами Закону № 3038-VI не відповідає вимогам п. 7 Прикінцевих положень цього Закону про приведення умов договору у відповідність з законом, оскільки Законом № 3038-VI передбачено пайову участь у іншому обсязі та формі.

Відповідно до п.п. 5, 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Проте, під час нового розгляду в суді першої інстанції, позивачем долучено до матеріалів справи договір №174 пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва від 01.04.2008 року. (далі договір пайової участі; т.2, а.с. 17-21).

Відповідно до умов договору пайової участі передбачено сплату внеску пайової часті виключно у грошовій формі з врахуванням кошторисної вартості об`єктів будівництва або відповідно до встановлених нормативів, що відповідає вимогам Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що виключення з умов договору оренди спірного пункту не призводить до фактичного виключення обов`язку позивача щодо сплати пайової участі, оскільки умови сплати пайової участі визначені в окремому договорі.

При цьому, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не було надано оцінки договору оренди земельної ділянки. Так, колегія суддів вважає, що за своєю правовою природою договір оренди від 14.03.2006 року є змішаним договором, оскільки він містить елементи різних договорів - договору оренди та договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Оскільки Київська міська рада не виконала свій обов`язок щодо приведення договору оренди земельної ділянки у відповідність до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" позивач на підставі ст. 188 Господарського кодексу України та ст. 651 Цивільного кодексу України, ст. 30 Закону України «Про оренду землі» реалізував своє право на внесення змін до договору шляхом звернення з даним позовом.

Відповідно до ст. 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Згідно з ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що залишення в договорі оренди обов`язку позивача щодо сплати пайової участі призведе до подвійного закріплення такого обов`язку.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку про наявність матеріально-правових підстав для внесення змін до договору способом виключення з нього абзацу 18 підпункту 8.4 пункту 8 договору оренди, який містить наступне положення: «передати Головному управлінню житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 5 % загальної площі будинків (крім службової) на підставі п.41 рішення Київської міської ради від 18.12.2003 №267/1142 «Про бюджет м. Києва на 2004 рік», шляхом укладення відповідної додаткової угоди в поданій позивачем редакції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову є необґрунтованим, суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, крім того неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, не відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

Судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції підлягає розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Дарницький комбінат будівельних матеріалів і конструкцій" на рішення господарського суду міста Києва від 09.10.2018 року у справі №910/16914/17 задовольнити.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 09.10.2018 року у справі №910/16914/17 скасувати та прийняти нове рішення яким:

« 1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2.Визнати укладеною Додаткову угоду про внесення змін до Договору оренди земельних ділянок, укладеного між Київською міською радою та Відкритим акціонерним товариством «Дарницький комбінат будівельних матеріалів і конструкцій», посвідченого Рильською Л. С., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 14 березня 2006 року за реєстровим № 499 та зареєстрованого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 21 березня 2006 року за № 66-6-00328 у книзі записів державної реєстрації договорів з моменту набрання чинності судовим рішенням в наступній редакції:

«Додаткова угода

про внесення змін до Договору оренди земельних ділянок

м.Київ________________________________________________________року

Київська міська рада (01044, м. Київ, вулиця Хрещатик, будинок 36, ідентифікаційний код юридичної особи 22883141) - далі у тексті - «Орендодавець» в особі Київського міського голови - Кличка Віталія Володимировича, що діє на підставі ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», - з однієї сторони, та

ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ДАРНИЦЬКИЙ КОМБІНАТ БУДІВЕЛЬНИХ МАТЕРІАЛІВ І КОНСТРУКЦІЙ» (02002, м. Київ, вулиця Маланюка Євгена, будинок 101, ідентифікаційний код юридичної особи 04012299) - далі у тексті - «Орендар», в особі Директора Демченка Андрія Георгійовича, який-діє на підставі Статуту, - з другої сторони, на підставі статті 792 Цивільного кодексу України, статті 30 Закону України «Про оренду землі», статті 188 Господарського кодексу України, частини 7 статті 40 та частини 2 пункту 7 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», уклали цю Додаткову угоду про внесення змін до Договору оренди земельних ділянок, укладеного між Орендодавцем та Орендарем, посвідченого Рильською Л.С., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 14 березня 2006 року за реєстровим № 499 та зареєстрованого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 21 березня 2006 року за № 66- 6-00328 у книзі записів державної реєстрації договорів (далі у тексті - Договір оренди), про таке:

1. Внести зміни до Договору оренди, а саме: виключити абзац 18 підпункту 8.4 пункту 8 Договору оренди, який містить наступне положення: «передати Головному управлінню житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 5 % загальної площі будинків (крім службової) на підставі п.41 рішення Київської міської ради від 18.12.2003 №267/1142 „Про бюджет м. Києва на 2004 рік"».

2. Дана Додаткова угода є невід'ємною частиною Договору оренди та набуває чинності в установленому законом порядку.

3. Витрати, пов'язані з нотаріальним посвідченням цієї Додаткової угоди, сплачує Орендар.

4. Усі спори, пов'язані з виконанням умов цієї Додаткової угоди, вирішуються в судовому порядку із застосуванням чинного законодавства України, при неможливості досудового врегулювання спорів, що виникають при виконанні умов цієї Додаткової угоди.

5. Всі інші пункти Договору оренди залишити без змін.

Київський міський голова

Орендар

3. Стягнути з Київської міської ради (01044, м.Київ, вул.Хрещатик, буд.36, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Дарницький комбінат будівельних матеріалів і конструкцій" (04210, м.Київ, вул..Євгена Маланюка, 101, ) 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору.»

3. Стягнути з Київської міської ради (01044, м.Київ, вул.Хрещатик, буд.36, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Дарницький комбінат будівельних матеріалів і конструкцій" (04210, м.Київ, вул..Євгена Маланюка, 101, ) 2 400 (дві тисячі чотириста) грн. 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/16914/17.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 17.12.2018 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді О.О. Хрипун

М.Г. Чорногуз