ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

закриття провадження у справі

13.12.2018м. ДніпроСправа № 904/4107/18

за позовом Первинної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський завод прокатних валків", м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський завод прокатних валків", м. Дніпро

про виконання зобов'язань за колективним договором та стягнення 0,5% від фонду оплати праці на культурно-масову, фізкультурну та оздоровчу роботу

Суддя Панна С.П.

Представники:

від позивача: Ласкін В.В. -представник дов.№б/н від 04.10.2018р.

від відповідача: Меркович Б.В. -представник дов. №б/н від 25.09.2018р.

СУТЬ СПОРУ:

Первинна організація профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський завод прокатних валків" звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський завод прокатних валків" про стягнення 528 728,88 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов норм ст. 250 Кодексу законів про працю України, ст. 44 Закону України "Про професійні спілки, їх права і гарантії діяльності", п. 8.6. Галузевої угоди гірничо-металургійного комплексу України на 2011-2012 роки, Територіальної угоди на 2017-2020 р.р., п. 9.10. Колективного договору, укладеного між правлінням відповідача та позивачем, в частині перерахування коштів у розмірі 0,5% від фонду оплати праці по заводу на поточний рахунок позивача з 01.01.2017р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.09.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 11.10.2018р.

18.10.2018р. відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в позові повністю, зазначає, що позивач не надавав адміністрації відповідача кошториси витрат профспілки на 2017 та 2018 роки задля здійснення контролю за виконанням колективного договору на виконання ст. 15 Закону України "Про колективні договори і угоди", а надані позивачем копії документів: "Расшифровка расходования денежных средств профсоюзного бюджета по источникам дохода за 2017г ПО ПМГУ ПАО ДЗПВ" та "Расшифровка расходования денежных средств профсоюзного бюджета по источникам дохода за 2018г ПО ПМГУ ПАО ДЗПВ" не затверджені профспілковими зборами (конференцією) Первинної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський завод прокатних валків", тому не мають юридичної сили. Крім того, за підрахунками відповідача, позивачем невірно розрахована сума коштів у розмірі 0,5% від фонду оплати праці за 2017 та 2018 роки, оскільки вона складає 528 698,88 грн.

Ухвалою суду від 09.11.2018р. відкладено підготовче засідання на 07.11.2018р.

Ухвалою суду від 09.11.2018р. продовжено строк розгляду справи у підготовчому провадженні на 30 днів, призначено розгляд справи на 04.12.2018р.

15.11.2018р. позивач подав відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що кошториси під назвою "Расшифровка расходования денежных средств профсоюзного бюджета по источникам дохода за 2017г ПО ПМГУ ПАО ДЗПВ" та "Расшифровка расходования денежных средств профсоюзного бюджета по источникам дохода за 2018г ПО ПМГУ ПАО ДЗПВ" затверджені у встановленому порядку, що підтверджується Протоколом №35 від 30.12.2016р. та Протоколом №51 від 15.01.2018р. Законність позовних вимог підтверджує постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.02.2018р. та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.06.2018р. у справі № 904/2031/17. Позивач погодився, що ним була здійснена помилка у розрахунку суми коштів у розмірі 0,5% від фонду оплати праці, яка становить 528 698,88 грн.

03.12.2018р. відповідач подав заперечення, в яких зазначив, що відповідно до рішення по 6 питанню порядку денного протоколу №35 від 30.12.2016р. профспілковим комітетом було постановлено "смету доходов и расходов профсоюзного комитета на 2017г утвердить", рішення по 2 питанню порядку денного протоколу №51 від 15.01.2018рр. профспілковим комітетом було постановлено "смету доходов и расходов профсоюзного комитета на 2018г утвердить", при цьому не визначено які саме кошториси були затверджені (у тексті протоколів немає ні показників, ні сум грошових коштів, ні статей витрат, ні цільових витрат тощо). Також відповідач наголошує на тому, що профспілковий комітет взагалі не мав повноважень розглядати питання щодо кошторису витрат без зборів (конференції) первинної організації профспілки.

07.12.2018р. позивач подав клопотання про закриття провадження у справі, яке обґрунтоване тим, що спір, який є предметом позову у даній справі, не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Розглянувши дане клопотання, дослідивши матеріали справи, суд задовольняє його з огляду на таке.

Згідно з частиною 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За змістом частин 1-3 статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Учасниками відносин у сфері господарювання є суб'єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб'єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність). Діяльність негосподарюючих суб'єктів, спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов їх функціонування, що здійснюється за участі або без участі суб'єктів господарювання, є господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючих суб'єктів.

Приписами частини першої статті 4 Господарського кодексу України передбачено, що трудові відносини не є предметом регулювання цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 20 Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; 2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду; 3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; 4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах; 5) справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі пов'язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов'язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах; 6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; 7) справи у спорах, що виникають з відносин, пов'язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов'язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності; 8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України; 9) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство; 10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб'єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб'єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; 11) справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті; 12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах; 13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами; 14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою; 15) інші справи у спорах між суб'єктами господарювання; 16) справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

Таким чином, господарський спір підвідомчий господарському суду за наступних умов: учасники спору є суб'єктами господарювання; між ними виникли господарські відносини, що регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, тобто спір носить господарський характер.

Правове становище професійних спілок, їх статус та повноваження регулюються Кодексом законів про працю України, Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Відповідно до статей 1, 2 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" професійна спілка (профспілка) - добровільна неприбуткова громадська організація, що об'єднує громадян, пов'язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання); первинна організація профспілки - добровільне об'єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному навчальному закладі. Професійні спілки створюються з метою здійснення представництва та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки.

Згідно з приписами статті 1 Закону України "Про колективні договори і угоди" колективний договір, угода укладаються на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів працівників та роботодавців.

Відповідно до статті 10 Кодексу законів про працю України, колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.

Відповідно до приписів частини сьомої статті 20 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» профспілки, їх об'єднання здійснюють контроль за виконанням колективних договорів, угод. У разі порушення роботодавцями, їх об'єднаннями, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування умов колективного договору, угоди профспілки, їх об'єднання мають право направляти їм подання про усунення цих порушень, яке розглядається в тижневий термін. У разі відмови усунути ці порушення або недосягнення згоди у зазначений термін, профспілки мають право оскаржити неправомірні дії або бездіяльність посадових осіб до місцевого суду.

Правові й організаційні засади функціонування системи заходів з вирішення колективних трудових спорів (конфліктів), здійснення взаємодії сторін соціально-трудових відносин у процесі врегулювання колективних трудових спорів (конфліктів), що виникли між ними врегульованоЗаконом України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)».

Судовий порядок розгляду колективних трудових спорів (конфліктів) процесуальним законодавством та Законом України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» передбачена у таких випадках: розгляд заяви власника або уповноваженого ним органу про визнання страйку незаконним (стаття 23 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)»); розгляд заяви Національної служби посередництва і примирення про вирішення колективного трудового спору (конфлікту) у випадках, передбачених статтею 24 цього Закону, і коли сторонами не враховано рекомендації Національної служби посередництва і примирення щодо вирішення колективного трудового спору (конфлікту) (стаття 25 вказаного Закону); оскарження профспілками неправомірних дій або бездіяльності посадових осіб, винних у порушенні умов колективного договору чи угоди (частина п'ята статті 20 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»); невиконання роботодавцем обов'язку щодо створення умов діяльності профспілок, регламентованих колективним договором (частини друга, четверта статті 42 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»).

Сторонами спору у даній справі є первинна профспілкова організація та роботодавець, а спір виник у зв'язку з невиконанням роботодавцем вимог законодавства про працю щодо забезпечення діяльності професійної спілки з питань, віднесених до її повноважень.

Колективні трудові спори - це спори між найманими працівниками, трудовим колективом (профспілкою) і власником чи уповноваженим ним органом, в яких йдеться про зіткнення інтересів сторін трудових правовідносин і порядок вирішення таких спорів визначено Законом України від 3 березня 1998 року № 137/98-ВР "Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)".

Як зазначено у пункті 12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних оправ від 01.03.2013 № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" колективні трудові спори спрямовані на захист трудових прав працівників, виникають із трудових правовідносин, то вони підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, незалежно від того, що сторонами v справі є юридичні особи.

Відповідно до приписів частини перини статі 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Враховуючи наведені вище положення чинного законодавства, враховуючи суть даного спору, який виник із колективного договору, вирішення якого у судовому порядку передбачено приписами ч. 7 ст. 20 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», а також те, що спірні правовідносини не мають характеру господарських, суд приходить до висновку про задоволення клопотання відповідача про закриття провадження у справі, оскільки спір підлягає вирішенню в порядку цивільного, а не господарського судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Патати Верховного Суду від 17.05.2018р. у справі № 910/11188/17.

За приписами п. 2 ч. 2 ст.185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд має право постановити ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки станом на день закриття провадження у справі такого клопотання від позивача не надійшло, суд не вирішує питання повернення судового збору, що не позбавляє позивача права подати клопотання про повернення судового збору після прийняття ухвали про закриття справдження у справі.

13.12.2018р. у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 185, п. 1 ч. 1 ст. 231, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі № 904/4107/18 за позовом Первинної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський завод прокатних валків" до Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський завод прокатних валків" про виконання зобов'язань за колективним договором та стягнення 0,5% від фонду оплати праці на культурно-масову, фізкультурну та оздоровчу роботу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення - 13.12.2018р.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 17.12.2018р.

Суддя С.П. Панна