ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2018 р. Справа№ 910/7289/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Мартюк А.І.

Дідиченко М.А.

секретар судового засідання: Цибульський Р.М.

за участі представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 06.12.2018

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Магнум"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 25.09.2018 (повний текст складено 05.10.2018)

у справі №910/7289/18 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

"Термінал Південна Хвиля"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Магнум"

про стягнення 182 473, 27 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕРМІНАЛ ПІВДЕННА ХВИЛЯ» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАГНУМ» про стягнення 129 290,70 грн. основного боргу за договором про виконання робіт №17/02 від 17.02.2016 та 6 227,81 грн. 3% річних, 46 954,76 грн. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.09.2018 у справі №910/7289/18 позовні вимоги задоволено частково.

Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача: основного боргу - 129 290, 70 грн. та витрати на професійну правничу допомогу - 4 959, 82 грн., 1 939, 00 грн. судового збору. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Магнум» звернулося до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2018 у справі №910/7289/18 - скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ТОВ «Термінал Південна Хвиля» відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийняте при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, викладені в судовому рішенні обставини є необґрунтованими і не відповідають дійсності, при цьому оцінка іншим важливим обставинам справи, на які звертав увагу відповідач, не надана, при цьому судом допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушено норми процесуального права.

За твердженням відповідача, відсутність підписаних актів виконаних робіт свідчить про невиконання позивачем робіт за які він стягує плату. У період дії Договору від 17.02.2016 та до 20.09.2016 відповідач використовував фронтальний навантажувач позивача, однак, за його використання було повністю сплачено, а послуги, оплати яких вимагає позивач, ним не надавались.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» №454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Київський апеляційний господарський суд та утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

Згідно п. 8 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їх повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

25.06.2018 року в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про юридичну особу - Північний апеляційний господарський суд, ідентифікаційний код 42262953.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 в газеті «Голос України» №185 (6940) опубліковано повідомлення голови Північного апеляційного господарського суду про початок роботи новоутвореного суду. Зважаючи на викладене Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Частиною 5 статті 31 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.11.2018, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Магнум» передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів Калатай Н.Ф., Дідиченко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2018 відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 06.12.2018, доведено до відома учасників апеляційного провадження, що нез'явлення їх представників у судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги по суті.

Представник позивача 20.11.2018 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача, просив залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін. У своєму відзиві позивач наголошує, що відповідачем жодним чином не спростовані електронні докази долучені до позовної заяви.

03.12.2018 від представника відповідача надійшла відповідь на відзив, в якому він зазначає, що відсутні підстави ставити питання про недійсність електронних доказів, оскільки укладеним між сторонами договором не передбачена можливість електронного листування.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2018, у зв'язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф., яка не є головуючими суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, відповідно до підпунктів до 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний авторозподіл справи №910/7289/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 04.12.2018 для розгляду справи №910/7289/18 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Магнум» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2018 сформовано колегію суддів у складі: Зубець Л.П. (головуючий суддя), судді: Мартюк А.І., Дідиченко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2018 справу №910/7289/18 прийнято до провадження колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Зубець Л.П., судді: Мартюк А.І., Дідиченко М.А., для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Магнум» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2018 та призначено її до розгляду в раніше призначеному судовому засіданні 06.12.2018.

Представники сторін у судове засідання з'явились та надали пояснення по суті спору.

Згідно ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В судовому засіданні 06.12.2018 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, відзиві на неї та відповіді на відзив, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, з наступних підстав.

17.02.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Термінал південна хвиля» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Магнум» (замовник) укладено Договір на виконання робіт фронтальним навантажувачем № 17/02 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору виконавець виконує навантажувальні роботи в кар'єрі за адресою: Хмельницька обл., Кам'янець - Подільський р-н., село Вербка, комплектним, технічно справним фронтальним навантажувачем DISD SD300N в подальшому обладнання з двома операторами.

Пунктом 3.1. Договору визначено, що оплата за виконану роботу складає 405,30 грн. (15х27.019798), що еквівалентно 15 дол. США на 17.02.2016 за 1 мотогодину по курсу НБУ в т.ч. ПДВ.

Згідно з пунктом 3.3. Договору надане обладнання використовується для виконання робіт протягом 24 годин, тобто в 2 зміни роботи. Акти підписуються з 08:00 до 09:00 ранку за кожну відпрацьовану добу з фіксацією відпрацьованих годин, згідно показів лічильників.

Загальний акт виконаних робіт підписується кожний вівторок обома сторонами на протязі 24 год. (п. 3.4. Договору).

Оплата за виконану роботу здійснюється шляхом переказу грошових коштів з розрахункового рахунку замовника на розрахунковий рахунок виконавця протягом семи банківських днів з моменту підписання актів виконаних робіт, в установленому порядку, та на підставі оригіналів рахунків виконавця та оригіналів актів виконаних робіт (п. 3.6. Договору).

Пунктом 9.1. Договору передбачено, що Договір починається з 17.02.2016 і закінчує свою дію 16.08.2016.

Якщо замовник продовжує користуватися послугами наданого обладнання після закінчення строку, вказаного в п.9.1. Договору, то при відсутності письмових заперечень виконавця на протязі 5 (п'яти) календарних днів договір вважається продовженим кожного разу на такий же період (п. 9.2. Договору).

За твердженням позивача, сторонами належним чином виконувались зобов'язання за договором з лютого 2016 року по вересень 2016 року, проте починаючи з 27 вересня 2016 року відповідач припинив здійснювати оплати, в зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість за договором в сумі 129 290,70 грн. на підставі актів здачі приймання робіт (надання послуг) та рахунків.

Акт № 65 від 27.09.2016 на суму 36882,30 грн., рахунок № 72 від 27.09.2016 ,

акт № 67 від 04.10.2016 на суму 44988,30 грн., рахунок № 74 від 04.10.2016;

акт № 71 від 11.10.2016 на суму 31208,10 грн., рахунок №78 від 11.10.2016;

акт 72 від 18.10.2016 на суму 11348,40 грн, рахунок №79 від 18.10.2016;

акт № 73 від 25.10.2016 на суму 4863,60 грн., рахунок № 80 від 25.10.2016.

Позивач зазначає, що вказані акти та рахунки направлялись на адресу відповідача, проте, акти здачі - приймання робіт (наданих послуг) залишились відповідачем не підписані, рахунки не оплачені.

Позивач звертався до відповідача з вимогами оплатити зазначені рахунки та підписати акти, зокрема листом № 11-25/1 від 25.11.2016 та претензією № 12-12/1 від 12.12.2016, докази направлення вказаних листів підтверджуються рекомендованими повідомленнями, які долучені до матеріалів справи.

Відповідач позовні вимоги не визнав та зазначає, що після закінчення дії договору 16.08.2016 роботи з використання обладнання не виконувались, розрахунки за виконані роботи проведені повністю, послуги по спірних актах не надавались.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає, що позивачем долучено до матеріалів справи попередні акти задачі приймання робіт (надання послуг) № 53 від 23.08.2016, № 54 від 30.08.2016, № 59 від 06.09.2016, № 62 від 13.09.2016, № 63 від 20.09.2016, які також не підписані відповідачем, проте оплачені в жовтні місяці 2016, тобто після закінчення терміну дії Договору.

Вказане підтверджується банківськими виписками, оборотно-сальдовою відомістю та карткою по рахунку контрагента за 2016 рік, які засвідчені головним бухгалтером та директором позивача.

Зокрема, згідно банківської виписки, копія якої міститься в матеріалах справи, 13.10.2016 відповідачем сплачувалися попередні рахунки позивача №60 від 23.08.2016, №70 від 20.09.2016, №69 від 13.09.2016, №67 від 06.09.2016 за вантажні роботи фронтального навантажувача, тобто кошти за договором сплачувались за роботи виконані після 16.08.2016, що свідчить про те, що договірні відносини тривали після 16.08.2016.

Заперечуючи проти позову відповідач посилається на те, що електронне листування умовами договору не передбачено, однак, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що матеріали справи також містять докази направлення позивачем відповідачу рахунків та актів у паперовій формі засобами поштового зв'язку. Вказані рахунки та акти, зокрема, були долучені до досудової вимоги (т. 1 а.с. 50-52) від 05.06.2018.

Дослідивши обставини справи у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правомірно прийняв акти № 65 від 27.09.2016, № 67 від 04.10.2016, №71 від 11.10.2016, №72 від 18.10.2016, № 73 від 25.10.2016 як докази надання послуг на вказані суми відповідачу по Договору та є підставою для їх оплати.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Позивач просив стягнути з відповідача 129 290,70 грн. заборгованості за надані послуги у вересні-жовтні 2016 року.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач також звертався до відповідача з претензією перерахувати кошти у розмірі 129 290,40 грн. за договором № 17/02 від 17.02.2016, проте, вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Доказів оплати відповідачем суми 129 290,40 грн. основного боргу, суду не надано.

За таких обставин, оскільки відповідачем не спростовано факт належного виконання договірних відносин перед позивачем в частині оплати отриманих послуг, вимога позивача про стягнення з відповідача 129 290,70 грн. є обґрунтованою та такою, що правомірно задоволена судом першої інстанції.

Крім того, за прострочення виконання зобов'язань позивачем заявлено вимогу про стягнення 6227,81 грн. 3% річних та 46 954,76 інфляційних втрат за період з 10.10.2016 по 25.05.2016 по кожному акту окремо.

У позовній заяві позивач вказує, що акти та рахунки на спірну суму основного боргу були направлені на електронну адресу відповідача та надає відповідні докази, проте відповідач акти не підписав та їх оплату не здійснив.

Судом враховано, що умовами договору не передбачено направлення документів на електронну адресу замовника, тому період нарахування інфляційних втрат та 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивачем визначено неправильно, позивачем не доведено належними засобами доказування прострочення відповідачем оплати у заявлений період.

Належним доказом направлення актів здачі-приймання робіт (надання послуг) на адресу відповідача, є досудова вимога - 06.06.2018 з доказами направлення відповідачу, яка долучена до позовної заяви.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правомірно задовольнив заявлені вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 129 290,70 грн., витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4 959, 82 грн. та відхилив вимоги про стягнення 6 227, 81 грн. 3% річних та 46 954,76 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Положеннями ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

За змістом ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об'єктивно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

До відзиву на апеляційну скаргу представником позивача, адвокатом, долучено клопотання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3500, 00 грн.

Дослідивши подані докази, колегія суддів зазначає, що позивач поніс фактичні витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3500, 00 грн. за час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

За змістом 126 Господарського процесуального кодексу України можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні п. 1 ст. 1 та ч. 1 ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Враховуючи відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що заява про стягнення з відповідача на користь позивача 3500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта (відповідача).

Керуючись ст.ст. 13, 14, 73, 74, 76-79, 269, 270, 276, 281, 282, 287, 288 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Магнум» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2018 у справі №910/7289/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2018 у справі №910/7289/18 залишити без змін.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Магнум» (03680, м.Київ, вул. Качалова, 5-Д, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Термінал Південна Хвиля» (54030, м. Миколаїв, вул.В.Морська 15/2,оф. 8, ) 3 500, 00 грн. (три тисячі п'ятсот грн. 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ.

5. Матеріали справи №910/7289/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді А.І. Мартюк

М.А. Дідиченко

Повний текст постанови складено 17.12.2018