ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2018 року м.Дніпро Справа № 908/1075/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О.(доповідач),

суддів: Іванова О.Г., Антоніка С.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів", м. Запоріжжя на рішення Господарського суду Запорізької області від 23.07.2018 (повний текст виготовлено 03.08.2018) у справі №908/1075/18 (суддя Носівець В.В.)

за позовом Приватного підприємства "Елін-2007", м. Кам'янське, Дніпропетровська область

до Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів", м. Запоріжжя

про стягнення 7806,91 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Елін-2007" (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (далі - Відповідач) про стягнення 6521,99 грн. інфляційних втрат за період листопад 2016 року квітень 2018 року та 1284,92 грн. 3% річних за період з 25.11.2016 по 02.05.2018, на підставі договору постачання № 53 від 09.01.2015.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 23.07.2018 року у справі № 908/1075/18 позов задоволено в повному обсязі.

Приймаючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України сум.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Апелянт вважає, що місцевим господарським судом помилково не враховано, що лише після вступу у законну силу рішення господарського суду Запорізької області у справі № 908/2831/16 та на виконання постанови ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 19.05.2017 року сплатило на депозитний рахунок ВДВС заборгованість у розмірі 34 699 грн. 68 коп., а відтак відповідач своєчасно виконував рішення суду, що підтверджується платіжними дорученнями, а відтак відсутні підстави для нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 23.08.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі № 908/1075/18 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів", м. Запоріжжя на рішення Господарського суду Запорізької області від 23.07.2018 (повний текст виготовлено 03.08.2018).

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 23.08.2018 року призначено розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" на рішення Господарського суду Запорізької області від 23.07.2018 у справі 908/1075/18 в порядку письмового провадження (головуючий суддя – Мартюхіна Н.О., судді – Склярук О.І., Геза Т.Д.).

Указом Президента України від 29.12.2017 № 454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" ліквідовано Дніпропетровський апеляційний господарський суд та Донецький апеляційний господарський суд; утворено Центральний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, з місцезнаходженням у місті Дніпрі.

03.10.2018 розпочав роботу Центральний апеляційний господарський суд.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

Відповідно до ч.ч. 5, 7 ст. 31 ГПК України, у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На виконання вказаних правових норм забезпечено передачу справи № 908/1075/18 за позовом Приватного підприємства "Елін-2007" до Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" про стягнення 7806,91 грн. з Донецького апеляційного господарського суду до Центрального апеляційного господарського суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Центрального апеляційного господарського суду для розгляду справи № 908/1075/18 визначено колегію суддів у складі головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач), суддів: Антоніка С.Г., Іванова О.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду прийнято до провадження справу № 908/1075/18 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" та розгляд справи призначено в порядку письмового провадження.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу проти задоволення апеляційної скарги заперечує та просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін. У відзиві зазначає, що перерахування грошових коштів на депозитарний рахунок ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області не може вважатися належним виконанням зобов’язання по оплаті товару в розумінні статті 599 Цивільного кодексу України. Таким чином оскільки позивач фактично отримав грошові кошти за поставлений товар лише 03.05.2018 року він має право на нарахування 3% річних та інфляційних нарахувань, які є способом захисту його майнового права та інтересу, що полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів.

Згідно ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Апеляційним судом при перегляді справи встановлено, що рішенням господарського суду Запорізької області від 21.12.2016 у справі № 908/2831/16 позовні вимоги ПП Елін-2007 (з урахуванням заяви про їх збільшення) задоволені частково: стягнуто з ПАТ Запорізький завод феросплавів на користь позивача 29840,00 грн. основного боргу за Договором постачання № 53 від 09.01.2015 основного боргу, 2748,47 грн. інфляційних втрат за період з січня по жовтень 2016 року та 851,30 грн. 3% річних за період з 13.12.2015 року по 24.11.2016 року.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 15.02.2017 у справі № 908/2831/16 рішення господарського суду Запорізької області від 21.12.2016 залишено без змін.

Заводським відділом державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області постановою від 19.05.2017 відкрито виконавче провадження ВП № 53970672 з виконання наказу господарського суду Запорізької області, виданого 27.02.2017, про стягнення з ПАТ «Запорізький феросплавний завод» на користь ПП «Елін-2007» 34699,68 грн.

На виконання постанови державного виконавця відповідачем 31.05.2017 сплачено на депозитний рахунок ВДВС 34699,68 грн.

Вищий господарський суд України 06.06.2017 за заявою відповідача ухвалив зупинити виконання рішення господарського суду Запорізької області від 21.12.2016 у справі № 908/2831/16, у зв'язку з поданням ПАТ «Запорізький феросплавний завод» касаційної скарги, до закінчення перегляду справи у касаційному порядку.

Постановою Заводського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 26.06.2016 виконавче провадження ВП № 53970672 зупинено.

Постановою Вищого господарського суду України від 03.07.2017 у справі №908/2831/16 рішення господарського суду Запорізької області від 21.12.2016 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 15.02.2017 скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Запорізької області.

За заявою божника постановою Заводського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 22.11.2017 виконавче провадження закінчено, 30.10.2017 кошти повернуто боржнику.

За результатами нового розгляду прийнято аналогічне рішення, рішенням господарського суду Запорізької області від 24.01.2018 у справі №908/2831/16 позовні вимоги (з урахуванням заяви про їх збільшення) задоволені частково: стягнуто з відповідача на користь позивача 29840,00 грн. основного боргу, 2748,47 грн. інфляційних втрат та 851,30 грн. 3% річних.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 23.04.2018 у справі № 908/2831/16 рішення суду першої інстанції у даній справі залишено без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У зв'язку з несвоєчасним виконанням умов Договору постачання № 53 від 09.01.2015 року в частині повної оплати за товар позивачем нараховано 6521,99 грн. інфляційних втрат за період листопад 2016 року - квітень 2018 року та 1284,92 грн. 3% річних за період з 25.11.2016 по 02.05.2018 року.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ця норма кореспондується з приписами частини 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Частиною 1 статті 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з приписами частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано або виконано з простроченням, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Зважаючи на відсутність у зазначених правових нормах такої підстави припинення зобов'язання як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Вказаної правової позиції дотримується Верховний Суд України у постановах від 12.09.2011 р. у справі № 3-73гс11, від 24.10.2011 р. у справі № 3-89гс11, від 14.11.2011 р. у справі № 3-116гс11, від 23.01.2012 р. у справі № 3-142гс11.

Як вбачається з платіжного доручення № 316217 від 03.05.2018, ПАТ «Запорізький феросплавний завод» повністю здійснило погашення існуючої заборгованості за рішенням господарського суду Запорізької області від 24.01.2018 у справі № 908/2831/16.

За змістом п. 30.1. ст. 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в України" переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Тобто моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі йому готівки.

Таким чином, твердження відповідача щодо своєчасного виконання рішення суду шляхом перерахування грошових коштів на депозитарний рахунок виконавчої служби не приймається до уваги, оскільки суперечить положенням ст. 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в України", де визначальним в такому випадку є факт перерахування грошових коштів на рахунок кредитора, а Законом України "Про виконавче провадження" передбачено саме порядок виплати стягнутих грошових сум.

Таким чином, надавши належну оцінку доводам сторін та доказам у справі, що розглядається в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних, суд першої інстанцій дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, під час перегляду апеляційним господарським судом не було встановлено порушення місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права у відповідності до статті 276 Господарського процесуального кодексу України рішення місцевого господарського суду у справі 908/1075/18 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 275, 276, 282 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів", м. Запоріжжя - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 23.07.2018 (повний текст виготовлено 03.08.2018) у справі №908/1075/18 (суддя Носівець В.В.) - залишити без змін.

Судові витрати по апеляційній скарзі покласти на скаржника Акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення .

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.Г. Іванов

Суддя С.Г. Антонік