ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року Справа №924/486/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Дужич С.П.,

суддя Демидюк О.О.

суддя Саврія В.А.

при секретарі судового засідання Рильник Д.М.

без виклику представників сторін

розглянувши апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради на рішення господарського суду Хмельницької області від 20 вересня 2018 року суддя Димбовський В.В., м. Хмельницький, повний текст рішення складено 01 жовтня 2018 року, у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Хмельницької філії ПАТ "Укртелеком"

до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Виконавчий комітет Славутської міської ради

про стягнення боргу в розмірі 107 937,45 грн. по відшкодуванню витрат за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям споживачів міста ОСОБА_1

Заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

11 червня 2018 року, ПАТ "Укртелеком" в особі Хмельницької філії ПАТ "Укртелеком" звернулося до господарського суду Хмельницької області з позовною заявою, у якій просить суд стягнути з Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради на користь ПАТ "Укртелеком" в особі Хмельницької філії ПАТ "Укртелеком" 108 450,75 грн. - відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям споживачів міста Славута Хмельницької області у період з 01 червня по 31 грудня 2017 року, включно.

20 вересня 2018 року, рішенням господарського суду Хмельницької області було задоволено позов ПАТ "Укртелеком" в особі Хмельницької філії ПАТ "Укртелеком" до управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - виконавчого комітету Славутської міської ради, про стягнення боргу в розмірі 107 937,45 грн. - по відшкодуванню витрат за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям споживачів міста ОСОБА_1 та стягнуто з відповідача на користь позивача 107 937,45 грн. - боргу по відшкодуванню витрат за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям споживачів міста ОСОБА_1 і 1762,00 грн. - судового збору.

Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради, не погоджуючись з постановленим рішенням, звернулась із апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову, вважаючи, що господарським судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а також порушено норми матеріального і процесуального права, оскільки коштів на фінансування пільг з послуг зв'язку з Державного бюджету не поступало, а управління, як орган місцевого самоврядування, не може відповідати за зобовязання держави перед юридичними особами.

Також, відповідач зазначає, що господарський суд не врахував окремі положення законодавства, зокрема, той факт, що на момент розробки та схвалення проекту бюджету міста ОСОБА_1 на 2017 рік та його затвердження діяла ч.5 ст. 102 Бюджетного кодексу України, відповідно до якої компенсаційні виплати здійснюються саме за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам. Тобто, діяла пряма норма Закону, яка передбачала фінансування вказаних компенсаційних виплат з державного бюджету України, а тому це унеможливлювало необхідність звернення головного розпорядника коштів - управління соціального захисту населення, щодо подання бюджетних запитів - обовязкової передумови закладення видатків до бюджету.

Суд також не звернув уваги на той факт, що позивач у своїй позовній заяві погодився, що Управління соціального захисту населення, зобовязано відшкодувати витрати на пільгове надання послуг звязку за рахунок державних субвенцій. Однак, субвенції на компенсацію витрат, повязаних із реалізацією Державної програми соціального захисту населення у 2017 році не передбачено, додаткові джерела надходжень органам місцевого самоврядування не надавались та нормативи відрахувань по окремих податках і зборах не збільшувалися.

Також посилається на той факт, що з 21 червня 2017 року до спірних правовідносин (щодо пільгового надання телекомунікаційних послуг) не застосовуються положення Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів та заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за субвенцій з державного бюджету затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року №256, яким суд обґрунтовує обовязок відповідача по відшкодуванню спірної суми за період після внесення змін, оскільки Постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення до постанови Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року №256 №426 данні правовідносини виключені з Порядку.

ПАТ "Укртетлеком" у своєму відзиві на апеляційну скаргу вважає дане рішення таким, що прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу - необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки чинне законодавство України закріплює реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовний обовязок оператора телекомунікаційних послуг (в даному випадку - ПАТ "Укрателеком") надавати пільгові послуги звязку визначеним категоріям громадян звязаний з безумовним обовязком держави в особі її органів відшкодувати вартість таких пільг субєкту господарювання, який такі послуги надає, тобто вважає, що між сторонами існували і існують матеріальні правовідносини по наданню позивачем телекомунікаційних послуг пільговим категоріям споживачі та проведенню відшкодування цих послуг позивачу відповідачем у порядку, визначеному законом, оскільки розпорядником коштів бюджетного фінансування вищезазначених соціальних пільг є управління соцзахисту населення.

Щодо внесення змін до Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів та заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року №256, то зазначає, що такі зобов'язання виникають безпосередньо із законів України (ст. 17 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ч.6 ст. 6 Закону України "Про жертви нацистських переслідувань", ст. 63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст. 52 Закону України "Про прокуратуру", ст. 23 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", ст. 9 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист") і не залежать від їх фінансування. Відповідно до ч.4 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Більше того, вказані норми законів закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовний обов'язок оператора телекомунікаційних послуг надавати пільгові послуги зв'язку визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов'язок держави в особі її органів відшкодувати вартість наданих послуг суб'єкту господарювання, тобто між позивачем і відповідачем існували і існують матеріальні відносини по наданню позивачем телекомунікаційних послуг пільговим категоріям споживачів та проведенню відшкодування цих пільг позивачу відповідачем у порядку визначеному законом.

05 листопада 2018 року, ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду було відкрито апеляційне провадження за скаргою Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради та встановлено сторонам строк до 19 листопада 2018 року, потягом якого можуть бути подані письмові відзиви на апеляційну скаргу.

20 листопада 2018 року, ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду, апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради було призначено до розгляду на 03 грудня 2018 року без виклику сторін.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:

В період з червня по грудень 2017 року, Хмельницькою філією ПАТ "Укртелеком" були надані телекомунікаційні послуги на пільгових умовах громадянам м. Славута на загальну суму 107 937,45 грн., а саме:

- в червні на 15 041,65 грн. (683 абонентам);

- липні на 17 255,71 грн. (652 абонентам);

- серпні на 16 107,59 грн. (662 абонентам);

- вересні на 15 736,16 грн. (644 абонентам);

- жовтні на 14 849,21 грн. (632 абонентам);

- листопаді на 14 828,79 грн. (603 абонентам);

- грудні на 14 118,34 грн. (586 абонентам), які є непогашеними.

Факт надання телекомунікаційних послуг Хмельницькою філією ПАТ "Укртелеком" та фактичне споживання їх відповідними категоріями населення у вказаний період підтверджується долученими позивачем до матеріалів справи розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг за червень-грудень 2017 року за формою №2-пільга, затвердженою наказом Міністерства праці та соціальної політики України №535 від 04 жовтня 2007 року. (т.2 а.с.127-162)

Позивачем щомісячно направлялися відповідачу для здійснення розрахунків за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям споживачів, відповідні акти звіряння розрахунків та розрахунки видатків на відшкодування витрат, що відповідачем не заперечується. (т.1 а.с.48)

31 січня 2017 року, листом №24 січня 045/503, відповідач повідомив позивача, про відмову в укладенні договору про розрахунки за надані послуги звязку на 2017 рік у звязку з відсутністю бюджетних асигнувань на оплату передбачених ним послуг. (т.1 а.с.21-22)

25 квітня 2017 року, листом №24.01-45/2146 відповідач повідомив ПАТ "Укртелеком" в особі Хмельницької філії, що у 2017 році в Державному бюджеті не передбачено видатки на фінансування пільг з послуг зв'язку за рахунок субвенцій з Державного бюджету всім категоріям громадян і фінансуються за рахунок коштів місцевого бюджету. (т.1 а.с.21-22)

11 червня 2018 року, у звязку з тим, що відповідач не здійснив відшкодування понесених позивачем витрат внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах громадянам (споживачам) м. Славута у період з червня по грудень 2017 року, ПАТ "Укртелеком" в особі Хмельницької філії ПАТ "Укртелеком" звернулося до господарського суду Хмельницької області з позовом до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради з позовом про - відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям споживачів міста Славута Хмельницької області у період з 01 червня по 31 грудня 2017 року включно. (т.1 а.с.4-9)

24 липня 2018 року, ПАТ "Укртелеком" в особі Хмельницької філії ПАТ "Укртелеком" звернулося до господарського суду Хмельницької області із заявою про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої просить суд стягнути з відповідача 107 937,45 грн. - боргу по відшкодуванню витрат на надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям споживачів м. Славута за період з 01 червня 2017 року по 31 грудня 2017 року включно. (т.2 а.с.106)

Разом з клопотанням про зменшення розміру позовних вимог, позивач надав довідку, підписану обома сторонами, щодо звіряння розрахунків за надані телекомунікаційні послуги на пільгових умовах населенню міста Славута Хмельницької області за період з 01 червня по 31 грудня 2017 року, за якою загальна вартість послуг складає 107 937,45 грн., а саме: червень 2017 року -15 041,65 грн., липень 2017 року - 17 255,71 грн., серпень 2017 року - 16 107,59 грн., вересень 2017 року - 15 736,16 грн., жовтень 2017 року - 14 849,21 грн., листопад 2017 року - 14 828,79 грн., грудень 2017 року - 14 118,34 грн. (т.2 а.с.107)

25 липня 2018 року, ухвалою господарського суду Хмельницької області було залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: виконавчий комітет Славутської міської ради. (т.2 а.с.111)

20 вересня 2018 року, рішенням господарського суду Хмельницької області було задоволено позов ПАТ "Укртелеком" в особі Хмельницької філії ПАТ "Укртелеком" до управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - виконавчого комітету Славутської міської ради, про стягнення боргу в розмірі 107 937,45 грн. - по відшкодуванню витрат за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям споживачів міста ОСОБА_1 та стягнуто з відповідача на користь позивача 107 937,45 грн. - боргу по відшкодуванню витрат за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям споживачів міста ОСОБА_1 і 1762,00 грн. - судового збору.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.3 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації" та п.63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11 квітня 2012 року, споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04 березня 2002 року "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету", встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України №256 від 04 березня 2002 року встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Статтею 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" встановлено, що пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання визначаються виключно законами України. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", "Про жертви нацистських переслідувань", "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус", "Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про прокуратуру" передбачено надання пільг при оплаті за послуги зв'язку (телекомунікаційні послуги).

Відповідно до пп.20-4 ст. 91 Бюджетного кодексу України, пільги з послуг зв'язку, інші передбачені законодавством пільги, що надаються ветеранам війни; особам, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; особам, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; ветеранам праці: жертвам нацистських переслідувань; ветеранам військової служби; ветеранам органів внутрішніх справ; ветеранам податкової міліції; ветеранам державної пожежної охорони; ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби; ветеранам служби цивільного захисту; ветеранам Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України; вдовам (вдівцям) померлих (загиблих) ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби, ветеранів служби цивільного захисту та ветеранів Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України; особам, звільненим з військової служби, які стали інвалідами під час проходження військової служби; інвалідам, дітям-інвалідам та особам, які супроводжують інвалідів І групи або дітей-інвалідів (не більше одного супроводжуючого); реабілітованим громадянам, які стали інвалідами внаслідок репресій або є пенсіонерами; громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: дружинам (чоловікам) та опікунам (на час опікунства) дітей померлих громадян, смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою; багатодітним сім'ям, дитячим будинкам сімейного типу та прийомним сім'ям, в яких не менше року проживають відповідно троє або більше дітей, а також сім'ям (крім багатодітних сімей), в яких не менше року проживають троє і більше дітей, враховуючи тих, над якими встановлено опіку чи піклування, належать до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів.

Зазначена вище норма передбачає, що пільгове надання послуг зв'язку фінансується за рахунок видатків місцевих бюджетів будь-якого рівня шляхом визначення у відповідному місцевому бюджеті коштів, а тому, з врахуванням викладеного, п.20-4 ст. 91 Бюджетного кодексу України, п.3 Порядку №256, судом не беруться до уваги доводи відповідача про те, що відповідач не має законодавчо встановленого обов'язку по відшкодуванню або фінансуванню пільг з послуг зв'язку.

Згідно із ст. 70 Бюджетного кодексу України, видатки та кредитування місцевих бюджетів включають бюджетні призначення, встановлені рішенням про місцевий бюджет, на конкретні цілі, пов'язані з реалізацією програм та заходів згідно із статтями 89-91 цього кодексу.

При дефіциті кошів на покриття витрат пов'язаних із здійсненням державної програми соціального захисту населення та надання пільг встановлених державою проводиться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам (ст.94 Бюджетного кодексу України).

Також, відповідно до положень ч.1 ст. 61 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом України. Частиною 1 ст. 66 Закону України "Про місцеве самоврядування" передбачено, що місцеві бюджети мають бути достатніми для виконання органами місцевого самоврядування наданих їм законом повноважень та забезпечення населення послугами не нижче рівня мінімальних соціальних потреб.

Пільги, що передбачені ст. 63 Закону України "Про телекомунікації", належать до загальнодоступних послуг та входять до групи мінімальних соціальних потреб.

При цьому, неналежне фінансування та відсутність механізму проведення такого розрахунку не є підставою для звільнення відповідача від відшкодування вказаних вище витрат, понесених позивачем, та не може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення такого зобов'язання шляхом примусового стягнення.

Механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо, зокрема надання компенсаційних виплат за пільгове користування телефонним зв'язком за рахунок субвенцій з державного бюджету чи місцевого бюджету, визначений Положенням про Єдиний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року №117. Відповідно до п.3 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 №117 (надалі - Положення) управління праці та соціального захисту населення організовують збирання, систематизацію і зберігання інформації та забезпечують її автоматичне використання для контролю за відомостями, які подаються підприємствами, що надають послуги, для розрахунків за них.

Відповідно до пунктів 10-11 Положення… підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга".

Згідно вимог зазначеного Положення відповідач зобов'язаний був щомісяця звіряти інформацію, що міститься в автоматизованому Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не проводити розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації;після проведення розрахунків з підприємствами та організаціями, що надають послуги, скласти реєстр погашення заборгованості перед підприємствами та організаціями, що надають послуги, згідно з формою "5-пільга" та реєстр розрахунків згідно з формою "7- пільга", акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою "3- пільга"; до 15 числа подавати фінансовим органам районних у містах держадміністрацій, виконавчих органів міських рад, акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою "3-пільга".

Таким чином, управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради є розпорядником коштів місцевого бюджету на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, а тому на підставі вищезазначених норм законодавства відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян, має здійснюватись відповідачем за рахунок державних субвенцій.

Як вже зазначалося вище, за період з червня 2017 року по грудень 2017 року сума понесених позивачем витрат на надання пільг у місті ОСОБА_1 та які не відшкодовані відповідачем становить 107 937,45 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи Розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов'язаних із наданням пільг.

Натомість, всупереч положенням чинного законодавства, відповідач оплату витрат позивача, пов'язаних із наданням пільг не здійснив, відтак, сума понесених, але неоплачених останнім витрат на надання пільг у місті ОСОБА_1 за період з червня по грудень 2017 року становить 107 937,45 грн.

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку, що саме відповідачем має бути компенсована вартість телекомунікаційних послуг, наданих позивачем на пільгових умовах визначеній категорії населення в загальному розмірі 107 937,45 грн.

Слід зазначити, що законодавством не передбачена залежність розміру відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов'язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається не внаслідок власної недбалості, чи власного бажання, а у відповідності до вимог Законів України.

За своїм правовим статусом позивач є особою приватного права, суб'єктом господарювання, який здійснює господарську діяльність на власний ризик та має право на оплату наданих ним споживачам послуг у повному обсязі.

Відповідно до частини першої ст. 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Частина 2 ст. 218 ГК України та ст. 617 ЦК України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Згідно з п.5 Оглядового листа Вищого господарського суду України №01-06/374/2013 від 18 лютого 2013 року, відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Також, Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18 жовтня 2005 та у справі "Бакалов проти України" від 30 листопада 2004 року зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №911/4249/16.

Виходячи з наведених правових норм, доводи апелянта не беруться судом до уваги та не можуть бути підставою для звільнення відповідача від обов'язку відшкодувати понесені позивачем витрати на оплату телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян. Телекомунікаційні послуги на пільгових умовах позивачем надано не за власною ініціативою, а на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього, а тому уповноважений державою орган - відповідач у справі в силу закону має відшкодувати понесені позивачем витрати. Також чинне законодавство України не передбачає обов'язковості укладення договору про відшкодування витрат за надані послуги зв'язку пільговим категоріям громадян, оскільки зобов'язання сторін у цьому випадку виникають безпосередньо із Законів України і незалежно від їх бажання.

За таких обставин, Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради у Хмельницькій області відповідає за своїми зобов'язаннями, які виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Згідно з ч.6 ст. 48 Бюджетного кодексу України, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомог, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень ч.1-4 ст. 48 Бюджетного кодексу України.

В листі №31-07310-10-24/16584 від 30 червня 2011 року Міністерство фінансів України роз'яснило, що деякі програми, які відносяться до державних програм соціального захисту населення, є державною гарантією і одержувачу не може бути відмовлено в їх наданні у разі, якщо він має на них право. У цьому випадку проводиться відшкодування витрат за фактично спожиті послуги (нараховані соціальні виплати) в межах встановлених норм (розмірів).

Таким чином, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Заперечення відповідача стосовно того, що після набрання чинності Постанови КМУ від 21 червня 2017 №426 "Про внесення змін до Постанови КМУ від 04 березня 2002 року №256" не визначено порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання держаних програм соціального захисту населення щодо компенсаційних виплат за надані послуги зв'язку пільговим категоріям громадян не приймаються судом з огляду на таке.

Відповідно до п.3 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації", телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Згідно ст. 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Отже надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян є обов'язком позивача.

Європейський суд з прав людини у п.п. 55 справи "Україна-Тюмень проти України" (заява №22603/02), рішення від 22 листопада 2007 року (набуло статусу остаточного від 20 лютого 2008 року), зазначив, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням "справедливого балансу" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи (див., серед інших, рішення у справі "Спорронґ та Льоннрот проти Швеції", від 23 вересня 1982 року, Series A no. 52, p. 26, § 69). Вимога досягнення такого балансу відображена в цілому в побудові ст. 1 Першого протоколу, включно із другим реченням, яке необхідно розуміти в світлі загального принципу, викладеного в першому реченні. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти шляхом вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності (див. рішення у справі "Прессоз Компанія ОСОБА_1 та інші проти Бельгії", від 20 листопада 1995 року, Series A no. 332, p. 23, § 38).

Невизначення порядку відшкодування різниці вартості послуг зв'язку на пільгових умовах проти повної вартості є непропорційним втручанням держави у право власності позивача непорушність якого гарантується Конституцією України та Конвенцією "Про захист прав людини і основоположних свобод".

В свою чергу, держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов'язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність правових підстав для стягнення з Управління соціального захисту населення Славутської міської ради у Хмельницькій області на користь ПАТ "Укртелеком" в особі Хмельницької філії 107 937,45 грн. - заборгованості з відшкодування вартості телекомунікаційних послуг, наданих пільговій категорії населення за період з червня по грудень 2017 року.

Інші заперечення, викладені у апеляційній скарзі, також не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Згідно ст.ст. 74, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм ст. 236 ГПК України із всебічним, повним та об'єктивним дослідженням матеріалів справи в їх сукупності та вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги, на підставі ст.ст. 129, 282 ГПК України, у зв'язку з відмовою в її задоволенні, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269-275, 276, 281-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Хмельницької області від 20 вересня 2018 року у справі №924/486/18 - залишити без змін, а апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради - без задоволення,

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №924/486/18 повернути господарському суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Дужич С.П.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Саврій В.А.