ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2018м. ДніпроСправа № 904/4757/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Левицької К.Ю., розглянув спір

за позовом Фізичної особи-підприємця Чередниченко Миколи В'ячеславовича, АДРЕСА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Асоціація дитячого харчування", м. Дніпро

про стягнення 89 158,49 грн.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Синьогін Ю.І. дов. № 1909/18ДВ від 19.09.18 р., представник.

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець Чередниченко Микола В'ячеславович звернувся до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 38 330,80 грн., що складають суму заборгованості за товар, поставлений на підставі договору поставки товару № 67 від 28.01.2015 р. тв 50 827,69 грн. пені за порушення строків оплати.

Ухвалою від 29.10.2018 р. господарським судом відкрито провадження у справі № 904/4757/18, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду на 20.11.2018 р.

20.11.2018 р. представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши клопотання про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання також не з'явився, проте від підприємства останнього 12.11.2018 р. до суду надійшов відзив на позов.

У відзиві на позов, відповідач фактично визнає позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу (38 330,80 грн.) при цьому, щодо заявлених вимог відносно пені (50 827,69 грн.) заперечує, посилаючись на пропуск строку позовної давності, яка відповідно до норм чинного законодавства встановлена строком в один рік та просить її застосувати.

Ухвалою від 20.11.2018 р. розгляд справи відкладено до 11.12.2018 р., про що постановлено відповідну ухвалу.

Представник позивача у судове засідання, яке відбулося 11.12.2018 р. не з'явився, проте, останній був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 45).

11.12.2018 р. у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши представника відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.01.2015 р. Фізичною особою-підприємцем Чередниченко Миколою В'ячеславовичем (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Асоціація дитячого харчування" (Покупець) укладено договір поставки товару № 67.

Згідно частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У п.7.1. вказаного вище договору, сторони узгодили, що останній вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення їх печатками та закінчується 31.12.2015 р. (п.7.2. договору).

За умовами договору, п.7.3., закінчення його строку не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

Відповідно до п.1.2. договору, найменування, ціна, асортимент і кількість товарів узгоджується в кожному конкретному випадку при кожному конкретному постачанню.

Виконуючи умови договору, позивач здійснив на адресу відповідача поставку товару на суму 79 544,60 грн., що підтверджується видатковими накладними № РН-072997 від 11.11.2015 р., № РН-083254 від 19.12.2015 р., РН-000001928 від 15.01.2016 р., копії яких залучені до матеріалів справи (а. с. 14-16).

Згідно п.4.2. договору, розрахунки за поставлений товар здійснюються протягом 5-ти банківських днів з моменту відвантаження.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач зобов'язання за договором виконав неналежним чином, здійснивши розрахунки з порушенням встановлених в ньому строків та не в повному обсязі (в сумі 53 233,60 грн.), що підтверджується платіжними дорученнями № 20004 від 21.09.2015 р., № 20674 від 03.11.2015 р., № 20706 від 05.11.2015 р., № 20738 від 06.11.2015 р., № 20760 від 11.11.2015 р., № 1074 від 14.01.2016 р., копії яких наявні в матеріалах справи (а. с. 38-43).

Факт заборгованості на суму 38 330,80 грн. підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за 01.11.2015 - 11.10.2016 р., копія якого залучена до матеріалів справи (а.с. 17).

Доказів погашення заборгованості з оплати товару на вказану в акті суму відповідач, на момент розгляду спору не надав.

З огляду на вище викладене, вимоги позивача щодо примусового стягнення заборгованості в сумі 38 330,80 грн., слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У п.4.3. договору, за порушення строків оплати, сторонами встановлена відповідальність у вигляді пені у розмірі, подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення платежу.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Зважаючи на те, що умови спірного договору, не містять посилань на інші строки нарахування пені, її нарахування повинно бути припинено через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку, останнім нарахування пені здійснено з порушенням положень зазначеної вище норми, у зв`язку з чим нарахування пені на суму вартості товару поставленого за видатковою накладною № РН-083254 за період з 29.06 2016 р. по 18.10 2018 р. та за видатковою накладною № РН-000001928, - за період з 27.07.2016 р. по 18.10.2018 р. - є безпідставним, а отже, вимоги заявлені позивачем в цій частині на суму 43 781,31 грн. задоволенню не підлягають.

Нарахування пені за решту періоду, сума якої склала 7046,38 грн., позивачем здійснено правомірно, проте, з вимогами про її стягнення позивач звернувся поза межами строку позовної давності про застосування якої просить відповідач у відзиві на позов.

За приписами статті 267 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до положень частин 3, 4 статті 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частиною першою статті 261 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Пунктом 1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України визначено, що спеціальна позовна давність - в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до пункту 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29 травня 2013 року № 10, за змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Як встановлено вище, правомірно нарахованою є пеня за період з січня по липень 2016 р., в той час як з позовом до суду позивач звернувся 18.10.2018 р. (згідно поштового штемпелю на конверті), тобто, поза межами вказаного строку.

З огляду на викладене, вимоги позивача щодо стягнення пені в сумі 7046,38 грн., задоволенню не підлягають, у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Керуючись статтями 258, 261, 267, 526, 610, 612, 712 Цивільного кодексу України, статтями 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Асоціація дитячого харчування" (49089, м. Дніпро, пров.Архітектурний,5, ) на користь Фізичної особи-підприємця Чередниченко Миколи В'ячеславовича (73000, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) 38 330,80 грн. (тридцять вісім тисяч триста тридцять гривень 80 коп.) основного боргу, 757,51 грн. (сімсот п'ятдесят сім гривень 51 коп.) судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 17.12.2018

Суддя І.Ф. Мельниченко