ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 року Справа № 923/894/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В., при секретарі Горголь О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Херсонської філії ПАТ "Укртелеком", м.Херсон

до Фізичної особи-підприємця Малярової Наталі Іванівни, м.Генічеськ

про стягнення заборгованості в сумі 42 757,83 грн за договором оренди комерційної нерухомості

за участі представників сторін:

від позивача: Ломакіна М.І., представник за довіреністю № 3412 від 20.08.2018;

від відповідача: не прибув;

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Херсонської філії ПАТ "Укртелеком" (позивач) звернулося до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою № 21-65С000/26 від 17.10.2018 до Фізичної особи-підприємця Малярової Наталі Іванівни (відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 42 757,83 грн, з яких: основна сума заборгованості - 37 000,00 грн, пеня - 4 936,82 грн, 3% річних - 435,96 грн, інфляційні втрати - 385,00 грн за договором оренди комерційної нерухомості № 65Е000-884/17 від 13.11.2017.

30.10.2018 від ПАТ "Укртелеком" в особі Херсонської філії ПАТ "Укртелеком" надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути вищевказану суму заборгованості саме з фізичної особи - підприємця Малярової Наталії Іванівни.

Відповідно до ч.5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 24.10.2018 відкрито провадження у справі № 923/894/18. Розгляд справи визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено на 13.11.2018.

У зв'язку із хворобою судді Литвинової В.В. у період з 12.11.2018 по 21.11.2018 призначено судове засідання не відбулось.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 22.11.2018 призначено розгляд справи по суті на 11.12.2018 з викликом представників сторін.

Відповідач правом участі в судому засіданні не скористався, відзиву на позов не подав, причини неявки суду не повідомив. Ухвала суду від 24.10.2018 року повернулася до Господарського суду Херсонської області з поштовою відміткою: "За закінченням встановленого строку зберігання". Відповідно до витягу з ЄДРПОУ станом на 07.12.2018 місцезнаходженням відповідача є: АДРЕСА_1. Така ж сама адреса вказана позивачем при поданні позовної заяви.

При цьому суд зважає на положення ст.242 Господарського процесуального кодексу України, п.п. 4 та 5 ч.6 якої визначено, що днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Частиною 10 статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові рішення відповідно до цієї статті вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Згідно зі ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" №755-IV від 15.05.2003 якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Крім того суд наголошує на тому, що ухвала суду про відкриття провадження у справі була надіслана відповідачу завчасно, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України №958 від 28.11.2013 та Господарського процесуального кодексу України, що також підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідного судового процесуального документу.

За таких обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання, але відповідач не скористався своїм правом на участь свого представника у судовому засіданні.

При цьому статті 42, 46 Господарського процесуального кодексу України зобов'язують сторони користуватись рівними їм процесуальними правами.

Враховуючи викладене, керуючись главою 10 ГПК України, суд дійшов висновку розглянути справу за відсутності відповідача.

В судовому засіданні 11.12.2018 представник позивача, позовні вимоги, з підстав, що зазначені у позові підтримала, та просила його задовольнити.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повідомлено про дату підготовки повного судового рішення, роз'яснено процедуру оскарження рішення.

З'ясувавши обставини справи, оцінивши в сукупності надані докази, заслухавши пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, суд

в с т а н о в и в:

13.11.2017 між ПАТ "Укртелеком" в особі Херсонської філії ПАТ "Укртелеком" ( далі - Позивач) та ФОП Маляровою Н. І. (далі -Відповідач) був укладений договір № 65Е000-884/17 оренди комерційної нерухомості (далі - Договір).

Згідно п. 1.1. Позивач передав, а Відповідач прийняв в строкове платне користування комерційну нерухомість - майновий комплекс розташований в м. Херсонська область, м.Генічеськ, вул.Центральна (Леніна) № 87 а, заг. пл. 667 кв. м. для розміщення розміщення та обслуговування пасажирського транспорту.

Відповідно до пп. 3.1.1, 3.1.2 п. 3.1 Договору, орендна плата встановлюється Позивачем за домовленістю Сторін на підставі його внутрішніх нормативних актів і становить: плата за приміщення - починаючи з 13.11.2017 - 12,29 грн за 1 кв. м. орендованої площі без ПДВ, що становить 8 333, 34 грн за 677, 8 кв. м без ПДВ за місяць; послуги з утримання комерційної нерухомості - 0,00 грн за площу 677, 8 кв. м без ПДВ за місяць. Загальна сума Договору становить 120 000,00 грн з ПДВ. Оподаткування ПДВ здійснюється за ставкою, що діє на дату виникнення податкового зобов'язання. Розмір місячної орендної плати та загальна вартість Договору у разі зміни ставки ПДВ змінюється без укладання додаткових угод до нього.

Відповідно до п. 3.4 послуги з утримання комерційної нерухомості складаються з комунальних витрат, витрат на опалення, охорону, вивіз сміття, витрат на забезпечення обладнання орендаря електроживленням через електромережі ПАТ "Укртелеком", витрат на забезпечення приміщень додатковими зручностями тощо. Повний перелік та вартість даних послуг на дату складання Договору вказується в додатку № 2.

Пунктами 3.7, 3.8 Договору передбачено, що оплата за перший місяць оренди здійснюється Відповідачем не пізніше 10 робочих днів після підписання Акту приймання-передачі орендованого майна на підставі наданого рахунку Позивачем. Щомісячно не пізніше 10 числа поточного місяця Позивач надає Відповідачу Акт про надані послуги, яким підтверджується обсяг та вартість послуг за попередній місяць та рахунок на сплату оренди, експлуатаційних і комунальних послуг за поточний місяць (або рахунок-акт за поточний місць). Відповідач зобов'язаний підписати Акт про надані послуги (або рахунок-акт) та повернути його Позивачу не пізніше 20 числа поточного місяця.

Пунктом 3.9 Договору передбачено, що орендна плата сплачується Відповідачем шляхом перерахування у безготівковому порядку на поточний банківський рахунок Позивача до 20 числа розрахункового місяця.

Відповідно до п. 6.1.3 Договору Відповідач взяв на себе зобов'язання своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату та інші платежі, передбачені цим Договором.

Також пунктом 8.2 Договору встановлено, що у разі наявності заборгованості по орендній платі та іншим витратам за Договором за поточний місяць станом на 20 число поточного місяця, Відповідачу нараховується пеня від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяли у період, за який сплачується пеня, починаючи з 21 числа поточного місяця до дати погашення заборгованості включно.

Згідно до п. 12.1 договір набирає чинності після підписання його Сторонами і діє до 13.11.2018 року включно та до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань.

У зв'язку з тим, що Відповідачем в порушення умов укладеного договору не належним чином виконувались свої зобов'язання, утворилась заборгованість за період з 01.01.2018 по 31.04.2018 у розмірі 42 757, 83 грн, з яких:

- 37 000, 05 грн основної заборгованості станом на 31.07.2018;

- 4 936, 82 грн пені станом на 31.07.2018;

- 435, 96 грн - 3% річних від простроченої суми станом на 31.07.2018;

- 385, 00 грн інфляційних втрат станом на 31.07.2018.

Відповідно до повідомлення № 292 - вих-HS-65 Е 000 - 2018 договір № 65 ЕООО-884,17 розірваний в односторонньому порядку на підставі п. 12.4.4.

Укладання між сторонами договору, свідчить про виникнення між ними майново-господарських зобов'язань, в силу яких у відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За частиною 1 ст. 175 ГК України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 ГК України майново - господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і не господарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями. Зокрема, згідно з приписами ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності, а за змістом ст. 286 ГК України орендар сплачує орендодавцеві незалежно від наслідків своєї господарської діяльності орендну плату, яка є фіксованим платежем та встановлюється сторонами у грошовій формі.

Статтею 193 ГК України встановлені загальні правила виконання господарських зобов'язань, за яким суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

За таких обставин, несвоєчасне та неповне виконання Відповідачем взятого на себе зобов'язання по сплаті орендної плати та інших платежів за договором, є порушенням взятих Відповідачем на себе зобов'язань та вказаних правових положень.

Згідно з частиною 1 ст. 199 ГК України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими ГК України та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, а за частинами 1 та 2 статті 217 ГК України такими санкціями є заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, серед яких - застосування штрафних санкцій.

Безпосередньо правові наслідки порушення грошових зобов'язань передбачені приписами ст. 230-237 ГК України та ст.549 - 552, 611, 625 ЦК України.

Так, згідно із частиною 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

В статті 549 ЦК України конкретизовано визначення таких штрафних санкцій, а саме пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, а якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За приписом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та ч. 2 ст. 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Вказані інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування за загальним правилом здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічні правові висновки викладені в пункті 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

У зв'язку із задоволенням позову судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 237, 238, 240, п.п. 17.5 п. 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в:

1.Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Малярової Наталії Іванівни (АДРЕСА_1, ІПН:НОМЕР_1, інші реквізити суду не відомі) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Херсонської філії ПАТ "Укртелеком" (73000, м.Херсон, пр.Ушакова, 41, , р/р № 4101 в ПАТ "АЛЬФА-БАНК", м.Київ, МФО 300346) основну заборгованість у сумі 37 000,00 грн, пеню у розмірі 4 936,82 грн, 3% річних у сумі 435,96 грн, інфляційні втрати у розмірі 385,00 грн та судовий збір у сумі 1 762,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням по справі законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Південно-Західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 18.12.2018

Суддя В.В.Литвинова