ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2018 р. Справа№ 910/15357/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В

суддів: Чорногуза М.Г.

Агрикової О.В.

при секретарі судового засідання : Пугачовій А.І.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: Руденко В.О.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРАФЕТ ХОУМ"

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2018

у справі № 910/15357/17 (суддя: Літвінова М.Є.)

за позовом Фізичної особи - підприємця Буханистої Світлани Василівни

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРАФЕТ ХОУМ"

про стягнення 2 650 574, 66 грн

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРАФЕТ ХОУМ"

до Фізичної особи - підприємця Буханистої Світлани Василівни

про визнання договору недійсним

Встановив

Фізична особа - підприємець Буханиста Світлана Василівна (далі - позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРАФЕТ ХОУМ" (далі - відповідач) про стягнення 2 650 574,66 грн. заборгованості за Договором про надання послуг з впровадження CRM-системи № 20160601 від 01.06.2016.

Товариство з обмеженою відповідальністю "МАРАФЕТ ХОУМ" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом доФізичної особи - підприємця Буханистої Світлани Василівни про стягнення 2 650 574,66 грн. визнання недійсним Договору про надання послуг з впровадження CRM-системи № 20160601 від 01.06.2016 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.09.2018 року у справі № 910/15357/17 в задоволенні первісного позову відмовлено повністю. Зустрічний позов задоволено. Визнано недійсним Договір № 20160601 від 01.06.2016 року про надання послуг з впровадження CRM-системи.

До закінчення судових дебатів представником ТОВ "Марафет Хоум" було подано заяву в порядку абз. 2 ч. 3 ст. 129 ГПК України з повідомлення того, що на протязі п'яти днів після ухвалення рішення суду буде подана відповідна заява про розподіл судових витрат з доказами їх понесення (акт приймання-передачі докази оплати).

24.09.2018 до суду надійшла заява від Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРАФЕТ ХОУМ" про розподіл судових витрат.

Господарський суд міста Києва частково задовольнив заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Марафет Хоум" про розподіл судових витрат та присудив до стягнення з Фізичної особи - підприємця Буханистої Світлани Василівни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРАФЕТ ХОУМ" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 61 276 (шістдесят одну тисячу двісті сімдесят шість) грн. 75 коп.; витрати, пов'язані із проведенням експертизи в розмірі 595 (п'ятсот дев'яносто п'ять) грн. 20 коп; витрати, пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи в розмірі 1 500 (одну тисячу п'ятсот)грн., 00 коп., своїм додатковим рішенням від 09.10.2018 (повний текст додаткового рішення складено - 12.10.2018).

Не погодившись з прийнятим додатковим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "МАРАФЕТ ХОУМ" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити мотивувальну та резолютивну частини додаткового рішення в даній справі в частині визначення загальної суми судових витрат, які підлягають задоволенню та стягнути з Фізичної особи - підприємця Буханистої Світлани Василівни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРАФЕТ ХОУМ" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 120 000,00 грн, фактичні витрати, що пов'язані з виконанням комплексу дій за виконану роботу по договору про надання правових послуг №38/17 від 09.10.2017 в розмірі 2553,51 грн, витрати, пов'язані із проведенням експертизи в розмірі 1190, 40 грн, витрати, пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи в розмірі 3000,00 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального та матеріального права.

Так, скаржник зазначив, що всі долучені до матеріалів справи докази, підтверджували фактично понесені судові витрати, та їх розмір не ставилися під сумнів іншою стороною судового провадження.

Також, скаржник зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат виключно за клопотанням іншої сторони судового провадження.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2018 справу № 910/15357/17 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Коротун О.М., Чорногуз М.Г.

Північний апеляційний господарський суд прийняв апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРАФЕТ ХОУМ" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 у справі № 910/15357/17 до свого провадження та призначив розгляд справи на 10.12.2018 своєю ухвалою від 13.11.2018.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2018, у зв'язку з участю судді Коротун О.М., у тренінгах в НШСУ з 20.11.2018, було сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/15357/17 нову колегію суддів у складі: головуючого судді: Суліма В.В., суддів: Чорногуз М.Г., Агрикова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2018 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРАФЕТ ХОУМ" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 у справі № 910/15357/17 до провадження у складі нової колегії суддів: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Чорногуз М.Г., Агрикова О.В.

У судовому засіданні 10.12.2018 апелянт підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, додаткове рішення місцевого господарського суду скасувати.

Представник позивача у судове засідання 10.12.2018 не з'явився. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином, зокрема, надсиланням ухвали від 13.11.2018 на відповідну адресу.

Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду рішення місцевого господарського суду, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки рішення Господарського суду міста Києва в апеляційному порядку за відсутності представника позивача, який був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2017 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРАФЕТ ХОУМ" - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно з частинами 1 та 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Через недотримання норм частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України за змістом частини 5 цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зі змісту пункту 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Таких доказів або обґрунтувань, в тому числі розрахунків, які б свідчили про неправильність розрахунку витрат або неналежність послуг адвоката до справи, позивач не надав. Між тим, суд дослідив додані до заяви про стягнення фактичних витрат на професійну правничу допомогу докази (рахунки, детальний опис виконаних робіт, акти виконаних робіт) та не встановив недотримання Відповідачем (його представником) вимог частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, аналіз наведених норм частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, а також норм статті 129 цього кодексу, дає підстави для висновку що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: пов'язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін; вплив результата її вирішення на репутацію сторін публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Відповідно до ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Як вказує Товариство з обмеженою відповідальністю "Марафет Хоум", у зв'язку із розглядом у Господарському суді міста Києва справи № 910/15357/17, ним були понесені судові витрати у загальному розмірі 128 343,91 грн, з яких: витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 600,000 грн; витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 120 000,00 грн; фактичні витрати, що пов'язані з виконанням комплексу дій за виконану роботу по Договору про надання правових послуг №38/7 від 09.10.2017 року в розмірі 2 553,51 грн; витрати, пов'язані із проведенням експертизи в розмірі 1 190,00 грн; витрати, пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи в розмірі 3 000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, представництво Товариства з обмеженою відповідальністю "Марафет Хоум" у Господарському суді м. Києва по справі № 910/1535717 здійснювалось адвокатом ОСОБА_4.

Так, гонорар адвоката ОСОБА_4 визначений у відповідності до умов договору про надання правових послуг №38/17 від 09.10.2017 року та умов додаткової угоди №1 до договору про надання правових послуг №38/17 від 09.10.2017 року.

Матеріали справи також містять: звіт по договору про надання правових послуг №3817 від 09.10.2017 від адвоката ОСОБА_4; акт здачі-приймання від 16.02.2018 №1 до договору про надання правових послуг №38/17 від 09.10.2017; рахунок № б/н від 16.02.2018; платіжне доручення від 23.02.2018 № 2695 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Марафет Хоум", що підтверджують в повному обсязі понесення витрат на оплату гонорару адвокату в межах судового розгляду справи № 910/15357/17 в загальній сумі 88 800,00 грн.

Відповідно до Додаткової угоди № 1 до договору про надання правових послуг № 38/17 від 09.10.2017 сторони погодили додаткові фактичні витрати, що пов'язані з виконанням комплексу дій за виконану роботу по Договору про надання правових послуг №38/17 від 09.10.2017 року у розмірі 2 553, 51 грн. (п. 3 додаткової угоди).

За приписами статті 14 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатське бюро є юридичною особою, створеною одним адвокатом, і діє на підставі статуту. Найменування адвокатського бюро повинно включати прізвище адвоката, який його створив. Адвокатське бюро може залучати до виконання укладених бюро договорів про надання правової допомоги інших адвокатів на договірних засадах. Стороною в договорі про надання правової допомоги є Адвокатське бюро. Адвокатське бюро зобов'язане забезпечити дотримання професійних прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 цього Закону).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивача має бути встановлено, що його позов не підлягає задоволенню, такі витрати відповідача були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов'язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

З огляду на викладене, колегія суддів не приймає як належне твердження скаржника, що суд може зменшити суму судових витрат виключно за клопотанням іншої сторони судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Господарського процесуального кодексу України, пропорційність у господарському суді, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

За таких обставин, суд першої інстанції оцінив витрати відповідача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, дійшов висновку про те, що справедливим та співрозмірним є зменшення розміру витрат Товариства з обмеженою відповідальністю "Марафет Хоум" на професійну правничу допомогу на 50 % від попередньо заявленої суми та судових витрат, понесених стороною у справі № 910/15357/17.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного суду від 07.08.2018 у справі № 916/1283/17.

При цьому, колегія суддів приймає як належне твердження скаржника, що всі долучені до матеріалів справи докази, підтверджували фактично понесені судові витрати, та їх розмір не ставилися під сумнів іншою стороною судового провадження, проте вважає їх такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції в оскаржуваному додатковому рішенні.

Разом з тим, скаржник не надав суду доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному додатковому рішенні.

Також, колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду додаткового рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРАФЕТ ХОУМ" залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 року у справі №910/15357/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/15357/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді М.Г. Чорногуз

О.В. Агрикова

Дата складення повного тексту 18.12.2018.