РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.12.2018Справа № 910/14497/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс"
до Акціонерного товариства "Українська залізниця"
третя особа, прояка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" стягнення 306 318,66 грн.
Суддя Підченко Ю.О. Секретар судового засідання Ярмоленко С.М.
Представники сторін:
від позивача:Бертнік Я.П. - представник за довіреністю; Кириєвський Р.А. - представник за довіреністю.
від відповідача: від третьої особи:не з'явився; не з'явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» (надалі - позивач, TOB «Лемтранс») звернулося до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (надалі - відповідач, ПАТ «Укрзалізниця») про стягнення збитків у розмірі 306 318, 66 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що не забезпечення з боку відповідача збереження цілісності майна (вагонів) під час перевезення залізницею завдало позивачу збитків у загальному розмірі 306 318, 66 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2018 відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 30.11.2018, а також вирішено залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча».

29.11.2018 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про зміну найменування відповідача згідно ст. 52 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), в якій зазначив, що Постановою Кабінету Міністрів України «Про деякі питання акціонерного товариства «Українська залізниця» від 31.10.2018 № 938 змінено тип Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменовано його в Акціонерне товариство «Українська залізниця».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2018 судове засідання відкладено на 12.12.2018.

У судове засідання, що відбулось 12.12.2018 представники відповідача та третьої особи не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, оскільки відповідача та третю особу належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, суд вважає, що неявка представників відповідача та третьої особи в судове засідання 12.12.2018 не перешкоджає розгляду справи по суті.

Крім того, процесуальні документи щодо розгляду спору у даній справі офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходяться у вільному доступі.

Відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

У судовому засіданні 12.12.2018, відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12.02.2018 між TOB «Лемтранс» (за договором - Замовник) та ПАТ «Укрзалізниця» (за договором - Перевізник) укладено договір № 08890/ЦТЛ-2018 про надання послуг (надалі - Договір), предметом (п. 1.1. Договору) є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов'язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях у вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах Замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Згідно п. 2.1.6 Договору, Замовник зобов'язаний оплачувати Перевізнику послуги, пов'язані з організацією та перевезенням вантажів та інші надані послуги з сум внесеної передоплати за кодом платника.

Відповідно до п 4.2. зазначеного договору, Оплата послуг відповідно до Договору здійснюється на умовах попередньої оплати шляхом перерахування коштів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання Перевізника.

Відповідно до п. 4.7. по закінченню звітного місяця, не пізніше 10-го числа місяця наступного за звітним, Перевізник надає Замовнику в електронному вигляді в електронному вигляді зазначену в п. 4.6. Договору виписки з його особового рахунку та зведену відомість для її підписання, в тому числі з накладанням ЕЦП. Виписки з особового рахунку відображають облік коштів, перерахованих Замовником на виконання цього Договору, так коштів, витрачених Замовником на послуги з організації перевезень вантажів, наданих Перевізником.

Згідно приписів статті 908 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Позивач вказує на той факт, що на виконання вказаного Договору, позивачем приймались з під'їзних колій Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", наступні вагони, що перебувають у користуванні позивача: №№ 56957533, 56045917, 53505434, 53533717, 61016309, 52796984, 53186367, 61077426, 53166666, 53520177, 53606729, 59724930, 52586773, 56557531, 60725942, 52187291, 56963051, 53586855, 50062298, 62257316, 60460201, 59676205, 61013785, 61606687, 58939760, 56956329, 53589487, 61015046, 61078226, 50060193, 53516183, 61189981, 56324569, 55332837, 53541736, 54781380, 56863434 та на станції Маріуполь-Сортувальний було виявлене пошкодження (розукомплектування), вказаних вагонів і в подальшому їх було відправлено у ремонт.

Зокрема, позивач вказує , що зазначені вагони, що перебувають у його користуванні були направлені на технічне обслуговування внаслідок встановлення відсутності головної та магістральної частин повітророзподільника, на підставі чого були оформлені відповідні повідомлення форми ВУ-23М, а саме: № 744 від 01.05.2018 (вагон № 56957533), № 883 від 07.05.2018 (вагон № 56045917), № 789 від 03.05.2018 (вагон №53505434), № 814 від 04.05.2018 (вагон № 53533717), № 824 від 05.05.2018 (вагон № 61016309), № 897 від 08.05.2018 (вагон № 52796984), № 894 від 08.05.2018 (вагон №53186367), № 933 від 09.05.2018 (вагон № 61077426), № 917 від 08.05.2018 (вагон №53166666), № 920 від 08.05.2018 (вагон № 53520177), № 919 від 08.05.2018 (вагон № 53606729), № 922 від 08.05.2018 (вагон № 59724930), № 923 від 08.05.2018 (вагон № 52586773), № 914 від 08.05.2018 (вагон № 56557531), № 969 від 11.05.2018 (вагон № 60725942), № 8051 від 14.05.2018 (вагон № 52187291), № 1105 від 12.05.2018 (вагон №56963051), № 1104 від 12.05.2018 (вагон № 53586855), № 1102 від 12.05.2018 (вагон № 50062298), № 1103 від 12.05.2018 (вагон № 62257316), № 1067 від 15.05.2018 (вагон № 60460201), № 1062 від 15.05.2018 (вагон № 59676205), № 1063 від 15.05.2018 (вагон № 61013785), № 1061 від 15.05.2018 (вагон № 61606687), № 1208 від 22.05.2018 (вагон № 58939760), № 1206 від 22.05.2018 (вагон № 56956329), 1209 від 22.05.2018 (вагон № 53589487), № 1210 від 22.05.2018 (вагон № 61015046), № 1211 від 22.05.2018 (вагон № 61078226), № 1213 від 22.05.2018 (вагон № 50060193), № 1214 від 22.05.2018 (вагон № 53516183), № 1205 від 22.05.2018 року (вагон № 61189981), № 1143 від 19.05.2018 (вагон № 56324569), № 1153 від 19.05.2018 року (вагон №55332837), № 1151 від 19.05.2018 (вагон № 53541736), № 1152 від 19.05.2018 (вагон № 54781380), № 1150 від 19.05.2018 (вагон № 56863434).

Відповідно до п. 20 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року № 334, акт про пошкодження вагона (контейнера) складається у разі Ушкодження вагона (контейнера) під час перевезення, навантаження, вивантаження вантажу, виконання маневрових робіт, а також в інших випадках для засвідчення обставин і розмірів пошкодження і є підставою для матеріальної відповідальності винних у пошкодженні.

Позивач зазначає, що з метою складання актів форми ГУ-22, він звернувся із заявою про надання комерційного акту № 2272/ДВ від 25.05.2018 до Начальника станції Маріуполь-Сорт структурного підрозділу «Станція Маріуполь-Порт» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», а також із заявою від 25.05.2018 № 2571/ДВ про надання комерційного акту до Начальника структурного підрозділу «Волноваське вагонне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Разом із тим, як вбачається із матеріалів справи, 13.06.2018 позивач звернувся зі скаргою вих. № 2853/ДВ від 13.06.2018 до Директора регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на дії начальника станції Маріуполь-Сорт структурного підрозділу «Станція Маріуполь-Порт» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та зі скаргою вих. № 2854/ДВ від 13.06.2018 до в.о. начальника структурного підрозділу «Служба вагонного господарства» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на дії начальника структурного підрозділу «Волноваське вагонне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» у зв'язку з тим, що зазначеними особами було відмовлено представникам позивача у складанні актів.

При цьому із вказаних скарг вбачається, що позивач просив розглянути скарги та за результатами їх розгляду дати начальнику станції Маріуполь-Сорт структурного підрозділу «Станція Маріуполь-Порт» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та начальнику структурного підрозділу «Волноваське вагонне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» розпорядження про складання комерційних актів та актів про пошкодження вагонів відповідно до вимог Правил складання актів.

Так, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус «вантажу», які залізниця зобов'язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов'язки, передбачені Статутом залізниць України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 23.03.2017 у справі № 904/4195/16, від 17.01.2017 у справі № 904/3013/16.

Отже, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус «вантажу» і якими залізниця не має права розпоряджатись на свій розсуд, як вона розпоряджається вагонами загального парку залізниць, а зобов'язана доставити ці власні порожні вагони на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має відносно залізниці права та обов'язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, право у разі пошкодження або розукомплектування, або втрати частини вагонів із групи - витребувати у залізниці складання комерційного та інших актів та заявити вимоги про відшкодування збитків у встановлених Статутом залізниць розмірах. Однак за фактом розукомплектування вагонів жодного акту представниками ПАТ «Укрзалізниця» не було складено.

Відповідно до абз. 1 п. 110 Статуту залізниць України, залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами перевезення вантажів іншому підприємству.

Відповідно до п. 114 Статуту залізниць України, залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини підчас перевезення вантажу, а саме за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Відповідно до абз. 2 п. 126 Статуту залізниць України, за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Відповідно до п. 20 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 р. №113, пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин внаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці.

Також у даному стандарті зазначено, що пошкодження можуть бути істотними і бути причиною вилучення вагона із експлуатації. А відтак, складання відповідачем актів форми ВУ-23М є підтвердженням того, що вагони були пошкоджені і саме цей акт є підставою для перерахування вагонів із робочого парку до неробочого.

Відповідно до п. 6.2.7. Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізницях України, затвердженої наказом Укрзалізниці № 264-Ц від 28 жовтня 1997 року (зі змінами та доповненнями згідно з наказом № 312-Ц від 07.06.2001) забороняється ставити в состав поїзда вагони, гальмівне обладнання яких має хоча б одну з наступних несправностей: несправні повітророзподільники, електроповітророзподільники, електричний ланцюг ЕПТ (у пасажирському поїзді), авторежим, кінцевий або роз'єднувальний кран, випускний клапан, гальмівний циліндр, резервуар, робоча камера.

Згідно п. 6.2.1. зазначеної Інструкції, при технічному обслуговуванні вагонів слід перевіряти: дію автогальм на чутливість до гальмування і відпускання. Повітророзподільники й електроповітророзподільники, що працюють незадовільно, замінити справними.

Таким чином, відсутність головної та/або магістральної частини повітророзподільника є саме пошкодженням вагону, а їх несправність є забороною для постановки такого вагону в состав поїзду.

Позивач вказує на те, що внаслідок пошкодження (розукомплектування) вагонів, він був змушений передати структурному підрозділу «Волноваське вагонне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» аналогічні деталі, які були відсутні на вагонах, для подальшого їх встановлення на вагони, оскільки вагони використовуються у господарській діяльності позивача, зокрема позивачем було придбано деталі на загальну суму 218 419,27 грн., які були встановлені замість відсутніх деталей на розукомплектованих вагонах, а саме:

- на підставі договору поставки № 710/16 від 01.11.2016, специфікації №47 від 02.10.2017 та специфікації № 20 від 02.10.2017 у ТДВ «Попаснянський ВРЗ» було придбано: головні частини 270.023-1 у кількості 30 шт. на загальну суму 155 191,32 грн. та магістральні частини 483.010-01 у кількості 10 шт. на загальну суму 56 290,44 грн. та зазначена продукція була сплачена згідно платіжного доручення № 131 від 10.01.2018 та згідно платіжного доручення № 1140 від 19.02.2018;

- на підставі договору поставки № 59/14 від 10.02.2014, специфікації № 33 від 30.06.2017 у TOB «Укртранспневматика» було придбано авторегулятори (регулятор гальмівних важільних передач) РТРП-675М у кількості 2 шт. на загальну суму 6 595,20 грн. та зазначені кошти були сплачені згідно платіжних доручень № 6182 від 05.07.2017 та №7374 від 01.08.2018 року на підставі виставленого рахунку № ТП000000297 від 03.07.2017. Окрім того були придбані запчастини, які були необхідні для закріплення головної та магістральної частини;

- на підставі договору поставки № 410/11 від 17.06.2011 та специфікації від 08.11.2017 року у TOB «AB метал груп» було придбано болти 12x50 ГОСТ 7798:2008 у кількості (98 шт.) 5,88 кг на загальну суму 180,07 грн. та зазначені кошти були сплачені згідно платіжного доручення № 111393 від 04.12.2017 на підставі виставленого рахунку № 500102091 від 06.11.2017;

- на підставі договору поставки № 22 від 08.06.2015 року та специфікації від 24.01.2017 у TOB ТД «ТРУБОСТАЛЬ» було придбано трубу сталеву безшовну 27*3, 2*6000 мм ст. 10-20 ГОСТ 8734-75, грошові кошти за яку були сплачені згідно платіжного доручення № 2657 від 30.03.2017;

- на підставі договору поставки № МКП-155696/14/15 від 01.04.2015 та специфікації № 20 від 14.12.2017 у TOB «МЕТІНВЕСТ-СМЦ» було придбано гарячекатний лист 4*1250*6000 мм - сталь Ст3пс- 5 ГОСТ 1990374 ГОСТ 14637-89 ДСТУ 2651:2005/ГОСТ 380-2005, грошові кошти за який були сплачені згідно платіжного доручення № 111845 від 18.12.2017.

Відповідно до пункту 21 Правил користування вагонами і контейнерами, ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

10.01.2018 між TOB «Лемтранс» (за договором - Замовник) та ПАТ «Укрзалізниця» (регіональна філія «Донецька залізниця» ПАТ (Укрзалізниця») (за договором - підрядник) укладено договір на технічне обслуговування власних вантажних вагонів з відчепленням № Дон/В-18041/НЮ, відповідно до умов якого (п. 1.1. вказаного договору), Підрядник зобов'язується виконувати технічне обслуговування з відчепленням Вагонів Замовника: ТОв-1 (технічне обслуговування порожніх вантажних вагонів з відчепленням при підготовці їх до перевезень) та ТОв-2 (технічне обслуговування вантажних вагонів з відчепленням їх від поїздів) силами та на базі структурних підрозділів Підрядника - вагонних депо (зазначені у п. 4.7. цього договору), а Замовник зобов'язується прийняти і оплатити вказані послуги.

Зокрема, п 4.7. зазначеного договору міститься структурних підрозділів Підрядника, а саме - Структурний підрозділ «Волноваське вагонне депо» філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», Структурний підрозділ «Покровське вагонне депо» філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», Структурний підрозділ «Попаснянське вагонне депо» філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», Структурний підрозділ «Слов'янське вагонне депо» філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», Структурний підрозділ «Констянтинівське вагонне депо» філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», Структурний підрозділ «Лиманське вагонне депо» філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця»).

Як вбачається із акту № 209 від 31.05.2018, зняття з відповідального зберігання і витрат запасних частин, які постачає позивач для технічного обслуговування вагонів з відчепленням при підготовці до перевезень згідно договору № Дон/В-18041/НЮ від 10.01.2018, деталі, придбані позивачем для встановлення їх замість відсутніх деталей на розукомплектованих вагонах на загальну вартість 84 374,03 грн., були передані Структурному підрозділу «Волноваське вагонне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та були встановлені на зазначені вище вагони.

Окрім того, як вбачається із залізничних накладних №№ 49530546, 49615974, 49557101, 49578404, 49593189, 49623531, 49623556, 49640709, 49633332, 49633415, 49633381, 49633456, 49633464, 49633274, 49676992, 49720642, 49700214, 49700123, 49700099, 49700263, 49738180, 49737927, 49738867, 49737935, 49861412, 49861396, 49862212, 49861586, 49861438, 49862204, 49861487, 49861461, 49803570, 49805260, 49805252, 49805237, 49805229, за якими здійснювались перевезення по вказаних вище вагонах, загальна вартість витрат по транспортуванню розукомплектованих вагонів до структурного підрозділу «Волноваське вагонне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» для виконання робіт по встановленню деталей на розукомплектовані вагони становить 3 525,36 грн. Зокрема, у графі № 34 «Усього сплачено відправником (прописом)» відповідної залізничної накладної, зазначено суму без ПДВ яку сплачено за перевезення по залізничній накладній. На підтвердження того, що витрати з транспортування пошкоджених вагонів в ремонт було сплачено позивачем, у графі 13 «Платник» залізничної накладної вказано платником TOB «Лемтранс».

Між тим, факт оплати позивачем вартості транспортування вагонів до місця ремонту підтверджується наявною в матеріалах справи копією особового рахунку № 8208503 (розширений) за травень 2018 року та наступними переліками: № 20180502 від 02.05.2018, № 20180503 від 03.05.2018, № 20180505 від 05.05.2018, № 20180506 від 06.05.2018, № 20180507 від 07.05.2018, № 20180508 від 08.05.2018, № 20180509 від 09.05.2018, № 20180511 від 11.05.2018, № 20180513 від 13.05.2018, № 20180514 від 14.05.2018, № 20180515 від 15.05.2018, № 20180519 від 19.05.2018, № 20180523 від 23.05.2018.

Згідно п. 22 Правил користування вагонами і контейнерами, сума збитків за пошкодження вагона складається з витрат на транспортування пошкодження вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів, залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.99 № 551. зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.99 за № 828/4121, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування; вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин; витрати на перевезення вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо від ремонту вати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надаються разом з розрахунком збитків; плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням, визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих Правил.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Разом із цим, при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Так, у відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Статтею 13 Конвенції визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права

Відтак, Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Так, відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Встановлені в статті 1166 Цивільного кодексу України умови відшкодування шкоди поширюється на всі норми, які входять до глави 82 Цивільного кодексу України у тій мірі в якій їх не відміняють спеціальні правила передбачені окремими статтями зазначеної глави.

В передбачених законом випадках на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодування шкоди і при відсутності в його діях вини.

Так, відповідно до статті 1187 Цивільного кодексу України (відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки) джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням транспортного засобу (залізничний вагон є транспортним засобом). Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди були завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Статтею 1192 Цивільного кодексу України зазначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на момент розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про залізничний транспорт», підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу «в шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

За приписами п. 110 Статуту залізниць України, залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно з п. 2 ст. 126 Статуту залізниць України, за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Таким чином, відповідач повинен відшкодувати позивачеві суму грошових коштів, сплачену позивачем з метою ремонту вагонів на загальну суму 306 318, 66 грн., що включають в себе 218 419, 27 грн. - вартість придбаних деталей, 84 374, 03 грн., вартість технічного обслуговування та 3 525, 36 грн. - вартість витрат на транспортування розукомплектованих вагонів до місця ремонту.

Доказів відшкодування вказаної суми коштів відповідачем суду не надано.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, щодо відшкодування шкоди, яка була завдана позивачеві відповідачем - порушені останнім, а відтак, вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 306 318, 66 грн. є обґрунтованими та позов підлягає задоволенню.

Між тим, щодо заяви позивача про зміну назви позивача, в якій він просив суд змінити назву з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»» на Акціонерне товариство «Українська залізниця», суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Постановою Кабінету Міністрів України «Про деякі питання акціонерного товариства «Українська залізниця» від 31.10.2018 № 938 змінено тип Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменовано його в Акціонерне товариство «Українська залізниця».

27.11.2018, державним реєстратором проведено реєстрацію змін до статуту Укрзалізниці. Нову редакцію Статуту було затверджено постановою Кабінету Міністрів України 31.10.2018 № 938. Зокрема, згідно з розділом «Загальні положення» вказаного Статуту акціонерного товариства «Українська залізниця» визначено наступне:

« 1. Акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі - товариство) є юридичною особою, що утворене відповідно до Закону України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 р. № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (Офіційний вісник України, 2014 р., № 53, ст. 1402).

2. Товариство утворене як акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Укрзалізниці, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовано шляхом злиття, згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 р. № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - підприємства залізничного транспорту).

Товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

3. Найменування товариства:

українською мовою: повне - акціонерне товариство «Українська залізниця», скорочене - АТ «Укрзалізниця»;

англійською мовою: повне - joint stock company «Ukrainian railways», скорочене - JSC «Ukrainian railways».

4. Тип товариства - приватне акціонерне товариство.

5. Місцезнаходження товариства: 03680, м. Київ, вул. Тверська, 5.».

Відповідно до абзацу третього частини другої статті 5 Закону України «Про акціонерні товариства» зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивача та замінити назву позивача з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на Акціонерне товариство «Українська залізниця».

Відповідно до положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 46, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, 250, ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 1166, 1187, 1192 Цивільного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" (03150, м. Київ, вул. Антоновича, 46-46А; ) грошові кошти в розмірі 306 318, 66 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 4 594,78 грн. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з п. п. 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 17.12.2018 року.

Суддя Ю.О. Підченко