ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2018 р. Справа№ 910/2812/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Разіної Т.І.

Скрипки І.М.

при секретарі судового засідання: Бовсунівській Л.О.,

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 06.12.2018,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 26.09.2018 (повне рішення складено 27.09.2018)

у справі №910/2812/18 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва»

до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі»

Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

про зобов'язання виконати дії,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2018 року Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" та Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про зобов'язання вчинити дії, а саме визнати недійсним рішення комісії по розгляду акту про порушення ПАТ «Київенерго» №047861 від 09.02.2018 постачальника електроенергії, оформленого протоколом №229 від 27.02.2018.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.09.2018 у справі №910/2812/18 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить оскаржуване рішення скасувати, прийняти нове, яким позов задовольнити, мотивуючи свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Скаржник зазначає, що в оспорюваному акті міститься вказівка саме на те, що порушення сталось в помешканні 22 житлового будинку №3-В на вулиці Бударіна, а не на місцях загального користування, при цьому, позивач не є споживачем електричної енергії у квартирі №22 житлового будинку №3-В на вул. Бударіна.

В судове засідання 06.12.2018 представники Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» та Публічного акціонерного товариства «Київенерго» не з'явились, про причини неявки суд не повідомили. Про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за №№080 (вх.. №09.2-04/6245/18 від 19.11.18) та 063 (вх.. №09.2-04/10652/18 від 16.11.18).

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи ( його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина третя статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Застосовуючи згідно статті 3 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»(«Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представника відповідача-1, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представників позивача та відповідача-2, оскільки вони не скориставлися своїми правами, передбаченими статтею 42 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вислухавши пояснення представника відповідача-1, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

01 лютого 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (надалі - постачальник, відповідач-2) та Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» (надалі - споживач, позивач) укладено договір про постачання електричної енергії №20121 (надалі - Договір), за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача за об'єктами споживача згідно з умовами цього договору та додатків до договору, що є його невід'ємною частиною, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатків до договору, що є його невід'ємною частиною. Точка продажу електричної енергії: на межі балансової належності електроустановок споживача.

Згідно з п. 2.3. Договору споживач зобов'язується, зокрема, ознайомитися з ПКЕЕ, виконувати умови цього договору, дотримуватися режиму споживання електричної енергії згідно з умовами розділу 5 цього договору та режиму роботи електроустановок споживача (години використання струймоприймачів), відповідно додатків до договору "Перелік об'єктів споживача" та "обсяги очікуваного споживання електричної енергії споживача"; оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатка до договору "Порядок розрахунків та графік зняття показів засобів обліку електричної енергії".

Пунктом 4.2.3 Договору передбачено, що споживач сплачує постачальнику вартість недоврахованої електроенергії, розраховану виходячи із приєднаної потужності струмоприймачів та кількості годин їх використання відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006 №562, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.07.2006 за №782/12656 (далі - Методика), за тарифами, що діяли протягом споживання електричної енергії з порушенням, у разі таких дій споживача: самовільного внесення змін у схеми обліку електроенергії; пошкодження засобів обліку електроенергії, втручання в їх роботу, зняття пломб з засобів обліку: споживання електроенергії поза засобами обліку; інших умов, визначених Методикою.

Відповідно до п. 4.4. Договору у разі виявлення однією із сторін порушень умов договору іншою стороною, за які законодавством передбачене застосування санкцій чи які тягнуть за собою збитки, недоотриману продукцію або вигоду тощо, на місці оформлюється двосторонній акт порушень. Акт складається у присутності представників обох сторін договору в двох примірниках. Сторона, дії або бездіяльність якої стала причиною складання акта, має право внести до акта свої зауваження. Сторона, яка виявила порушення своїх прав, зобов'язана попередити іншу сторону про необхідність складання акта. Інша сторона не може без поважних причин відмовитися від складання та підписання акта. У разі відмови відповідальної сторони від підписання акта в ньому має бути запис про відмову. У цьому разі акт вважається дійсним, якщо його на місці складання підписали не менше трьох уповноважених представників сторони договору, що складала акт.

Додатком 6А «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін» до Договору сторони погодили, що головний розподільчий щит житлового будинку № 3-Б, 3-В по вул. Бударіна - внутрішньобудинкові мережі перебувають на балансі позивача. Межа відповідальності за стан та обслуговування електромереж та установок між енергопостачальником та споживачем встановлена на кабельних наконечниках у щитовій (ГРЩ) вказаного житлового будинку.

В подальшому, 29 грудня 2017 року між сторонами було також укладено договір про закупівлю електричної енергії від 29.12.2017 №20121-Т118, відповідно до якого відповідач зобов'язався в січні-грудні 2018 року поставити позивачу електричну енергію, зазначену в п. 1.2, а позивач - прийняти та оплатити такий товар у повному обсязі в терміни, обумовлені договором.

Цей договір укладено на виконання вимог Закону України «Про публічні закупівлі», Правил користування електричною енергією. Сторони дійшли згоди, що в частині правовідносин, які не врегульовані цим договором, сторони керуються договором від 01.02.2016 № 20121 про постачання електричної енергії та додатками до нього.

Серед обов'язків позивача за договором №20121-Т118 визначено, зокрема, оперативно повідомляти відповідача про виявлення без облікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж позивача (п. 6.3. договору).

Судом першої інстанції встановлено, що 09 лютого 2018 року під час технічної перевірки за адресою: м. Київ, вул. Бударіна, 3-В (житловий будинок) виявлено порушення п.п. 4, 13 ч. 2 ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії», п.п. 1.3, 5.1, 6.40 та 10.2 ПКЕЕ - самовільне підключення струмоприймачів до електромереж відповідача з метою безоблікового споживання електроенергії. Самовільне підключення виконано від поверхового розподільчого щита по трьох фазах у помешканні № 22 вищевказаного будинку.

За результатами вказаної перевірки, відповідачем в присутності представника позивача було складено акт про порушення №047861 від 09.02.2018, яким встановлено відповідні порушення.

27 лютого 2018 року за участю представників позивача відбулось засідання комісії ПАТ «Київенерго» з розгляду акту про порушення №047861 від 09.02.2018, за результатами якого було прийнято рішення (протокол №229 від 27.02.2018), на підставі якого позивачу було нараховано за період з 10.08.2017 по 09.02.2018 заборгованість за безобліково спожиту електроенергію у розмірі 90 324,86 грн.

Спір у даній справі виник з приводу того, що позивач не погоджується з рішенням комісії по розгляду акту про порушення ПАТ «Київенерго» №047861 від 09.02.2018 постачальника електроенергії, оформленого протоколом №229 від 27.02.2018, та просить визнати його недійсним.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що комунальне підприємство не є власником або орендарем/наймачем квартири № 22 на 5-му поверху житлового будинку № 3-В по вулиці Бударіна та не є споживачем електроенергії у зазначеному приміщенні, а тому рішення комісії СПВ «Київські Електричні мережі» ПАТ «Київенерго», яке оформлене протоколом № 229 від 27.02.2018 засідання комісії по розгляду акту про порушення Правил користування електричною енергією №047861 від 09.02.2018, підлягає визнанню недійсним.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За умовами ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Статтею 26 Закону України «Про електроенергетику» визначено, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України.

Частинами 1, 2 статті 27 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці, зокрема, є: крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку.

Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України №28 від 31.07.1996 (далі - ПКЕЕ), регулюються взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальником електричної енергії та споживачами.

Відповідно до п. 1.3. ПКЕЕ постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.

Положеннями пункту 5.1. ПКЕЕ визначено, що договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається.

За змістом пунктів 10.2, 10.3 ПКЕЕ, яким передбачено обов'язки споживача електричної енергії, останній зобов'язаний не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, відшкодовувати збитки, завдані постачальнику електричної енергії (електропередавальній організації), у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також оперативно повідомити постачальника про виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача.

Відповідно до п. 6.40 ПКЕЕ, у разі виявлення представниками електропередавальної організації або представниками постачальника електричної енергії пошкоджень чи зриву пломб, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів обліку, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів (систем) обліку з метою зміни їх показів перерахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006 № 562, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.07.2006 за № 782/12656.

Пунктом 6.41 ПКЕЕ передбачено, що у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється акт порушень.

В акті мають бути зазначені зміст виявленого порушення із посиланням на відповідні пункти цих Правил та вихідні дані, необхідні та достатні для визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та/або суми завданих споживачем збитків. За необхідності в акті зазначаються заходи, яких необхідно вжити для усунення допущених порушень.

Місцевим господарським судом встановлено, що за результатами перевірки дотримання позивачем вимог Правил користування електричною енергією (ПКЕЕ) у житловому будинку за адресою: м. Київ, вул. Бударіна, 3-В, складено акт про порушення №047861 від 09.02.2018.

Даним актом зафіксовано порушення позивачем п.п. 4, 13 ч. 2 ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії», п.п. 1.3, 5.1, 6.40 та 10.2 ПКЕЕ, а саме, самовільне підключення струмоприймачів до електромереж відповідача з метою безоблікового споживання електроенергії.

Самовільне підключення виконано від поверхового розподільчого щита по трьох фазах у квартиру № 22 по вул. Бударіна, 3-В.

Відповідно до п. 6.42 ПКЕЕ на підставі акта порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків.

Рішення комісії оформляється протоколом і набирає чинності з дня вручення протоколу споживачу. Разом з протоколом споживачу надаються розрахунок величини вартості та розрахункові документи для оплати недоврахованої електричної енергії та/або збитків.

З матеріалів справи вбачається, що за наслідками проведеного 27.02.2018 засідання комісії ПАТ «Київенерго» з розгляду акту про порушення №047861 від 09.02.2018 було прийнято рішення (протокол №229 від 27.02.2018), відповідно до якого позивачу було нараховано 90 324,86 грн. за безобліково спожиту електроенергію у період з 10.08.2017 по 09.02.2018.

Як встановлено місцевим господарським судом, нарахування по акту порушень здійснювалось згідно із п. 2.9 за формулою 2.7 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 4 травня 2006 року №562.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до акту розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, який є додатком 6А до договору, на балансі позивача перебуває ГРЩ щит ж/б № 3б, 3в по вул. вул. Бударіна.

Відповідно до пункту 2.1. Методики вона застосовується на підставі акта про порушення, складеного в порядку, установленому цією Методикою, з урахуванням вимог ПКЕЕ та в разі виявлення таких порушень ПКЕЕ, зокрема підключення до електричної мережі, що не є власністю енергопостачальника, електроустановок, струмоприймачів або електропроводки поза розрахунковими приладами обліку електричної енергії без порушення схеми обліку (підпункт 7). У такому випадку розрахунок за актом про порушення здійснюється відповідно до пункту 2.9 Методики, яким визначено, що розрахунковий добовий обсяг споживання електричної енергії через проводи (кабелі), якими здійснене самовільне підключення, розраховується за формулою (2.7) Методики, а кількість днів у періоді, за який здійснюється перерахунок, визначається за формулою (2.6) Методики.

Судом першої інстанції вірно встановлено правомірність здійснення розрахунку вартості недорахованої електричної енергії за формулою, визначеною у пункті 2.7 Методики.

Пунктом 1.2. ПКЕЕ визначено, що споживач електричної енергії - юридична або фізична особа, що використовує електричну енергію для забезпечення потреб власних електроустановок на підставі договору; межа балансової належності - точка розділу елементів електричної мережі між власниками електроустановок за ознаками права власності або користування, або повного господарського відання; межа експлуатаційної відповідальності - точка розділу електричної мережі за ознакою договірних зобов'язань з експлуатації тих чи інших її ділянок або елементів, встановлюється за згодою сторін. За відсутності такої згоди межа експлуатаційної відповідальності збігається з межею балансової належності.

Згідно з умовами п. 2.1. ПКЕЕ межі балансової належності та експлуатаційної відповідальності між споживачем (субспоживачем) і електропередавальною організацією (основним споживачем) за технічний стан і обслуговування суміжних електроустановок фіксуються в акті розмежування балансової належності електроустановок і експлуатаційної відповідальності сторін.

Межа експлуатаційної відповідальності може не збігатися з межею балансової належності, яка визначається правом власності споживача і електропередавальної організації (основного споживача) на окремі елементи електричної мережі, про що зазначається в акті розмежування балансової належності електроустановок і експлуатаційної відповідальності сторін.

Відповідно до п. 5.6. ПКЕЕ акт (акти) про розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін є невід'ємною частиною договору про постачання електричної енергії.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до умов договору про постачання електричної енергії №20121 від 01.02.2016 позивач є споживачем електричної енергії для забезпечення потреб його електроустановок, зокрема, за об'єктом - житловий будинок за адресою: м. Київ, вул. Бударіна 3-В.

У відповідності до додатку 6А до договору (акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін) ГРЩ щит ж/б № 3б, 3в по вул. Бударіна належать позивачу.

Згідно із актом розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, позивач несе відповідальність за технічний стан та експлуатацію електрообладнання, що перебуває на його балансі - ГРЩ щит ж/б № 3б, 3в по вул. Бударіна.

Споживач зобов'язується забезпечити на своїй території охорону електромережі, що належить електропередавальній організації, безперешкодний доступ до електроустановок працівників електропередавальної організації в будь-який час доби для проведення необхідних робіт (п. 7 акту).

У відповідності до пп. 25 п. 10.2. ПКЕЕ, у разі приєднання нових субспоживачів до власних технологічних електричних мереж у межах дозволеної потужності, споживач електричної енергії зобов'язаний повідомити про це електропередавальну організацію і постачальника електричної енергії та ініціювати коригування дозволеної потужності (зменшення дозволеної потужності на величину приєднаної потужності нових субспоживачів).

Згідно із пп. 27 п. 10.2. ПКЕЕ споживач електричної енергії зобов'язаний не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані постачальнику електричної енергії (електропередавальній організації), у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача.

Споживач зобов'язаний оперативно повідомляти органи Держенергонагляду, Держнаглядохоронпраці України, постачальника електричної енергії та електропередавальну організацію відповідно до їх повноважень про виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача (пп. 5 п. 10.2 ПКЕЕ).

З огляду на наведені положення Правил користування електричною енергією, оскільки ГРЩ житлового будинку за адресою: м. Київ, вул. Бударіна, 3-В належить позивачу, то відповідальним за всі під'єднання до вказаного електрообладнання та за безоблікове користування електричною енергією є саме позивач.

Таким чином, маючи на балансі ГРЩ щит ж/б № 3в по вул. Бударіна, позивач повинен був проводити роботу із недопущення несанкціонованих підключень до власних об'єктів електроенергетики, за які передбачена відповідальність згідно чинного законодавства.

При цьому, посилання позивача на те, що він не є споживачем електричної енергії, не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються встановленими вище обставинами.

Пунктом 4.4. Договору визначено, що у разі виявлення однією із сторін порушень умов договору іншою стороною, за які законодавством передбачене застосування санкцій чи які тягнуть за собою збитки, недоотриману продукцію або вигоду тощо, на місці оформлюється двосторонній акт порушень. Акт складається у присутності представників обох сторін договору в двох примірниках. Сторона, дії або бездіяльність якої стала причиною складання акта, має право внести до акта свої зауваження. Сторона, яка виявила порушення своїх прав, зобов'язана попередити іншу сторону про необхідність складання акта. Інша сторона не може без поважних причин відмовитися від складання та підписання акта. У разі відмови відповідальної сторони від підписання акта в ньому має бути запис про відмову. У цьому разі акт вважається дійсним, якщо його на місці складання підписали не менше трьох уповноважених представників сторони договору, що складала акт.

З огляду на викладене, посилання позивача на те, що відповідальним суб'єктом та фактичним порушником споживання електричної енергії без обліку є власник квартири №22 у житловому будинку № 3-В на вул. Бударіна, до якої від поверхового розподільчого щита було зафіксовано самовільне підключення, не є підставою для скасування складеного на позивача акту про порушення, оскільки саме останній є балансоутримувачем внутрішньобудинкових електричних мереж у вказаному будинку та мав забезпечити уникнення безоблікового споживання електроенергії зі сторони інших осіб.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання рішення комісії по розгляду акту про порушення №047861 від 09.02.2018, оформленого протоколом №229 від 27.02.2018, недійсним.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовом до особи, діями якої йому завдано шкоду, за наявності підстав для такого звернення та за умови підтвердження належними та допустимими доказами факту порушення його прав і законних інтересів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 04.04.2018 у справі № 910/6959/17.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Апелянтом належними та допустимими доказами не доведено суду факту порушення відповідачами його прав або охоронюваних законом інтересів, а, отже, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2018 у справі №910/2812/18 обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 270, 273, 275, 276, 281- 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2018 у справі №910/2812/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2018 у справі №910/2812/18 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/2812/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до ст.ст. 281-285 ГПК України.

Повний текст складено: 18.12.2018

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Т.І. Разіна

І.М. Скрипка