ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2018м. ДніпроСправа № 904/4914/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Первушин Ю.Ю.

за участю секретаря судового засідання Гаркуші К.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Івановський Ю.О., посвідчення №0369 від 18.06.2012.

від відповідача: Бурчак П.І., представник за довіреністю №197 від 11.10.2018.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження господарську справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-виробнича компанія "ПРОТЕХМАШ", м. Дніпро до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод", м.Дніпро про стягнення заборгованості за договором поставки №18005т від 06.02.2018

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислово-виробнича компанія "ПРОТЕХМАШ", м. Дніпро звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" заборгованість у розмірі 1 440 910, 80 грн., з яких: основний борг у розмірі 1 387 189, 80 грн.; пеня у розмірі 17 698,00 грн.; 3 % річних у розмірі 14 544,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 21 479,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №18005т від 06 лютого 2018 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

Ухвалою господарського суду від 05.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 20.11.2018.

Ухвалою господарського суду від 20.11.2018 закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті 11.12.2018.

У судовому засіданні 11.12.2018 оголошувалась перерва до 16:00 год.

27.11.2018 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3 % річних та інфляційних просить відмовити. Також відповідачем подано додаткові пояснення до відзиву.

У судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 11.12.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

06.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промислово-виробнича компанія "ПРОТЕХМАШ" (далі-позивач) до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (далі-відповідач) укладено договір №18005т (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, постачальник зобов'язується поставити і передати у власність Замовника товар, вказаний у Специфікації, що є невід'ємною частиною цього договору, а Замовник зобов'язується прийняти та оплатити поставлений товар на умовах даного договору.

Згідно з п.1.3. договору, поставка товару здійснюється на умовах СРТ за адресою: Замовника (м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, 7) за рахунок та транспортом постачальника.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що поставка товару здійснюється упродовж 5 днів з моменту узгодження поставки Сторонами. Кількість та асортимент товару у кожній партії визначається в заявці Замовника.

Відповідно до п. 5.2. договору, передача товару від Постачальника Замовнику здійснюється за видатково-прибутковою накладною. Датою поставки товару є дата фактичної передачі Товару Замовнику, яка зазначена в товарно-транспортній накладній на Товар.

Пунктом 7.1 договору передбачено, що розрахунки за договором провадяться у безготівковому порядку на рахунок Постачальника, вказаний в договорі, в національній валюті України - гривні. Замовник здійснює оплату поставленого товару протягом 30 банківських днів з дня поставки та на підставі отриманого від Постачальника рахунку. Допускається попередня оплата очікуваної поставки товару.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар, що підтверджується видатковими накладними, рахунками-фактурами, товарно-транспортними накладними, довіреностями на тримання товару, які містяться в матеріалах справи. (а.с.20-71).

07.02.2018 позивачем направлено на адресу відповідача претензію, в якій позивач пропонував сплатити існуючу заборгованість, та виконати обов'язки замовника по договору.

Доказів погашення заборгованості в розмірі 1 387 189,80 грн. сторонами не надано.

Відповідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Згідно з ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Виходячи з викладеного, оскільки господарським судом встановлено, що відповідачем допущено порушення строків оплати, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості в сумі 1 387 189,80 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 10.3 договору передбачено, що у випадку порушення Замовником строків розрахунків за договором Замовник сплачує Постачальнику пеню у розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожний день прострочення.

Відповідно до п.10.3 договору позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі 17 698,00 грн. за період з 11.04.2018 до 23.10.2018 (по кожній накладній окремо), позовні вимоги в частині стягнення якої підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ст. 625 ЦК України позивачем нараховано відповідачу 3% річних в розмірі 14 544,00 грн. за період з 22.02.2018 по 23.10.2018 та інфляційні в розмірі 21 479,00 грн. за період березень - вересень 2018.

В той же час, пунктом 13.4 договору сторони передбачили, що прострочені замовником грошові зобов'язання передбачені даним договором, повинні виконуватись без урахування індексу інфляції та трьох відсотків річних.

Тобто, 3 % річних нараховуються від простроченої суми за весь час прострочення у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних.

Зважаючи на положення п.13.4 договору, сторони узгодили, що прострочені замовником грошові зобов'язання виконуються без урахування трьох відсотків річних. За таких обставин, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних в розмірі 14 544,00 грн. слід відмовити.

Щодо позовних вимог в частині стягнення інфляційних в розмірі 21479,00 грн., суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач просив відмовити в частині стягнення інфляційних в розмірі 21 479,00 грн. з посиланням на п.13.4. договору, оскільки сторони передбачили, що прострочені замовником грошові зобов'язання виконуються без урахування індексу інфляції.

Господарський суд не погоджується з твердженнями відповідача з огляду на те, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Індекс інфляції обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр".

Передбачене ст. 625 ЦК України право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Верховного Суду України від 23.01.2012 року по справі № 37/64).

Тобто, умовами п. 13.4 договору фактично встановлено лише порядок розрахунку процентів річних, з урахуванням якого сторони відмовились від їх нарахування. В той же час сторони порядок розрахунку інфляційних не може бути змінений сторонами умовами договору.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних в розмірі 21 479,00 грн. підлягають задоволенню.

Також, позивач просив суд стягнути з відповідача 25 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 126 ГПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесених витрат, пов'язаних з оплатою професійної правничої допомоги у межах цієї справи, позивач надав: договір про надання правової допомоги від 02.04.2018, укладений між позивачем та адвокатом Івановським Ю.О., ордер ДП №1555/000026, платіжне доручення №1319 від 24.10.2018.

З урахуванням розміру позовних вимог та незначної складності розрахунку, підготовлених адвокатом процесуальних документів, суд вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним, отже підлягає задоволенню частково в розмірі 10 000 грн.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-виробнича компанія "ПРОТЕХМАШ" (49005, м. Дніпро, вул. Героїв Крут, буд. 15, оф. 104; ) до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (49038, м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, 7; ) про стягнення заборгованості за договором поставки №18005т від 06.02.2018р. - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (49038, м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, 7; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-виробнича компанія "ПРОТЕХМАШ" (49005, м. Дніпро, вул. Героїв Крут, буд. 15, оф. 104; ) основний борг в розмірі 1 387 189,80 грн., пеню в розмірі 17 698,00 грн. інфляційні втрати в розмірі 21 479,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 21 305,50 грн.

В задоволенні позовних вимог щодо стягнення трьох відсотків річних в розмірі 14 544,00грн. - відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Апеляційна скарга подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Відповідно до п.17.5 Розділу ХІ Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 19.12.2018.

Суддя Ю.Ю. Первушин