ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.12.2018                      Справа № 905/1657/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом: Акціонерного товариства “ДТЕК Донецькі електромережі” (Ідентифікаційний код 00131268, адреса: 84302, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Комерційна, 8; адреса для листування: 87528, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Войнич, 2),

до відповідача: Громадської організації Садівницького товариства ім.Будьонного (Ідентифікаційний код 25672249, адреса: 84122, Донецька область, м.Слов’янськ, вул.Карла Лібкнехта),

про: стягнення 14406,83 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: не з’явився,

від відповідача: не з’явився, -

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство “ДТЕК Донецькі електромережі” звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою №83юр – 104/18 від 22.08.2018 про стягнення з Громадської організації Садівницького товариства ім.Будьонного боргу за активну електричну енергію, спожиту за червень, серпень 2014 року та квітень, листопад 2015 року у розмірі 8886,00 грн.; суми 3% річних, нарахованої за період з 01.08.2015 року по 17.07.2018 року, за невиконання грошових зобов’язань по сплаті електроенергії, спожитої за червень, серпень 2014 року та за квітень, листопад 2015 року, у розмірі 756,32 грн.; суми інфляційних, нарахованої за період з 01.08.2015 року по 30.06.2018 року, за невиконання грошових зобов’язань по сплаті електроенергії, спожитої за червень, серпень 2014 року та за квітень, листопад 2015 року, у розмірі 3376,69 грн.; суми пені, нарахованої за період з 01.08.2015 року по 07.06.2016 року, за несвоєчасну оплату відповідачем вартості електроенергії, спожитої за квітень, листопад 2015 року, в сумі 1387,82 грн.

Позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору №2165 від 11.08.2006р. про постачання електричної енергії в частині своєчасної оплати активної електроенергії.

Правовими підставами позову визначено ст.ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України.

На підтвердження позовних вимог надано: розрахунок позовних вимог; договір про постачання електричної енергії №2165 від 11.08.2006 з додатками та додатковою угодою від 23.11.2012; рахунки за електроенергію №30/2165; акти прийняття-передання товарної продукції (електроенергії) за червень, серпень 2014 року, квітень, листопад 2015 року; довіреність на представника від 02.01.2014; виписку по банківському рахунку; статутні документи.

Ухвалою суду від 07.09.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1657/18; розгляд справи визначено здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 10.10.2018; визначено відповідачу строк для подання суду відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), що підтверджують відповідні доводи протягом п’ятнадцяти днів з дня отримання даної ухвали. Копію відзиву на позовну заяву і всі додані до нього докази направити позивачу, докази направлення надати суду у вказаний строк; визначено позивачу строк для подання суду відповіді на відзив до 10.10.2018. Копію відповіді на відзив і всі додані до нього докази направити відповідачу, докази направлення надати суду у вказаний строк; явка представників сторін у судове засідання визнана не обов’язковою.

Ухвалою суду від 10.10.2018 повідомлено відповідача про відкладення підготовчого засідання на 08.11.2018; запропоновано відповідачу у строк до 29.10.2018 надати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), що підтверджують доводи відповідача; копію відзиву на позовну заяву і всі додані до нього докази направити позивачу, докази направлення надати суду у встановлений строк; попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву на позов у встановлений судом строк, справа згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України буде розглянута за наявними в ній матеріалами; запропоновано позивачу надати суду відповідь на відзив (за наявності) до канцелярії суду не пізніше, ніж за 3 дні до дня судового засідання; копію відповіді на відзив на позовну заяву і всі додані до неї докази направити відповідачу, докази направлення надати суду у встановлений строк; запропоновано сторонам здійснити звірку розрахунків за спірний період, розширений акт звірки за підписом уповноважених осіб обох сторін надати суду до 29.10.2018; явка представників сторін у судове засідання визнана не обов’язковою.

29.10.2018 від позивача через канцелярію суду отримано клопотання б/н від 26.10.2018, до якого додано документи, наведені у переліку.

07.11.2018 позивачем подано клопотання б/н від 06.01.2018, у якому останній просить розглянути справу №905/1657/18 без участі його представника, за наявними в матеріалах справи документами.

Також у своєму клопотанні позивач зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 08.11.2018 закрито підготовче провадження у справі №905/1657/18; призначено розгляд справи по суті на 04.12.2018; явка сторін визнана не обов'язковою.

В судове засідання, що відбулось 04.12.2018, сторони своїх представників не направили, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Обізнаність позивача про розгляд справи також підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Враховуючи, що сторони повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином, правом бути присутнім у судовому засіданні не скористались, явка уповноважених представників сторін в судове засідання обов’язковою не визнавалась, тому справа розглядається за наявними матеріалами без представників позивача та відповідача.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

11.08.2006 між Відкритим акціонерним товариством «Донецькобленерго» та Громадською організацією Садівницького товариства ім.Будьонного укладено договір постачання електричної енергії №2165 від 11.08.2006, за умовами розділу 1 якого постачальник (позивач) продає електричну енергію споживачу (відповідачу) для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 40 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно п.2.3 пп.2.3.4 Договору Споживач зобов’язується оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії згідно з умови додатків №3 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії Споживача» та №5 «Порядок розрахунків» до цього договору.

Згідно з п.1 додатку №3 до договору, за згодою сторін зняття показів активних і реактивних розрахункових приладів обліку здійснюється споживачем самостійно або в присутності представника постачальника (субспоживача) щомісяця 22 числа о 24-00 год. поточного місяця відповідно до «Переліку точок розрахункового обліку споживача» та «Переліку точок розрахункового обліку субспоживачів і транзиту електроенергії в мережі постачальника та інших передавальних організацій». Споживач протягом 24 годин з моменту зняття показів приладів обліку електроенергії зобов'язаний довести їх значення до постачальника електричної енергії за адресою: м. Слов'янськ, вул. Свердлова, 20. Зафіксовані покази активних і реактивних розрахункових засобів обліку «Актами прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії)» (додаток №10 до договору) у 2-х або декількох примірниках, по одному для кожної із сторін.

За приписами п.7 Порядку розрахунків (додатку №5 від 25.05.2010 до договору) (далі - Порядку) остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії, рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного на підставі показів розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом) з урахуванням сум, що надійшли від споживача.

За результатами розрахункового періоду споживачем та постачальником електричної енергії визначається фактичний обсяг поставленої споживачу електричної енергії та оформлюється «Акт прийняття-передавання товарної продукції» (додаток №__).

Для проведення остаточного розрахунку споживач у термін до 3 робочих днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділі відповідного РЕМ рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути сплачений споживачем протягом 5 банківських днів з дня його отримання, якщо споживач здійснює оплату самостійно, та 10 банківських днів, якщо споживач здійснює оплату через свою головну структуру. В разі неявки споживача для отримання рахунку постачальник направляє рахунок споживачу рекомендованим листом. У такому разі рахунок вважається отриманим споживачем з дня його відправлення.

За умовами п. 8 Порядку розрахунків у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком нарахувань постачальник проводить споживачу нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати:

- пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який здійснюються нарахування, від суми боргу;

- 3% річних з простроченої суми.

При цьому сума грошового зобов’язання за цим договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Відповідно до п.3.1 пп. 3.1.1. Договору, Постачальник має право отримувати від споживача своєчасну плату за поставлену електричну енергію за роздрібними тарифами, розрахованими згідно з Умовами та правилами здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, та інші платежі, обумовлені цим договором.

За приписами п. 9.1. договору сторони домовилися, що загальний строк позовної давності до правовідносин встановлюється 10 років, строк позовної давності для стягнення неустойки (штрафу, пені) 2 роки. Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання припиняється через два роки від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з п.9.5. (в редакції додаткової угоди від 29.12.2017р. до договору) цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31 грудня 2006 року. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із Сторін у порядку, визначеному законодавством України (п. 9.6 договору).

Договір та Порядок розрахунків підписані Сторонами у встановленому порядку.

На виконання Закону України «Про акціонерні товариства» загальними зборами акціонерів ВАТ «Донецькобленерго» 13.04.2011 прийнято рішення про зміну найменування Товариства з відкритого на публічне, організаційно-правова форма залишилась незмінною. У відповідності до рішення загальних зборів акціонерів від 27.03.2012 Публічне акціонерне товариство «Донецькобленерго» перейменовано у Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго».

16.07.2015 внесені зміни до Єдиного реджавного реєстру щодо місцкзнаходження позивача, а саме: 84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Островського, будинок 8.

Згідно Закону України «Про ринок електричної енергії» та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення ведення бізнесу та залучення інвестицій емітентами цінних паперів», загальними зборами акціонерів ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» 20.04.2018 було прийнято рішення про зміну найменування товариства з Публічного акціонерного товаритсва «ДТЕК Донецькобленерго» на акціонерне товариство «ДТЕК Донецькі електромережі», організаційно-правова форма залишилась незмінною. 23.05.2018 у відповідності до рішення загальних зборів акціонерів Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго» перейменовано у Акцінерне товариство «ДТЕК Донецькі електромережі».

В матеріалах справи містяться акти приймання передавання товарної продукції (електроенергії) за червень 2014р. на суму 433,24грн., за серпень 2014р. – на суму 858,52грн., за квітень 2015р. – на суму 4646,88грн., за листопад 2015р. на суму 3137,06грн.

На виконання умов договору, позивачем виставлено рахунки за спожиту електроенергію на загальну суму 9075,70грн.

Відповідач здійснив часткову оплату поставленої електричної енергії в сумі 189,70грн., що підтверджується що підтверджується відповідною банківською випискою.

Посилаючись на порушення відповідачем грошових зобов’язань за договором №2165 від 11.08.2006р. про постачання електричної енергії, внаслідок чого утворилась стягувана заборгованість та виникли підстави для нарахування пені, 3% річних та інфляційних витрат, позивач звернувся до суду з розглядуваним позовом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок доказів у сукупності (ст.86 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного позову полягає у примусовому спонуканні відповідача до виконання грошових зобов'язань за договором №2165 від 11.08.2006р. про постачання електричної енергії, стягненні пені, 3% річних, інфляційних втрат.

Враховуючи статус сторін, характер правовідносин між учасниками договору, останні (правовідносини) регулюються насамперед відповідними положеннями Господарського і Цивільного кодексів України та умовами укладеного договору №2165 від 11.08.2006р. про постачання електричної енергії.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що у період, за який виник спір, сторони перебували у договірних відносинах.

Як свідчать матеріали справи у червні, серпні 2014 року, квітні, листопаді 2015 року позивачем поставлено споживачу активну електроенергію на загальну суму 9075,70грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи актами прийому-передачі товарної продукції (електроенергії) за червень 2014р. на суму 433,24грн. (860кВт/год), за серпень 2014р. – на суму 858,52грн. (2047кВт/год), за квітень 2015р. – на суму 4646,88грн. (7376кВт/год), за листопад 2015р. на суму 3137,06грн. (3976кВт/год). Акти за червень та серпень 2014 року підписані представниками сторін, акти за квітень та листопад 2015 року підписані та засвідчені печаткою постачальника.

Також, в матеріалах справи наявні рахунки на оплату активної електроенергії на загальну суму 9075,70грн.

Рахунки за червень 2014р. на суму 433,24грн. та серпень 2014р. – на суму 858,52грн. були отримані представником відповідача, що підтверджується особистим підписом представника на рахунках. Акти прийому-передачі товарної продукції (електроенергії) та рахунки за квітень 2015р. – на суму 4646,88грн., за листопад 2015р. на суму 3137,06грн. були надіслані поштовим відправленням на адресу відповідача, що підтверджується описом вклдаення цінного листа з відповідними відмітками працівників поштового відділення.

Відповідно до ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з ч.ч. 6, 7 ст.276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

З огляду на приписи ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання виконав належним чином, поставив відповідачеві за спірний період активної електричної енергії у обсязі 14432кВт/год на загальну суму 9075,70грн., що підтверджується відповідними актами прийняття-передавання електроенергії.

При цьому, при вирішенні даного спору господарський суд виходить з того, що факт непідписання відповідачем актів прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) за квітень та листопад 2015 року не спростовує споживання відповідачем електроенергії у вказаному періоді, оскільки відповідно до положень п. 8 додатку №5 «Порядок розрахунків» у разі неповернення акту прийняття-передавання товарної продукції, він вважається узгодженим споживачем.

Відповідачем не спростовано факт споживання електричної енергії у порядку, встановленому господарським процесуальним законодавством.

За приписами п.7 Порядку розрахунків (додатку №5 від 25.05.2010 до договору) (далі - Порядку) остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії, рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного на підставі показів розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом) з урахуванням сум, що надійшли від споживача.

За результатами розрахункового періоду споживачем та постачальником електричної енергії визначається фактичний обсяг поставленої споживачу електричної енергії та оформлюється «Акт прийняття-передавання товарної продукції» (додаток №__).

Для проведення остаточного розрахунку споживач у термін до 3 робочих днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділі відповідного РЕМ рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути сплачений споживачем протягом 5 банківських днів з дня його отримання, якщо споживач здійснює оплату самостійно, та 10 банківських днів, якщо споживач здійснює оплату через свою головну структуру. В разі неявки споживача для отримання рахунку постачальник направляє рахунок споживачу рекомендованим листом. У такому разі рахунок вважається отриманим споживачем з дня його відправлення.

Відповідач розрахунки за спожиту активну електроенергію у визначений спірний період сплатив частково, у зв'язку з чим порушив строки обумовлені сторонами у договорі.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що відповідачу направлялись рахунки за спірний період, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення боргу за активну електричну енергію у розмірі 8886,00грн.

Щодо нарахуваних позивачем 3% річних у розмірі 756,32грн. за період з 01.08.2015 по 17.07.2018, інфляційних втрат у розмірі 3376,69грн. з 01.08.2015 по 30.06.2018, пені у розмірі 1387,82грн. за період з 01.08.2015 по 027.06.2016, суд зазначає наступне.

Статтями 610, 611 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до приписів ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За умовами п. 8 Порядку розрахунків у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком нарахувань постачальник проводить споживачу нарахування за весь час прострочення пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який здійснюються нарахування, від суми боргу.

Перевіривши арифметичний розрахунок 3% річних, інфляційних втрат та пені, правові підстави, періоди та порядок їх нарахування, суд дійшов висновку, що в розрахунку позивача допущені арифметичні помилки, що зумовлює часткове задоволення позовних вимог в цій частині, а саме стягненню з відповідача підлягають 3% річних у розмірі 756,23грн., інфляційні втрати у розмірі 3169,32грн. та пеня у заявленому позивачем розмірі 1387,82грн.

Судові витрати у справі покладаються у відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73-86, 91, 123, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Акціонерного товариства “ДТЕК Донецькі електромережі”, м.Краматорськ, Донецька область до Громадської організації Садівницького товариства ім.Будьонного, м.Слов’янськ, Донецька область про стягнення 14406,83грн. задовольнити частково.

2.Стягнути з Громадської організації Садівницького товариства ім.Будьонного (Ідентифікаційний код 25672249, адреса: 84122, Донецька область, м.Слов’янськ, вул.Карла Лібкнехта) на користь Акціонерного товариства “ДТЕК Донецькі електромережі” (Ідентифікаційний код 00131268, адреса: 84302, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Комерційна, 8; адреса для листування: 87528, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Войнич, 2) основний борг за спожиту активну електричну енергію в сумі 8886,00грн., пеню в розмірі 1387,82грн., 3% в розмірі 756,23грн., інфляційні втрати в розмірі 3169,32грн., а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 1736,63грн.

3.Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. В решті вимог відмовити.

5. Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили через двадцять днів з дня його підписання та може бути оскаржене в апеляційному порядку, згідно з Розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

6. Повний текст рішення підписаний 14.12.2018.

Суддя Н.В. Величко