ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 910/12364/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І.В. (головуючий), Львова Б.Ю. і Пількова К.М.,

за участю секретаря судового засідання - Хоменко І.М.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство "Банк Михайлівський",

представник позивача - Долич О.В., адвокат (довіреність від 01.10.2018 № 111, свідоцтво від 22.02.2017 № 2824); Столій Б.В., уповноважена особа на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" (посвідчення від 30.06.2016 № 551),

відповідач - публічне акціонерне товариство "Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК",

представник відповідача - Яців О.Р., адвокат (довіреність від 06.04.2018 № 164, свідоцтво від 23.03.2018 № 6496/10),

розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК"

на рішення господарського суду міста Києва від 13.06.2018 (головуючий суддя Курдельчук І.Д.)

та постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.08.2018 (головуючий Сітайло Л.Г., судді: Смірнова Л.Г. і Кропивна Л.В.)

у справі № 910/12364/17

за позовом публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" (далі - Товариство)

до публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" (далі - Банк)

про стягнення 7 850 741,74 грн.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Банку про стягнення 7 850 741,74 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що, з врахуванням факту розірвання договору доручення від 03.03.2015 № 01/МС/Мих, із змінами та доповненнями, внесеними додатковим договором від 18.08.2015 № 1 (далі - Договір доручення), договору про встановлення кореспондентських відносин від 03.03.2015 № 03/МС/Мих, із змінами та доповненнями, внесеними додатковим договором від 18.08.2015 № 1 (далі - Договір про кореспондентські відносини), відхилення кредиторських вимог за Договором про кореспондентські відносини у сумі 1 675 011,76 грн. як таких, що вважаються погашеними та не підлягають задоволенню в ліквідаційній процедурі, у Банка наявна заборгованість за договором про міжбанківський депозит від 03.03.2015 № 02/МС/Мих, із змінами та доповненнями відповідно до додаткових договорів № 1-7 (далі - Договір про міжбанківський депозит) у розмірі 7 850 741,74 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 13.06.2018, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.08.2018, позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Банку на користь Товариства 6 178 986,64 грн. грошових коштів. Зобов'язано Банк повернути Товариству з депозиту 1 671 755,64 грн.

Рішення судів попередніх інстанцій обґрунтовані тим, що звернення стягнення на майнові права за Договором про міжбанківський депозит у сумі, що значно перевищує суму коштів, яка передавалася Товариством у заставу, а також перевищує акцептовану суму вимог Банка як кредитора, порушує принципи задоволення вимог кредиторів, встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон). Кредитор не лише задовольнить свої вимоги до Банка, а й може безпідставно отримати суму коштів, що значно перевищує його вимогу до банку, який ліквідується. Крім того, зазначені обставини суперечать вимогам частини другої статті 50 Закону, в якій зазначено, що кошти, які залишилися після задоволення забезпечених вимог та покриття витрат, пов'язаних з утриманням, збереженням та продажем (здійсненням правочинів за участі банку) предмета забезпечення, підлягають включенню до складу ліквідаційної маси.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Банк звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

- суди дійшли до помилкового висновку, що Договір доручення є розірваним;

- депозитні кошти в розмірі 6 178 986,61 грн. були предметом застави та повинні використовуватись для позачергового задоволення вимог виключно Банка;

- здійснення позачергового задоволення не порушило черговість задоволення вимог кредиторів Товариства;

- визначення ціни в розмірі 6 178 986,61 грн., за якою реалізовано звернення стягнення на депозитні кошти, як предмет застави, відповідало вимогам пункту 2.11 договору про заставу майнових прав від 03.03.2015 № 04/МС/Мих (далі - Договір застави), пункту 1.5 договору відступлення права вимоги від 03.03.2015 № 05/МС/Мих (далі - Договір відступлення), які застосовувались з врахуванням частини третьої статті 52 Закону та відповідало Методиці оцінки активів банку, віднесеного до категорії проблемних та неплатоспроможних (далі - Методика);

- у Банка відсутній обов'язок повернення депозитних коштів у розмірі 1 671 755,10 грн.

Товариство подало відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на законність і обґрунтованість оскаржуваних судових рішень, просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши доповідь судді-доповідача та пояснення представників сторін, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі встановлено, що 03.03.2015 Товариством (довіритель) та Банком (повірений) укладено Договір доручення.

Відповідно до Договору доручення повірений, який є принципіальним учасником міжнародної платіжної системи MasterCard International Inc. (далі - MasterCard) та міжнародної платіжної системи Visa International Service Association (далі - Visa), приймає на себе зобов'язання особисто виконувати від імені та за рахунок довірителя, всі необхідні дії по супроводженню міграції довірителя до міжнародних платіжних систем MasterCard та Visa і подальшої участі довірителя у MasterCard в якості афілійованого учасника (Affiliate Member) та у Visa в якості асоційованого учасника (Associated Member); від імені та за рахунок довірителя виконувати розрахунки в іноземній та національній валюті з MasterCard та/або Visa на підставі клірингових вимог MasterCard та/або Visa по операціям переказу коштів, виконаного з використанням БПК (банківських платіжних карток) довірителя, в мережі третіх банків та БПК третіх банків в мережі довірителя, та здійснювати від імені та за рахунок довіртеля всі інші розрахунки, пов'язані з виконанням всіх інших зобов'язань довірителя як афілійованого учасника MasterCard та асоційованого учасника Visa, згідно з угодами про членство у MasterCard (MasterCard Membership and Trade Mark Licence Agreement) між MasterCard та повіреним та угодами про членство та ліцензування торгових марок у Visa (Visa Membership and Trade Mark Licence Agreement) між Visa та повіреним в межах чинного законодавства України.

Згідно з підпунктами 3.2.2 і 3.2.3 пункту 3.2 Договору доручення довіритель взяв на себе зобов'язання щодо забезпечення виконання зобов'язань з відшкодування повіреному витрат, понесених останнім, відповідно до підпункту 3.1.4 пункту 3.1 Договору доручення, шляхом передачі в заставу майнових прав вимоги за депозитним договором, та, відповідно до депозитного договору, розмістити мінімальне гарантійне покриття на вкладному (депозитному) рахунку в розмірі та в терміни, що визначаються депозитним договором (Договором про міжбанківський депозит).

За Договором доручення Банком надавалися Товариству виключно послуги, пов'язані з міграцією та подальшою участю Товариства у MasterCard в якості афілійованого учасника.

Листом від 26.05.2016 № 170/5504/2016 Банк повідомив Товариство про те, що на підставі рішення Національного банку України від 23.05.2016 "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних" і початку процедури виведення Товариства з ринку, шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації з 23.05.2016, з огляду на наявність дебіторської заборгованості з боку Товариства перед Банком за операціями з платіжними картками MasterCard/Maestro прийнято рішення про початок процедури виведення банківських ідентифікаційних номерів (далі - БІНів) і ІСА Товариства та відкликання ліцензії Товариства з міжнародної платіжної системи MasterCard. Проект з видалення Товариства з міжнародної платіжної системи MasterCard триватиме 6 місяців з дати останньої транзакції за платіжними картами Товариства; всі комісії за видалення БІНів і ІСА Товариства з міжнародної платіжної системи MasterCard призведуть до подальшого збільшення дебіторської заборгованості перед Банком.

Листом від 16.02.2017 Банк повідомив Товариство про таке:

- Банком 03.03.2015 укладено з Товариством пакет договорів на здійснення діяльності з емісії та обслуговування платіжних карток в міжнародній платіжній системі MasterCard Worldwide (далі - МПС MasterCard) за підтримкою Банка, а саме: Договір доручення, Договір про міжбанківський депозит, Договір про кореспондентські відносини, Договір застави, Договір відступлення;

- станом на 08.02.2017 заборгованість за розрахунками за договорами складає 112,90 євро та 7 850 898,27 грн.;

- Банком подано заяву про визнання кредиторських вимог, які виникли на дату початку процедури ліквідації Товариства;

- заяву про визнання додаткових кредиторських вимог, які виникли після дати початку процедури ліквідації буде подано найближчим часом;

- оскільки проект з видалення БІНів в МПС MasterCard завершено, подальше нарахування комісії з боку МПС MasterCard не передбачається;

- враховуючи викладене, звертаємося до Товариства з пропозицією провести взаєморозрахунки між установами з урахуванням наведених пунктів та в такій послідовності:

провести звірку залишку коштів за рахунками Товариства відкритими в Банку та підписати акти звірки взаємних розрахунків; виписки по рахункам дебіторської заборгованості Товариства додаються до даного листа;

повідомити Банк про можливість позачергового задоволення його вимог у розмірі визнаних кредиторських вимог, які включено до реєстру кредиторів, шляхом самостійного списання Банком частини суми депозитних коштів за Договором про міжбанківський депозит у сумі 6 178 986,64 грн.;

по факту надходження від Банку заяви про визнання додаткових кредиторських вимог, надати відповідь щодо можливості включення до реєстру кредиторів додаткових кредиторських вимог Банка у сумі 1 675 011,76 грн.;

здійснити остаточні розрахунки між Товариством і Банком за рахунок коштів, розміщених на рахунку гарантійного покриття, та підписати акти про відсутність взаємних претензій за проведеними розрахунками. При здійсненні остаточних розрахунків, Банк повертає на рахунок Товариства грошові кошти, розміщені на рахунку гарантійного покриття в доларах США та залишок коштів на рахунку гарантійного покриття в гривні;

- кошти, розміщені на рахунку гарантійного покриття знаходяться в заставі у Банка, згідно з Договором застави, як забезпечення виконання зобов'язань Товариства перед Банком за Договором доручення та Договором про встановлення кореспондентських відносин.

Розділом 9 Договору доручення передбачено, що Договір доручення розривається, зокрема, у випадку припинення членства у MasterCard та Visa однієї зі сторін.

Судами встановлено, що у зв'язку з завершенням процедури видалення БІНів та ІСА Товариства з міжнародної платіжної системи MasterCard, членство Товариства у МПС MasterCard припинено станом на 16.02.2017.

Враховуючи викладене, суди дійшли висновку, що Договір доручення, станом на 16.02.2017, є розірваним.

Також судами встановлено, що на виконання Договору доручення Товариством та Банком укладено Договір про кореспондентські відносини.

Відповідно до умов Договору про кореспондентські відносини Банк відкриває Товариству кореспондентські рахунки у гривнях № НОМЕР_1, у доларах США № НОМЕР_1 та у євро № НОМЕР_1, надає комплекс послуг пов'язаних з розрахунковим обслуговуванням оплат клірингових вимог міжнародної платіжної системи MasterCard та/або міжнародної платіжної системи Visa по операціям переказу коштів, виконаного з використанням банківських платіжних карток MasterCard та/або Visa, а також розрахункового обслуговування всіх інших оплат, пов'язаних з виконанням всіх інших зобов'язань довірителя як афілійованого учасника MasterCard та асоційованого учасника Visa, згідно з умовами Договору доручення.

Згідно з пунктом 10.2 Договору про кореспондентські відносини договір розривається у разі закриття Товариством кореспондентських рахунків та розірвання Договору доручення.

Відповідно до електронних повідомлень Банка від 09.09.2016 № 15853/10378/2016, кореспондентські рахунки закриті 09.09.2016.

Таким чином, станом на 16.02.2017 Договір про кореспондентські відносини також є розірваним.

Товариством та Банком 03.03.2015 укладено Договір про міжбанківський депозит.

Відповідно до умов Договору про міжбанківський депозит Товариство розміщує в Банку на рахунках № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3, відкритих на підставі даного договору: грошові кошти в доларах США у розмірі, який розраховується Банком згідно з підпунктом 3.2.5 пункту 3.2 Договору доручення, які є мінімальним гарантійним покриттям Товариства для забезпечення розрахунків з міжнародною платіжною системою MasterCard та міжнародною платіжною системою Visa через Банк (пункт 1.1 Договору про міжбанківський депозит); грошові кошти в національній валюті України у розмірі, який розраховується Банком згідно з підпунктом 3.2.5 пункту 3.2 Договору доручення, які є поточним гарантійним покриттям Товариства для забезпечення розрахунків з MasterCard та Visa через Банк (пункт 1.2 Договору про міжбанківський депозит).

Грошові кошти, розмір яких зазначено у пунктах 1.1 і 1.2 Договору про міжбанківський депозит, визначаються як депозит для цілей Договору про міжбанківський депозит, Договору застави, Договору відступлення, Договору про кореспондентські відносини, Договору доручення, а саме договорів, пов'язаних з даним договором (пункт 1.3 Договору про міжбанківський депозит).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з додатковим договором від 21.04.2016 № 7 до Договору про міжбанківський депозит загальний розмір депозиту складає 2 936 000 грн. та 140 000 доларів США.

18.05.2016 Товариством здійснювалося поповнення рахунку в національній валюті, відкритого за Договором про міжбанківський депозит двома платежами по 7 500 000 грн. на загальну суму 15 000 000грн.

Проте відповідного додаткового договору про включення вказаних коштів до поняття "Депозит" (для цілей Договору застави; Договору відступлення; Договору про кореспондентські відносини; Договору доручення) Банком і Товариством не укладалося, та вказана сума коштів не передавалася Товариством у заставу Банку.

При цьому, посилання Банку на те, що реєстрація операцій з поповнення рахунку в програмному забезпеченні КредІнфо 2 є укладеною додатковою угодою, судами визнано безпідставними, оскільки така реєстрація є виконанням вимог Національного банку України, в частині реєстрацій першочергових операцій з переказу коштів та не може вважатись укладеною додатковою угодою, у розумінні пункту 8.1 Договору про міжбанківські розрахунки.

Таким чином, сума коштів у гривні під заставою залишилась на рівні 2 936 000,00 грн.

Доводи Банку про те, що переказ здійснено на виконання надісланої Банком вимоги, також визнано судами безпідставними, оскільки така вимога надіслана Банком 19.05.2016, у той час як переказ здійснено 18.05.2016.

Так, загальна сума коштів на рахунках Товариства, відкритих за Договором про міжбанківський депозит, після останнього поповнення, становила 17 936 000 грн. та 140 000 доларів США, що підтверджується довідкою Банку від 01.03.2017 № 01.03.17/02.

Відповідно до пункту 3.2 Договору про міжбанківський депозит Банк приймає депозит на строк розміщення депозиту з дати фактичного його надходження в повній сумі на вкладний рахунок по дату повного та належного виконання сторонами своїх зобов'язань, згідно з умовами Договору доручення та Договору про кореспондентські відносини.

Також відповідно до умов Договору застави останній забезпечує вимоги Банка за виконання Договору доручення та Договору про кореспондентські відносини, укладених сторонами, за умовами яких Товариство зобов'язане належним чином виконувати зобов'язання щодо проведення розрахунків згідно з пунктом 2.10, підпунктами 3.2.4-3.2.5 пункту 3.2, підпунктами 3.3.4-3.3.5 і 3.3.9-3.3.10 пункту 3.3, пунктом 7.7 Договору доручення та/або у відповідності з підпунктами 5.3.1-5.3.3, 5.3.6, 5.3.8-5.3.9 пункту 5.3 Договору про кореспондентські відносини.

Пунктом 1.2 Договору застави передбачено, що Товариство передало в заставу Банку право вимоги грошових коштів у межах суми депозиту, розміщеного у Банку на підставі Договору про міжбанківський депозит, та процентів на депозит, що будуть нараховані на суму депозиту. Право застави не поширюється на проценти на депозит, які були виплачені Товариству до дати звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до пункту 1.3 Договору застави заставна вартість предмету застави складає суми мінімального гарантійного покриття та гарантійного покриття розміщених, згідно з Договором про міжбанківський депозит на відповідних рахунках, з урахуванням всіх подальших змін і доповнень до нього.

Таким чином, конкретна сума коштів, що перебуває під заставою, визначається Договором про міжбанківський депозит (зі всіма змінами і доповненнями).

Згідно з умовами Договору відступлення Товариство відступає Банку на умовах Договору відступлення свої права, набуті згідно з Договором про міжбанківський депозит. Під правом вимоги сторони розуміють вимогу на виплату Банком Товариству суми депозиту або його частини, згідно з умовами депозитного договору.

При цьому Банк набуває право вимоги за вказаним договором у випадку невиконання або неналежного виконання Товариством умов щодо проведення розрахунків згідно з пунктом 2.10, підпунктами 3.2.4-3.2.5 пункту 3.2, підпунктами 3.3.4-3.3.5 і 3.3.9-3.3.10 пункту 3.3, пунктом 7.7 Договору доручення та/або підпунктами 5.3.1-5.3.3, 5.3.6, 5.3.8-5.3.9 пункту 5.3 Договору про кореспондентські відносини.

Водночас, рішенням правління Національного банку України від 23.05.2016 № 14/БТ "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних" Товариство віднесено до категорії неплатоспроможних.

На підставі зазначеного рішення, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) 23.05.2016 прийнято рішення № 812 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку", тимчасову адміністрацію запроваджено з 23.05.2016.

12.07.2016 правлінням Національного банку України прийнято рішення № 124-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський".

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 12.07.2016 №1213 розпочато процедуру ліквідації Товариства з 13.07.2016 по 12.07.2018 та делеговано всі повноваження ліквідатора, визначені Законом, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ірклієнку Юрію Петровичу.

Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду від 01.09.2016 № 1702 призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора Товариства провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волкову Олександру Юрійовичу.

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду від 24.01.2017 № 265 призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію Товариства та делеговано повноваження ліквідатора Банка, визначені пунктами 4, 5, 6 та 8 частини другої статті 37, пунктом 4 частини першої статті 48 Закону, заступнику начальника відділу безпеки департаменту розслідування протиправних діянь ОСОБА_13 з 25.01.2017.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 48 Закону Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду, з дня початку процедури ліквідації банку, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Згідно із статтею 49 Закону реєстр складається відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Фонд не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, крім задоволення вимог кредиторів за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури, якщо таке задоволення вимог погоджено виконавчою дирекцією Фонду.

Пунктами 4.20 і 4.21 глави 4 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 05.07.2012 №2 (зі змінами і доповненнями; далі - Положення № 2), реєстр акцептованих вимог кредиторів складається на підставі балансу банку. До нього включаються вимоги кредиторів у національній валюті в розмірах, які існували на дату прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Вимога, заявлена в іноземній валюті, включається до реєстру вимог у національній валюті в сумі, визначеній за офіційним курсом, встановленим Національним банком України на дату прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до частини п'ятої статті 45 Закону протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників, у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами, не заявляються.

Судами встановлено, що визначений законодавством строк для виставлення кредиторських вимог, тривав з 16.07.2016 [дата публікації про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Товариства у газеті "Голос України" № 132(6386)] до 15.08.2016 включно.

15.08.2016 Товариством зареєстровано заяву Банка про визнання кредиторських вимог у сумі 202,59 долара США та 6 173 951,85 грн., що виникли з Договору доручення.

Уповноваженою особою на ліквідацію Товариства заявлені кредиторські вимоги Банка визнано в сумі 6 178 986,64 грн. та включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів Товариства, який затверджено Фондом 10.11.2016, як такі, що підлягають задоволенню у восьму чергу, в порядку статті 52 Закону, про що Товариством повідомлено Банк листом від 12.09.2016 № 12.09.16/17-вих, а також листом від 22.02.2017 № 22.02.17/15-вих, який отриманий Банком 27.02.2017.

Рішення Фонду про включення кредиторських вимог Банка до восьмої черги задоволення вимог кредиторів Банком не оскаржувалось.

Також Банком подано заяву від 14.03.2017 № 117/2533/2017 про визнання кредиторських вимог, яка отримана Товариством 20.03.2017, щодо акцептування вимог, що виникли після початку процедури ліквідації позивача на суму 1 675 011,76 грн. за Договором про кореспондентські відносини.

Частиною першою статті 49 Закону передбачено, що після закінчення 30 днів з дня опублікування оголошення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, приймання вимог кредиторів припиняється. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Зазначені вимоги відхилено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію Товариства, про що повідомлено Банк листом від 13.04.2017 № 13.04.17/02-вих.

Крім того, судами встановлено, що Банк посилався на те, що останній звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до уповноваженої особи Фонду про визнання протиправним рішення від 13.04.2017 № 13.04.17/02 та зобов'язання вчинити дії і ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.09.2017 відкрито провадження в адміністративній справі № 826/10976/17 за позовною заявою Банку до уповноваженої особи Фонду про визнання протиправним рішення від 13.04.2017 № 13.04.17/02 та зобов'язання вчинити дії.

У той же час, з відомостей в Єдиному державному реєстрі судових рішень, судами встановлено, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.07.2018 закрито провадження в адміністративній справі № 826/10976/17 за позовом Банка з підстав неналежності даного спору до юрисдикції адміністративних судів.

При цьому з матеріалів даної справи судами встановлено, що Товариство зверталось листами від 20.01.2017 № 20.01.17/18-вих та від 20.01.2017 № 20.01.17/19-вих до Банку про перерахування коштів у сумі 11 757 013,36 грн. та 140 000 доларів США, розміщених Товариством на рахунках Банку згідно з Договором про міжбанківський депозит.

Відповідно до довідки Банку від 01.03.2017 № 01.03.17/02 станом на 01.03.2017 на рахунках, відкритих за Договором про міжбанківський депозит, знаходилися кошти Товариства, а саме: на рахунку № 0, код валюти 840 (долари США) - 140 000 доларів США; на рахунку № 0, код валюти 980 (гривня) - 17 936 000,00 грн.

Листом від 13.04.2017 № 13.04.17/02 Товариство звернулося до Банку з вимогою про повернення коштів, розміщених на рахунках Банку, у повній сумі в семиденний строк з дати отримання листа, який отримано Банком 18.04.2017. Вказаний лист залишений Банком без задоволення.

Водночас, 29.03.2017 Товариство отримало повідомлення Банка від 29.03.2017 № 170/3143/2017 про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання, в якому зазначено про заборгованість Товариства за Договором доручення та Договором про кореспондентські відносини у сумі 7 850 741,74 грн.

29.03.2017 Банк зареєстрував у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна звернення стягнення на майнові права за Договором про міжбанківський депозит.

Як зазначає Банк, після направлення ним зазначеного повідомлення останній реалізував своє право звернення стягнення та задовольнив свої вимоги за рахунок заставного майна в сумі 6 178 986,61 грн., що визнана Товариством згідно з повідомленням про акцептування.

Листом від 04.04.2017 № 170/3386/2017 Банк повідомив про перерахування 30.03.2017 грошових коштів на користь Товариства у сумі 140 000 доларів США та у сумі 10 085 258,26 грн.

Відповідно до частини третьої статті 51 Закону Фонд затверджує способи, порядок, склад та умови відчуження майна банку, включеного до ліквідаційної маси (тобто визначає дії, наслідком яких буде перехід права власності на майно, у тому числі кошти, неплатоспроможного банку до третіх осіб, зокрема, заставодержателів).

Вказані норми застосовуються і щодо майна банку, що є предметом застави, яке включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для позачергового задоволення вимог заставодержателя.

Тобто право заставодержателя на звернення стягнення на заставлене майно у порядку, встановленому законодавством або договором застави, та задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна виникає у заставодержателя після затвердження виконавчою дирекцією Фонду результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси та здійснюється за ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності, який визначений Фондом.

Реалізація заставодержателем свого права на звернення стягнення на заставлене майно у порядку, встановленому законодавством або договором застави, в позасудовому порядку, здійснюється за рішенням виконавчої дирекції Фонду про затвердження способу, порядку, складу та умов відчуження майна банку.

Судами встановлено, що виконавчою дирекцією Фонду не приймалося рішення про затвердження способу, порядку, складу та умов відчуження майна Товариства, а саме коштів, розміщених у Банку та не здійснювалося визначення ціни такого майна суб'єктом оціночної діяльності, який визначений Фондом.

При цьому будь-які дії направлені на відчуження коштів Товариства, у тому числі шляхом звернення стягнення, здійснені без дотримання вказаних вимог Закону, є порушенням норм чинного законодавства України.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону майно банку, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для позачергового задоволення вимог заставодержателя. Заставодержатель має право звернути стягнення на заставлене майно у порядку, встановленому законодавством або договором застави, та отримати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна за ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності, який визначений Фондом.

Таким чином, посилання Банку на самостійне проведення оцінки, згідно з методикою оцінки активів банку, віднесеного до категорії проблемних та неплатоспроможних, визнані судами безпідставними та такими, що суперечать статті 52 Закону, якою визначено черговість задоволення вимог кредиторів.

Крім того, у разі відступлення права вимоги без врахування вимог законодавства, відбудеться протиправна передача грошових коштів кредитору у більшому обсязі, ніж визнано реєстром акцептованих вимог, а це порушить черговість задоволення вимог та призведе до збитків Товариства через неправомірне виведення із ліквідаційної маси коштів, які підлягають включенню до неї.

Беручи до уваги викладене суди дійшли висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Посилання в касаційній скарзі на те, що: суди дійшли до помилкового висновку, що Договір доручення є розірваним; депозитні кошти в розмірі 6 178 986,61 грн. були предметом застави та повинні використовуватись для позачергового задоволення вимог виключно Банка; здійснення позачергового задоволення не порушило черговість задоволення вимог кредиторів Товариства; визначення ціни в розмірі 6 178 986,61 грн., за якою реалізовано звернення стягнення на депозитні кошти, як предмет застави, відповідало вимогам пункту 2.11 Договору застави, пункту 1.5 Договору відступлення, які застосовувались з врахуванням частини третьої статті 52 Закону та відповідало Методиці; у Банка відсутній обов'язок повернення депозитних коштів в розмірі 1 671 755,10 грн., - не приймаються Касаційним господарським судом, оскільки спростовуються викладеними у даній постанові доводами судів попередніх інстанцій.

Відповідно до статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене Касаційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, оскільки судами було прийнято рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що надає підстави залишити їх без змін.

У зв'язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше прийняті у даній справі судові рішення, а також враховуючи, що учасники справи не подавали заяв про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 129, 308, 309, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 13.06.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.08.2018 у справі № 910/12364/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов

Суддя К. Пільков