РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.12.2018Справа № 910/13923/18

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Продмаркет Трейд»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вайн Хауз Групп»
простягнення 137 861,57 грн.
Суддя Смирнова Ю.М.

Без виклику учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Продмаркет Трейд» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вайн Хауз Групп» 137861,57 грн., з яких: 123406,30 грн. основної заборгованості, 2344,71 грн. інфляційних втрат, 946,77 грн. 3% річних, 11163,79 грн. пені.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки №ПМS-714 від 01.03.2018, внаслідок чого позивач вказує на наявність підстав для стягнення з відповідача основної заборгованості, пені, а також застосування відповідальності за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2018 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/13923/18, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, встановлено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Частиною 5 ст.176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст.242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч.4 ст.120 цього Кодексу.

Відповідно до ч.11 ст.242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За приписами ч.1 ст.7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду була направлена судом рекомендованим листом із повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 04071, м.Київ, вул.. Щекавицька, буд. 37/48, кв. 1.

Ухвала суду вручена відповідачу 31.10.2018 згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 528.

Відповідач відзив на позов не надав.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2018 не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч.4 ст.240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

01.03.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Продмаркет Трейд» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вайн Хауз Групп» (покупець) укладено договір поставки № ПМS-714 з протоколом розбіжностей (далі - договір), за умовами якого постачальник на умовах цього договору доставляє і передає у власність покупцеві, а покупець приймає та оплачує товари згідно з замовленнями та товаро-супровідною документацією, що складають невід'ємну частину цього договору (п. 1.1).

Згідно з пунктом 2.2 договору, товари поставляються і передаються у власність покупцю вільними від всіх і будь-яких зобов'язань і обтяжень перед третіми особами.

Пунктом 3.3 договору визначено, що оплата партії товару виконується шляхом банківського переказу на рахунок постачальника протягом 21 календарного дня від дати поставки відповідної партії товару.

Пунктом 3.5 договору визначено, що за несвоєчасну оплату продукції покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Договір укладений строком до 31.12.2018 (п. 8.1).

Відповідно до товаро-транспортних накладних № S0619279 від 20.06.2018 на суму 18 777,72 грн. (по якій позивачем заявлено борг в сумі 1546,66 грн.), № S0619276 від 20.06.2018 на суму 9436,32 грн., № S0619275 від 20.06.2018 на суму 19699,92 грн., № S0619274 від 20.06.2018 на суму 3 542,16 грн., № S0619277 від 20.06.2018 на суму 21076,20 грн., № S0619278 від 20.06.2018 на суму 4169,16 грн., № S0619085 від 19.06.2018 на суму 3795,24 грн., № S0619163 від 19.06.2018 на суму 2806,20 грн., № S061923 від 19.06.2018 на суму 3342,42 грн., № S0619231 від 19.06.2018 на суму 6304,80 грн., № S0619221 від 19.06.2018 на суму 3370,68 грн., № К0620046 від 20.06.2018 на суму 3864.66 грн., № К0619158 від 20.06.2018 на суму 2118,42 грн., № К0619157 від 20.06.2018 на суму 23610,24 грн., позивачем, як продавцем, передано, а відповідачем, як покупцем, було прийнято товар по договору загалом на суму 123 669,82 грн.

Вказані видаткові накладні підписані представниками постачальника та покупця, підписи яких посвідчені відбитками печатки позивача та штампом відповідача.

Позивач звернувся до відповідача з претензією № 294 від 03.09.2018, в якій заявив вимогу про сплату заборгованості з поставки товару по договору.

Проте, відповідач відповідь на претензію не надав, заборгованість не погасив, що і стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду про стягнення 123 406,00 грн. основного боргу.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

За правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

З огляду на викладене судом встановлено, що відповідачем всупереч п. 3.3 договору та ст. 526, 712 Цивільного кодексу України не здійснено оплату поставленого товару протягом 21 календарного дня від дати поставки товару за кожною товаро-транспортною накладною, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість за договором у загальному розмірі 123 406,30 грн.

Оскільки факт порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору в частині повної та своєчасної оплати за поставлений позивачем товар належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення заборгованості в розмірі 123 406,30 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі.

Стосовно позовних вимог про стягнення пені за період з 11.07.2018 по 12.10.2018, 3% річних за період з 11.07.2018 по 12.10.2018 та інфляційних втрат за період з липня 2018 року по вересень 2018 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст.610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов'язання.

Частиною 2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст.625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Пунктом 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013 визначено, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.07.2014 "Аналіз практики застосування ст.625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві у розгляді справ окремих норм матеріального права" сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Оскільки судом встановлено факт прострочення виконання відповідачем зобов'язання з оплати поставленого товару у визначений договором строк, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та 3% річних підлягають задоволенню.

Суд, перевіривши розрахунок пені, інфляційних втрат та 3% річних, який наданий позивачем, дійшов висновку про задоволення вимог останнього в цій частині в повному обсязі, з урахуванням визначеної судом належної до стягнення суми основного боргу, умов договору щодо строку оплати та вимог чинного законодавства України. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пеня за період з 11.07.2018 по 12.10.2018 у розмірі 11 163,79 грн., 3% річних за період з 11.07.2018 по 12.10.2018 у розмірі 946,77 грн. та інфляційні втрати за період з липня 2018 року по вересень 2018 року у розмірі 2 344,71 грн.

За таких обставин, приймаючи до уваги наведене вище у сукупності, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вайн Хауз Групп» (04071, місто Київ, вулиця Щекавицька, буд. 37/48, кв. 1, ідентифікаційний код 35363688) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Продмаркет Трейд» (04073 місто Київ, вулиця Куренівська, будинок 14-Б, ідентифікаційний код 41737595) суму основного боргу у розмірі 123 406 (сто двадцять три тисячі чотириста шість) грн. 30 коп., пеню у розмірі 11 163 (одинадцять тисяч сто шістдесят три) грн. 79 коп., 3% річних у розмірі 946 (дев'ятсот сорок шість) грн. 77 коп., інфляційні втрати у розмірі 2 344 (дві тисячі триста сорок чотири) грн. 71 коп. та судовий збір у розмірі 2 067 (дві тисячі шістдесят сім) грн. 93 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.М. Смирнова