ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2018. Справа № 917/1395/18

м. Полтава

За позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, 36022; адреса для листування: проспект Свободи, 8, м. Кременчук, 39601

до Комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради, пров. Героїв Бресту, б. 35а, м. Кременчук, 39623

про стягнення 87513,42 грн.

Суддя господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго" (далі - позивач/ ПАТ "Полтаваобленерго") звернулося з позовною заявою до господарського суду Полтавської області про стягнення з Комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради (далі - відповідач/ КП "Кременчукводоканал") 87513,42 грн., в тому числі 84845,54 грн. пені та 2667,88 грн. 3% річних. В обґрунтування позову позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору про постачання електричної енергії № 0334 від 02.09.2011.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 08.11.2018. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі, сторонам повідомлено, що розгляд справи відбудеться 13.12.2018.

В судове засідання 13.12.2018. сторони не з'явилися.

Згідно ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК України), неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Сторони належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення судового розгляду справи по суті, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями про вручення рекомендованого відправлення. Таким чином, неявка в судове засідання сторін не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідач у відзиві позов заперечує, посилаючись на те, що ним було здійснено розрахунки за поставлену електричну енергію у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002. N 256, за рахунок коштів Державного та місцевого бюджетів після їх надходження в установленому порядку, враховуючи це відповідач просить суд зменшити розмір пені на 85 %.

Розглянувши матеріали справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

02.09.2011. між позивачем (постачальник за договором) та відповідачем (споживач за договором) було укладено договір про постачання електричної енергії № 0334 (далі - договір, копія договору - в матеріалах справи).

Відповідно до п. 1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 15343,1 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Споживач зобов'язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків "Порядок розрахунків" та "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії та перелік об'єктів і засобів комерційного обліку", а також здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатками "Порядок розрахунків" та "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії" (п. 2.3.3., п. 2.3.4. договору).

Згідно п. 2 Додатку № 2 до договору "Порядок розрахунків" платежі за електричну енергію здійснюються споживачем платіжним дорученням у наступних обсягах та строки:

- 20 % від заявленого (договірного) електроспоживання на розрахунковий період до 26 числа місяця, що передує розрахунковому;

- остаточний розрахунок повинен здійснюватися протягом 5 операційних днів з дня отримання рахунку.

Споживач самостійно розраховує суму планового платежу шляхом множення чинного у розрахунковому періоді рівня тарифу на обсяг електричної енергії, заявлений на поточний розрахунковий період та на відсоток планового платежу.

В п. 3. Додатку № 2 зазначено, що споживач самостійно знімає покази розрахункових лічильників о 0 годині -1-го числа, оформлює «Відомість про фактичні покази розрахункових приладів обліку електричної енергії» та до 15 годин надає її постачальнику для здійснення та оформлення «Акта про обсяги спожитої (переданої) Споживачу електроенергії».

Обсяги постачання (договірні величини) електричної енергії на 2017-2018 роки погоджені сторонами у додатку № 1 до договору.

Згідно п. 4.2.1. договору за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3., 2.3.4. договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, компенсаційні нарахування на встановлений індекс інфляції та трьох відсотків річних з простроченої суми.

Позивач стверджує, що відповідачем були порушені договірні зобов'язання в частині своєчасного здійснення передоплати заявленого (договірного) обсягу споживання електричної енергії, а також оплати фактично спожитої електроенергії.

В зв'язку з цим, позивач нарахував відповідачу:

- пеню за нездійснення передоплати за червень та липень 2018 року у розмірі 53788,65 грн.;

- пеню за прострочення зобов'язань з оплати активної електроенергії за червень та липень 2018 року у розмірі 30872,16 грн.;

- 3% річних за прострочення зобов'язань з оплати активної електроенергії за червень та липень 2018 року у розмірі 2651,93 грн.;

- пеню за прострочення зобов'язань з оплати реактивної електроенергії за червень та липень 2018 року у розмірі 184,73 грн.;

- 3% річних за прострочення зобов'язань з оплати реактивної електроенергії за червень та липень 2018 року у розмірі 15,95 грн.

Всього, за невиконання умов договору позивач нарахував відповідачу 84845,54 грн. пені та 2667,88 грн. 3% річних.

Вказані суми пені та річних позивач просить суд стягнути з відповідача.

На підтвердження обсягів переданої позивачем відповідачу електроенергії за червень та липень 2018 року позивачем надано копії відомостей про фактичні покази розрахункових приладів обліку електричної енергії, актів про прийняття-передавання товарної продукції (про використану електричну енергію) та рахунків за вказані місяці, згідно яких у червні 2018 року відповідачем спожито електроенергії на суму 3521451,50 грн., а у липні - на суму 3699695,74 грн.

На підтвердження здійснених відповідачем оплат за активну та реактивну електроенергію позивачем надано копії платіжних доручень від 23.08.2018. № 7471 на суму 1297092,67 грн., від 28.08.2018. № 7573 на суму 447655,30 грн., від 13.07.2018. № 6273 на суму 26347,49 грн., від 15.08.2018. № 7234 на суму 28282,38 грн.

Відповідач у відзиві позов заперечує, посилаючись на те, що позовні вимоги про застосування штрафних санкцій є передчасними, оскільки відповідачем було здійснено розрахунки за поставлену електричну енергію у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002. N 256, за рахунок коштів Державного та місцевого бюджетів після їх надходження.

При вирішенні справи по суті відповідач просить суд врахувати, що причинами здійснення оплат в інший строк, ніж передбачений Договором є особливий порядок здійснення розрахунків, наведений в постанові Кабінету міністрів України від 04.03.2002. N 256, а також, що строк прострочення є незначним, збитків позивачу не завдано, оплата за спожиту електроенергію здійснена повністю на час вирішення спору. Крім того, відповідач є комунальним підприємством, основним видом діяльності якого є задоволення потреб населення та інших споживачів в послугах водопостачання та водовідведення і покладення додаткових витрат на підприємство негативно вплине на розвиток системи водопостачання.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд зменшити розмір пені на 85 %.

При вирішенні позову суд виходить з наступного.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачена свобода договору.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору поставки, згідно якого, в силу ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно п. 4.2.1. договору № 132 від 30.12.2015. за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3., 2.3.4. договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, компенсаційні нарахування на встановлений індекс інфляції та трьох відсотків річних з простроченої суми.

Згідно наданого позивачем розрахунку, він нарахував відповідачу

- пеню за нездійснення передоплати за червень та липень 2018 року у розмірі 53788,65 грн. за загальний період з 27.05.2018. по 26.07.2018.;

- пеню за прострочення зобов'язань з оплати активної електроенергії за червень та липень 2018 року у розмірі 30872,16 грн. за загальний період з 11.07.2018. по 27.08.2018.;

- 3% річних за прострочення зобов'язань з оплати активної електроенергії за червень та липень 2018 року у розмірі 2651,93 грн. за загальний період з 11.07.2018. по 27.08.2018.;

- пеню за прострочення зобов'язань з оплати реактивної електроенергії за червень та липень 2018 року у розмірі 184,73 грн. за загальний період з 11.07.2018. по 14.08.2018.;

- 3% річних за прострочення зобов'язань з оплати реактивної електроенергії за червень та липень 2018 року у розмірі 15,95 грн. за загальний період з 11.07.2018. по 14.08.2018.

Всього, за невиконання умов договору позивач нарахував відповідачу 84845,54 грн. пені та 2667,88 грн. 3% річних.

Судом перевірено розрахунки позивача та встановлено їхню правильність.

Щодо заперечення відповідача стосовно того, що він здійснював розрахунки за поставлену електричну енергію у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002. N 256, за рахунок коштів Державного та місцевого бюджетів після їх надходження, суд зазначає наступне.

Постановою КМУ від 04.03.2002. N 256 (в редакціях, які діяла на момент здійснення відповідачем розрахунків за електроенергію), затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (далі - Порядок).

Аналіз змісту Порядку вказує на те, що держава взяла на себе бюджетне зобов'язання щодо відшкодування частини витрат підприємств, в тому числі паливно-енергетичного комплексу, пов'язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами, тощо. Цей Порядок визначений відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України (п. 1 Порядку).

Згідно абз. 25 п. 8-1 Порядку, усі учасники розрахунків, що проводяться згідно із цим пунктом, у графі "Призначення платежу" платіжних доручень додатково зазначають "постанова Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 р. N 256" та вказують вид послуги (енергоносія), за який проводиться розрахунок.

Судом встановлено, що у платіжних дорученнях від 23.08.2018. № 7471, від 28.08.2018. № 7573, від 13.07.2018. № 6273, від 15.08.2018. № 7234, якими відповідач здійснював оплату електроенергії за червень-липень 2018р., відсутнє посилання на постанову Кабінету Міністрів України від 04.03.2002. N 256 у графі "Призначення платежу".

Таким чином, заперечення відповідача щодо дотримання ним порядку оплати електроенергії, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002. N 256, не підтверджені належними доказами, а отже, судом до уваги не беруться.

Також відповідач надав суду клопотання про зменшення розміру пені на 85%.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачена можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно п.п. 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

В чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання вирішується судом оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи специфічний вид діяльності відповідача, який є комунальним підприємством, основним видом діяльності якого є задоволення потреб населення та інших споживачів в послугах водопостачання та водовідведення, суд вважає за можливе зменшити розмір штрафних санкцій (пені) на 50%.

Таким чином, стягненню підлягає пеня в сумі 42422,77 грн. (84845,54 грн. - 50%).

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню частково, в частині стягнення 2667,88 грн. 3% річних та 42422,77 грн. пені. В іншій частині стягнення пені позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради (пров. ОСОБА_1, б. 35а, м. Кременчук, 39623; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, 36022; адреса для листування: проспект Свободи, 8, м. Кременчук, 39601; ) 42422 грн. 77 коп. пені, 2667 грн. 88 коп. 3% річних, 1762 грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.С. Семчук