ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2018 р. Справа№ 911/466/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Скрипки І.М.

при секретарі судового засідання: Бовсунівській Л.О.

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 04.12.2018

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Червоний мак»

на ухвалу Господарського суду Київської області від 03.07.2018

у справі №911/466/18 (суддя Ярема В.А.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Червоний мак»

до Ірпінської міської ради

про продовження (поновлення) дії договору та визнання укладеним договору,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2018 Приватне акціонерне товариство "Червоний мак" звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Ірпінської міської ради про: визнання договору оренди земельної ділянки кадастровий №:01:037:0029 для будівництва торговельно-розважального центру в м. Ірпінь, парк Перемоги, загальною площею 0,5000 га, укладеного 17.08.2007 між Ірпінською міською радою Київської області та Приватним акціонерним товариством "Червоний мак", продовженим (поновленим) на тих самих умовах і на той самий строк; визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 17.08.2007 в редакції, викладеній в прохальній частині відповідної позовної заяви.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на те, що позивач, як орендар, належним чином виконував обов'язки за договором оренди землі від 17.08.2007, у передбачений договором оренди строк звернувся до відповідача з листом про продовження строку дій договору на 5 років. Проте, відповідач необґрунтовано відмовив позивачу у поновленні договору оренди земельної ділянки. На думку позивача, договір оренди землі від 17.08.2007 є поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

27.06.2018 через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії, спрямовані на зміну цільового призначення земельної ділянки площею 0,5000 га в м. Ірпінь, парк «Перемога» (кадастровий номер :01:037:0029).

В обґрунтування підстав для задоволення заяви про забезпечення позову заявник посилався на те, що рішенням Ірпінської міської ради №3314-48-VII від 01.03.2018 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності територіальної громади м. Ірпінь (кадастровий номер :01:037:0029) площею 0,5000 га, цільове призначення якої змінюється з будівництва та обслуговування будівель торгівлі на будівництво та обслуговування об'єктів рекреаційного призначення (парк культури та відпочинку «Перемога») в м. Ірпінь, парк «Перемога».

Отже, позивач вважає, що зміна цільового призначення земельної ділянки, переважне право оренди якої належить саме йому, позбавить його можливості надалі використовувати таку земельну ділянку згідно з цільовим призначенням, передбаченим договором оренди землі від 17.08.2007, як наслідок унеможливить ефективний захист прав позивача на поновлення такого правочину.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.07.2018 у справі №911/466/18 у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Червоний мак» про забезпечення позову відмовлено.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову виходив з того, що обрані позивачем заходи до забезпечення позову не відповідають предмету та підставам відповідного позову, вимоги за яким носять немайновий характер та стосуються правомочностей сторін щодо продовження договірних відносин оренди земель комунальної власності, а не повноважень органу місцевого самоврядування щодо прийняття ним рішень стосовно відповідних земель та, відповідно, правомірності таких рішень.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Приватне акціонерне товариство «Червоний мак» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити постанову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права.

Апелянт також зазначає, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову з підстави, яка не передбачена положеннями чинного процесуального права України. Крім того, скаржник вказує, що зазначив достатні підстави для застосування заходів забезпечення позову, а саме: неможливість виконання рішення суду та неможливість ефективного захисту прав позивача.

В свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якій останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу - без змін, оскільки оскаржувана ухвала є обґрунтованою та винесена з дотриманням норм процесуального права. Також відповідач вказує, що реалізація позивачем свого права на оскарження ухвали суду про відмову у забезпеченні позову без достатнього обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову, є зловживанням своїм процесуальним правом, а задоволення даної апеляційної скарги судом призведе до порушення прав територіальної громади м. Ірпінь в контексті її права розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд. Крім того, відповідач звертає увагу, що ПАТ «Червоний мак» не позбавлений можливості судового оскарження рішення Ірпінської міської ради № 3314-48-VII від 01.03.2018 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Ірпінської міської ради, цільове призначення якої змінюється з будівництва та обслуговування будівель торгівлі на будівництво та обслуговування об'єктів рекреаційного призначення в м. Ірпінь, парк «Перемога». Також, відповідач зазначає, що відповідно до ст. 32-1 Закону України «Про оренду землі» договір оренди земельної ділянки державної чи комунальної власності може бути розірваний у разі прийняття рішення про використання земельної ділянки для розміщення об'єктів, визначених ч. 1 ст. 7 Закону України «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності». Тобто, на думку відповідача, навіть у випадку поновлення договору оренди, факт необхідності використання земельної ділянки для розміщення парку є підставою для його розірвання.

В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, про причини неявки суд не повідомив.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 ГПК України.

Відповідно до частини першої ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (ч. 3 ст. 202 ГПК України).

Застосовуючи згідно статті 3 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представника відповідача, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника позивача, який повідомлявся про час та місце розгляду справи, однак не скористався своїм правом участі в судовому засіданні.

Представник відповідача у судовому засіданні 04.12.2018 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив у її задоволенні відмовити, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала - скасуванню, з наступних підстав.

Згідно зі статтею 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 ГПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; - запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Судом першої інстанції встановлено, що предметом позову у справі № 911/466/18 є продовження (поновлення) дії договору оренди земельної ділянки від 17.08.2007 та визнання укладеним зазначеного договору.

Проте, заява позивача про забезпечення позову стосується рішення Ірпінської міської ради №3314-48-VII від 01.03.2018, яким надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності територіальної громади м. Ірпінь (кадастровий номер :01:037:0029) площею 0,5000 га, цільове призначення якої змінюється з будівництва та обслуговування будівель торгівлі на будівництво та обслуговування об'єктів рекреаційного призначення (парк культури та відпочинку «Перемога») в м. Ірпінь, парк «Перемога».

Таким чином, з огляду на вказане вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обрані позивачем заходи до забезпечення позову не відповідають предмету та підставам відповідного позову, вимоги за яким носять немайновий характер та стосуються правомочностей сторін щодо продовження договірних відносин оренди земель комунальної власності, а не повноважень органу місцевого самоврядування щодо прийняття ним рішень стосовно відповідних земель та, відповідно, правомірності таких рішень.

Крім того, суд апеляційної інстанції наголошує, що позивач не позбавлений права звернутися до суду з окремою позовною заявою на рішення Ірпінської міської ради № 3314-48-VII від 01.03.2018 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Ірпінської міської ради, цільове призначення якої змінюється з будівництва та обслуговування будівель торгівлі на будівництво та обслуговування об'єктів рекреаційного призначення в м. Ірпінь, парк «Перемога».

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об'єктивно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми чинного законодавства, у зв'язку з чим, правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваної у даній справі ухвали суду відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Червоний мак» на ухвалу Господарського суду Київської області від 03.07.2018 у справі №911/466/18 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Київської області від 03.07.2018 у справі №911/466/18 залишити без змін.

Матеріали справи №911/466/18 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до статті 286 Господарського процесуального кодексу України не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст складено 17.12.2018.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б.Михальська

І.М. Скрипка