номер провадження справи 27/145/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2018 Справа № 908/2339/17

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С., секретаря судового засідання Шолоховій С.В., розглянувши матеріали справи

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Приазовкурорт" (71100 Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Котляревського/Перлинна, 12/24)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Ботоян-Кочкової Карини Грачяївни (72145 АДРЕСА_1)

про стягнення 57 062 грн. 39 коп.

за участю

представника позивача: Науменко А.В., дов. № 05/01 від 02.01.2018 р.

представників відповідача: Мазур Г.В., дов. № 2539 вsд 19.12.2017 р.

В С Т А Н О В И В:

23.11.2017 р. Приватне акціонерне товариство "Приазовкурорт, Запорізька область, м. Бердянськ звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Ботоян-Кочкової Карини Грачяївни, Запорізька область. Приморський район, с. Преслав про стягнення 27 824 грн. 49 коп. заборгованості за договором № 1, пені у розмірі 1 831 грн. 84 коп. та 6 575 грн. 04 коп. заборгованості за договором № 2, пені у розмірі 418 грн. 28 коп.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010 р., автоматичним розподілом справ між суддями від 23.11.2017 р., справу № 908/2339/17 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 24.11.2017 р. порушено провадження у справі № 908/2339/17 присвоєно справі номер провадження 27/145/17 та призначено судове засідання на 20.12.2017 р.

В судовому засіданні 20.12.2017 р. суддею оголошено, що з 15.12.2017 р. господарськими судами здійснено перехід на нову редакцію Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із Законом України № 2147-VIII від 03.10.2017 "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" який набрав чинності 15.12.2017 р., внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України та викладено його в новій редакції.

За приписами п. 9 ч. 1 розділу ХІ "Перехідних положень" Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

20.12.2017 р. господарським судом відкрито підготовче засідання у справі № 908/2339/17. Справа № 908/2339/17 розглядається за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 20.12.2017 р., відповідно до ст. 183 ГПК України, підготовче засідання було відкладено та призначено на 07.02.2018 р.

У підготовчому засіданні 07.02.2018 р. відповідно до ст. 183 ГПК України, оголошено перерву до 13.02.2018 р. про що винесено відповідну ухвалу.

Ухвалою суду від 13.02.2018 р. у справі № 908/2339/17 призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручити експертам науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Головного управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Запорізькій області, розташованого за адресою: 69068 м. Запоріжжя, вул. Аваліані, 19-а. Провадження у справі № 908/2339/17 зупинено, відповідно на підставі до ст. 228 ГПК, до отримання результатів судової почеркознавчої експертизи та надходження матеріалів справи № 908/2339/17 до господарського суду Запорізької області.

26.07.2018 р. на адресу господарського суду Запорізької області повернуто матеріали справи № 908/2339/17, надано суду висновок експерта № 4-197 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у даній справі.

Ухвалою суду від 08.08.2018 р., відповідно до ст. 230 ГПК України, провадження у справі № 908/ 2339/17 поновлено з 28.08.2018 р. Засідання призначено на 28.08.2018 р.

Ухвалою суду від 28.08.2018 р. підготовче засідання, відповідно до ст. 183 ГПК України, відкладено на 01.10.2018 р., у зв'язку з неявкою представника відповідача.

Ухвалою суду від 01.10.2018 р. підготовче засідання, відповідно до ст. 183 ГПК України, відкладено на 23.10.2018 р., у зв'язку з неявкою представників сторін.

Ухвалою суду від 23.10.2018 р., відповідно до ст. 185 ГПК України, підготовче засідання було закрито та призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні 21.11.2018 р.

Крім того, ухвалою суду від 23.10.2018 р. судом було задоволено клопотання Приватного акціонерного товариства "Приазовкурорт", Запорізька область, м. Бердянськ про виклик та допит у якості свідка сестру господиню лікувально-діагностичного відділення філії ПрАТ "Приазовкурорт" Клінічного санаторію "Бердянськ" - Галіщеву Ольгу Миколаївну, для надання пояснень з відомих йому обставин, що можуть мати значення при розгляді справи.

В судових засіданнях 21.11.2018 р., 28.11.2018 р., 04.12.2018 р., судом відповідно до ст. 216 ГПК України оголошувались перерви до 28.11.2018 р., до 04.12.2018 р. та до 06.12.2018 р., про що винесено відповідні ухвали.

06.12.2018 р. судом продовжено розгляд справи № 908/2339/17.

У судовому засіданні 06.12.2018 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Головуючим суддею оголошено яка справа розглядається, склад суду, та роз'яснено представникам сторін, які прибули в судове засідання, їх права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

В судовому засіданні 06.12.2018 р. представник позивача підтримав заявлені вимоги на підставах викладених у позовній заяві та письмових поясненнях. Просить суд задовольнити позовні вимоги, оскільки свої зобов'язання згідно умов договорів № 1 та № 2 позивач виконав у повному обсязі та передав майно за актами приймання-передачі до договору № 1 від 01.05.2017 р. та договору № 2 від 01.05.2017 р. Відповідач не виконав своїх зобов'язань за весь період дії договору № 1 з 01.06.2017р. по 18.08.2017 р., в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 27 824 грн. 49 коп., що підтверджується підписаним Актом надання послуг № 34 від 30 червня 2017 р. за яким сума заборгованості складає 10591.31 грн. з ПДВ, підписаним Актом надання послуг № 54 від 31 липня 2017 р. за яким сума заборгованості складає 10762,01 грн. з ПДВ та підписаним Актом надання послуг № 67 від 18 серпня 2017 р. за яким сума заборгованості складає 6471,17 грн. з ПДВ. За весь період дії Договору №2 з 01.06.2017р. по 21.08.2017р. Відповідач жодного разу не сплатив, тому має заборгованість 6575,04 грн., що підтверджується підписаним Актом надання послуг № 33 від 30 червня 2017р. за яким сума заборгованості складає 2409,48 грн. з ПДВ, підписаним Актом надання послуг № 53 від 31 липня 2017р. за яким сума заборгованості складає 2448,36 грн. з ПДВ та підписаним Актом надання послуг № 68 від 21 серпня 2017 р. за яким сума заборгованості складає 1717,20 грн. з ПДВ. У зв'язку з невиконання відповідачем своїх зобов'язань, позивачем нараховано за договором № 1 суму пені - 1831,84 грн., за договором № 2 сума нені складає 418,28 грн. До договору № 1 були укладені наступні договори - № 05/42 про компенсацію витрат Виконавця з водопостачання від 01.06.2017 року (далі - Договір № 3) та № 05/43 про компенсацію витрат виконавця з електроенергії (далі - Договір № 4). Зі змісту п. 5.3 договорів № 3 та № 4 вбачається, що у зв'язку з фактичним припинення 18.08.2017р. договору №1, то договори № 3 та № 4 також припиняють свою дію з цієї дати, з 18.08.2017р. рахунки для оплати не виставлялися. Відповідач, в свою чергу не виконав своїх зобов'язань по своєчасному та повному здійсненню платежів виконавцю з компенсації витрат за планові платежі та спожиту електричну енергію та воду. За весь період дії Договорів № 3 та № 4 з 01.06.2017р. по 18.08.2017 р. Відповідач жодного разу не сплатив, тому має заборгованість у розмірі 18548,88 грн., що підтверджується підписаним Актом надання послуг № 44 від 30 червня 2017р. за яким сума заборгованості складає 5450,22 грн. з ПДВ, підписаним Актом надання послуг № 63 від 31 липня 2017р. за яким сума заборгованості складає 6580,40 грн. з ПДВ. та підписаним Актом надання послуг № 69 від 21 серпня 2017р. за яким сума заборгованості складає 6518,26 грн. з ПДВ. Всього сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції складає 18642,72 грн. За договорами № 3 та № 4 сума трьох процентів річних складає 1770,02 грн. Всього сума боргу за договорами № 3 та № 4 з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних складає 20412,74 грн.

Представник відповідача заперечив проти позову, на підставах викладених у письмових відзивах, в яких зазначає, що позивач, як на підставу своїх вимог, посилається на договір оренди нерухомого майна № 05/72 від 01.05.2017 р. (договір оренди № 1) та договір оренди нерухомого майна № 05/73 від 01.05.2017 р. (договір оренди № 2), однак відповідач ніколи не укладав вказані вище договори, свій підпис під ними не ставив, не приймав за актом приймання-передачі нерухоме майно, жодного разу не було здійснено відповідачем сплату за договорами.

В засіданні суду 06.12.2018 р. здійснено безпосереднє дослідження доказів, поданих учасниками спору (ст. 210 ГПК України).

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи, заслухавши представників позивача та відповідача, оцінивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

За змістом частин першої - третьої статті 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва-підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність). Діяльність негосподарюючих суб'єктів, спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов їх функціонування, що здійснюється за участі або без участі суб'єктів господарювання, є господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючих суб'єктів.

У вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини і відповідний спір - господарськими, слід керуватися ознаками, наведеними у статті 3 ГК України. Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Згідно статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 Господарського кодексу України).

Підприємницька діяльність здійснюється суб'єктами господарювання, підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Між Приватним акціонерним товариством «Приазовкурорт» (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Ботоян-Кочкова Кариною Грачяївною (орендар) були укладені наступні договори оренди нерухомого майна: № 05/72 від 01.05.2017 року (далі - договір № 1) та № 05/73 від 01.05.2017 року (далі - договір № 2).

Згідно з п. 1.1 договору № 1 орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування приміщення двоповерхової будівлі літера «А», з прибудовою «а», з ґанками до «Аа», з козирком до «А» (корпус №6). інвентарний номер 018 (далі - Майно), загальною площею 323,3 м2, що знаходиться за адресою бул. Тінистий, 3. м. Бердянськ, Запорізька область, для використання першого поверху під магазин-бар та кафе, другого поверху для організації діяльності з тимчасового розміщення громадян.

Згідно з п. 1.1 договору № 2 орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування частину замощення № II, загальною площею 90,0 м2, інвентарний номер 02037 (далі - Майно), що знаходиться біля їдальні за адресою: вул. Котляревського, . 18, м. Бердянськ, Запорізька обл., для організації кафе.

Відповідно до п. 7.1 договорів № 1 та № 2 сторони домовилися, що строк дії договорів в частині користування орендованим майном встановлюється з 01 травня 2017р. по 30 вересня 2017р. включно, а по іншим зобов'язанням до повного виконання.

В позові представник позивача зазначив, що свої зобов'язання згідно умов договорів № 1 та № 2 позивач виконав у повному обсязі та передав майно за актами приймання-передачі до договору № 1 від 01.05.2017р. та договору № 2 від 01.05.2017р.

У зв'язку із перенесенням дати початку роботи на орендованих об'єктах між позивачем та відповідачем 01.06.2017 р. були укладені додаткові угоди до договорів № 1 та № 2, внаслідок яких сторони дійшли згоди змінити п. 7.1 та викласти в новій редакції, а саме сторони домовились, що строк дії договорів № 1 та № 2 в частині користування орендованим майном встановлюється з 01 червня 2017р. по 31 серпня 2017р. включно, а по іншим зобов'язанням до повного виконання.

Позивач зазначив, що відповідач з 18.08.2017 р. за договором № 1 та з 21.08.2017 р. за договором № 2 передчасно залишив об'єкт оренди. В порушення пунктів 4.9 та 4.10 укладених договорів № 1 та № 2 відповідач письмово не попередив та не повернув орендоване майно за актом-приймання передачі, однак враховуючи фактичне звільнення об'єктів оренди бухгалтерією підприємства не нараховувалась оплата з 18.08.2017 року за договором № 1 та з 21.08.2017 року за договором № 2.

Відповідно до п. 3.1 договорів № 1 та № 2 орендна плата є платежем, який вносить орендар орендодавцеві незалежно від наслідків господарської діяльності.

Відповідно до п. 3.4 договорів № 1 та № 2 розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається орендодавцем з урахуванням щомісячного індексу інфляції за попередній місяць і доводиться до орендаря шляхом виставлення рахунку до 20 числа поточного місяця.

Відповідно до п. 3.5 договорів № 1 та № 2 орендар проводить оплату орендних платежів на поточний рахунок філії ПрАТ «Приазовкурорт» «Клінічний санаторій «Бердянськ»» №4907 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805, індивідуальний податковий № 28, свідоцтво про реєстрацію платника податку ПДВ № 100334836, шляхом щомісячних перерахувань до 25 числа звітного місяця.

Відповідно до п. 4.4 договорів № 1 та № 2 орендар зобов'язаний: своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату відповідно до розділу 3 цього договору.

Позивач зазначив, що відповідач, в свою чергу не виконав своїх зобов'язань. За весь період дії договору № 1 з 01.06.2017р. по 18.08.2017 р. відповідач жодного разу не сплатив, тому має заборгованість у розмірі 27824,49 грн., що підтверджується підписаним Актом надання послуг № 34 від 30 червня 2017 р. за яким сума заборгованості складає 10591.31 грн. з ПДВ, підписаним Актом надання послуг № 54 від 31 липня 2017 р. за яким сума заборгованості складає 10762,01 грн. з ПДВ та підписаним Актом надання послуг № 67 від 18 серпня 2017 р. за яким сума заборгованості складає 6471,17 грн. з ПДВ. За весь період дії Договору №2 з 01.06.2017р. по 21.08.2017р. Відповідач жодного разу не сплатив, тому має заборгованість 6575,04 грн., що підтверджується підписаним Актом надання послуг № 33 від ЗО червня 2017р. за яким сума заборгованості складає 2409,48 грн. з ПДВ, підписаним Актом надання послуг № 53 від 31 липня 2017р. за яким сума заборгованості складає 2448,36 грн. з ПДВ та підписаним Актом надання послуг № 68 від 21 серпня 2017 р. за яким сума заборгованості складає 1717,20 грн. з ПДВ.

Відповідно до п. 3.8 договорів № 1 та № 2 орендна плата, внесена несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, за кожний день прострочення, включаючи день оплати з урахуванням індексації.

Позивач за договором № 1 розрахував суму пені в розмірі 1831,84 грн.; за договором № 2 сума пені складає 418,28 грн.

У зв'язку з тим, що пунктом 3.7 договору № 1 передбачено, що будь-які комунальні послуги не є предметом цього договору, з відповідачем до договору № 1 були укладені договори - № 05/42 про компенсацію витрат виконавця з водопостачання від 01.06.2017 року (далі - договір № 3) та № 05/43 про компенсацію витрат виконавця з електроенергії (далі - договір № 4).

Відповідно до п. 1.1 договору № 3 виконавець забезпечує технічну можливість передачі водопостачання та водовідведення до об'єктів відповідно до договору від 01.05.2017р. № 05/72 згідно показників лічильників на місяць, а замовник дотримується установленого режиму споживання водопостачання та водовідведення своєчасно відшкодовувати витрати виконавця згідно вартості покупної холодної води по тарифам філії ПрАТ «Приазовкурорт» «Комбінат комунальних господарств «Курорт» та вартість експлуатаційних витрат виконавця із забезпечення об'єктів замовника водою та водовідведенням.

Відповідно до п. 1.1 договору № 4 виконавець забезпечує технічну можливість передачі електроенергії до об'єктів відповідно до договору від 01.05.2017р. № 05/72 згідно показників лічильників на місяць, а замовник дотримується установленого режиму споживання електроенергії та зобов'язується своєчасно відшкодовувати витрати фактично понесені виконавцем за забезпечення замовника електроенергією.

Пунктом 3.3.6 договору № 3 визначено, що замовник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати платежі виконавцю з компенсації витрат за планові платежі та спожиту воду, відповідно до рахунків, виставлених виконавцем.

Згідно п. 3.3.6 договору № 4 замовник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати платежі виконавцю з компенсації витрат за планові платежі та спожиту електричну енергію, відповідно до рахунків, виставлених виконавцем.

Відповідно до п. 4.1 договорів № 3 та № 4 за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до п. 4.3 договорів № 3 та № 4 за несвоєчасну сплату компенсації Замовник несе відповідальність, передбачену п. 3.3.7 договору.

Зі змісту п. 5.3 договорів № 3 та № 4 вбачається, що у зв'язку з фактичним припинення 18.08.2017р. договору № 1, то договори № 3 та № 4 також припиняють свою дію з цієї дати, з 18.08.2017р. рахунки для оплати не виставлялися.

Відповідно до п. 3.3.7 договорів № 3 та № 4 замовник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу виконавця зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом (відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Згідно п. 5.7 договору № 1 та № 2, в разі наявності у орендаря заборгованості з орендної плати більше одного місяця. Орендодавець має право звернутися до відповідного Господарського суду щодо погашення заборгованості з орендної плати.

Відповідно до п. 4.7 договору № 3 та № 4 спори, які виникають за цим договором або у зв'язку з ним, не вирішені шляхом переговорів вирішуються у судовому порядку.

Несплата відповідачем заборгованості за договорами оренди та заборгованості по комунальним послугам стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Позивач, як на підставу своїх вимог, посилається на договір оренди нерухомого майна № 05/72 від 01.05.2017 р. (договір оренди № 1) та договір оренди нерухомого майна № 05/73 від 01.05.2017 р. (договір оренди № 2).

Відповідач проти позову заперечив, зазначаючи, що ніколи не укладала вказані вище договори, свій підпис під ними не ставила, не приймала за актом приймання-передачі нерухоме майно, жодного разу не було здійснено сплату за договорами.

У підготовчому засіданні 07.02.2018 р. відповідно до ст. 183 ГПК України, оголошено перерву до 13.02.2018 р., про що винесено відповідну ухвалу суду, якою у позивача - ПАТ "Приазовкурорт" витребувано оригінали документів: договір оренди нерухомого майна № 05/72 від 01.05.2017 р. укладений ПАТ "Приазовкурорт" та Ботоян-Кочковою Кариною Грачаївною; договір оренди нерухомого майна № 05/73 від 01.05.2017 р. укладений ПАТ "Приазовкурорт" та Ботоян-Кочковою Кариною Грачаївною; акт приймання-передачі від 01.05.2017 року до договору оренди нерухомого майна № 05/72 від 01.05.2017 р. укладений ПАТ "Приазовкурорт" та Ботоян-Кочковою Кариною Грачаївною ; акт приймання-передачі від 01.05.2017 року до договору оренди нерухомого майна № 05/73 від 01.05.2017 р. укладений ПАТ "Приазовкурорт" та Ботоян-Кочковою Кариною Грачаївною. У відповідача - Фізичної особи-підприємця Ботоян-Кочкової Карини Грачаївни витребувано оригінали 15 - 20-ти документів підприємницької діяльності або бухгалтерської звітності оформлених у 2017 році які підписані особисто Фізичною особою-підприємцем Ботоян-Кочковою Кариною Грачаївною (договори, акти, рахунки, накладні, тощо). У судове засідання викликано особисто відповідача у справі - Фізичну особу-підприємця Ботоян-Кочкову Карину Грачаївну, для відібрання експериментальних зразків підпису, необхідних для проведення судової почеркознавчої експертизи.

08.02.2018 р. представником відповідача заявлено клопотання, в порядку ст. 99 ГПК України, що призначення судової почеркознавчої експертизи, мотивуючи тим, що позивач, як на підставу своїх вимог, посилається на договір оренди нерухомого майна № 05/72 від 01.05.2017 р. та договір оренди нерухомого майна № 05/73 від 01.05.2017 р. проте, відповідач стверджує, що вказані вище договори ніколи не укладались, підпису під ними не ставилось, не приймалось за актом приймання-передачі нерухоме майно. Вважає, що перевірка достовірності справжності підпису на договорах можлива лише шляхом вирішення питань, які потребують спеціальних знань в області почеркознавства, у зв'язку з чим відповідачем і було заявлено клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи

Ухвалою суду від 13.02.2018 р. у справі № 908/2339/17 призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Головного управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Запорізькій області, розташованого за адресою: 69068 м. Запоріжжя, вул. Аваліані, 19-а. Провадження у справі № 908/2339/17 зупинено, відповідно на підставі до ст. 228 ГПК, до отримання результатів судової почеркознавчої експертизи та надходження матеріалів справи № 908/2339/17 до господарського суду Запорізької області.

На вирішення експерту поставлені наступні питання:

1. Чи виконаний підпис в останній графі на 5-му аркуші (п.10 Юридичні адреси, платіжні та поштові реквізити сторін) оригіналу договору оренди нерухомого майна № 05/72 від 01.05.2017 р. Ботоян-Кочковою Кариною Грачаївною чи іншою особою?

2. Чи виконаний підпис в останній графі на 5-му аркуші (п.10 Юридичні адреси, платіжні та поштові реквізити сторін) оригіналу договору оренди нерухомого майна № 05/73 від 01.05.2017 р. Ботоян-Кочковою Кариною Грачаївною чи іншою особою?

3. Чи виконаний підпис в останній графі (від імені Орендаря фізична особа-підприємець ___________К.Г. Ботоян-Кочкова) оригіналу акту приймання-передачі від 01.05.2017 року до договору оренди нерухомого майна № 05/72 від 01.05.2017 р. Ботоян-Кочковою Кариною Грачаївною чи іншою особою?

4. Чи виконаний підпис в останній графі (від імені Орендаря фізична особа-підприємець ___________К.Г. Ботоян-Кочкова) оригіналу акту приймання-передачі від 01.05.2017 року до договору оренди нерухомого майна № 05/73 від 01.05.2017 р. Ботоян-Кочковою Кариною Грачаївною чи іншою особою?

5. Чи виконаний підпис в останній графі (від Замовника____________) оригіналу акту надання послуг № 33 від 30.06.2017 р. Ботоян-Кочковою Кариною Грачаївною чи іншою особою?

6. Чи виконаний підпис в останній графі (від Замовника____________) оригіналу акту надання послуг № 33 від 30.06.2017 р. Ботоян-Кочковою Кариною Грачаївною чи іншою особою?

7. Чи виконаний підпис в останній графі (від Замовника____________) оригіналу акту надання послуг № 44 від 30.06.2017 р. Ботоян-Кочковою Кариною Грачаївною чи іншою особою?

8. Чи виконаний підпис в останній графі (від Замовника____________) оригіналу акту надання послуг № 53 від 31.07.2017 р. Ботоян-Кочковою Кариною Грачаївною чи іншою особою?

9. Чи виконаний підпис в останній графі (від Замовника____________) оригіналу акту надання послуг № 54 від 31.07.2017 р. Ботоян-Кочковою Кариною Грачаївною чи іншою особою?

10. Чи виконаний підпис в останній графі (від Замовника____________) оригіналу акту надання послуг № 63 від 31.07.2017 р. Ботоян-Кочковою Кариною Грачаївною чи іншою особою?

26.07.2018 р. на адресу господарського суду Запорізької області повернуто матеріали справи № 908/2339/17, надано суду висновок експерта № 4-197 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у даній справі, відповідно до якого в ході експертного дослідження на кожне запитання експерт зазначив, що не виявляється можливим відповісти через обмежений обсяг графічної інформації, що міститься в досліджуваному підписі обумовлений його стислістю, простотою будови та неоднозначною оцінкою виявлених результатів порівняльного дослідження.

В матеріалах справи наявна заява позивача до Бердянського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області від 08.02.2018 р.№ 07/89, в якій позивач вказує, що заява відповідача про те, що Ботоян-Кочкова К.Г. ніколи не укладала вказані вище договори, свій підпис під ним не ставила, не приймала за актом приймання-передачі нерухоме майно, дає підстави припускати, що підписи на договорах оренди замість Ботоян-Кочкова К.Г. проставила інша особа.

У заяві до Бердянського відділу поліції позивач сам зазначає, що 20.03.2017 р. за вх. № 02/249 до ПАТ «Приазовкурорт» надійшла заява разом з документами на ФОП Ботоян-Кочкова К.Г. для укладання договору, яку принесла ОСОБА_7 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2).

В подальшому, після оформлення договори були надані для підписання зі сторони

ФОП Батоян-Кочкова К.Г. через ОСОБА_7, яка в свою чергу їх і повернула.

Отже, сам позивач у своїй заяві до поліції допускає та ставить під сумнів, що підписи на договорах та актах приймання-передачі здійснені не ФОП Ботоян-Кочкова К.Г., у зв'язку з чим і просить відкрити кримінальне провадження та вході встановити особу, яка підписала вказані договори оренди.

Відповідно до висновку за результатами перевірки матеріалів за заявою ПАТ «Приазовкурорт» перевірку припинено, без ознак правопорушення.

У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 1 Цивільного кодексу України договір - є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. До зобов'язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов'язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який право чин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов'язань.

З огляду на статтю 509 Цивільного кодексу України вбачається, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

За приписами ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК).

Зобов'язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, ст. 525 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Приписами ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України передбачено, що з наймача справляється плата, за користування майном, розмір, якої встановлюється договором оренди.

Частина 5 ст. 762 Цивільного кодексу України визначає, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Як передбачає ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у встановлений строк.

За умовами ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Волевиявлення є важливим чинником, без якого неможливе вчинення правочину, що узгоджується з свободою договору. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документу, в якому фіксуються права та обов'язки сторін. Підписи сторін є обов'язковим реквізитом договору, укладеного в письмовій формі, який відображає волевиявлення сторін на укладення такого договору. Дійшовши згоди щодо усіх істотних умов договору оренди землі, сторони договору складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми.

Згідно з вимогами частини третьої статті 203 Цивільного кодексу України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За змістом частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Правочин вважається таким, що укладений в письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами (частина друга статті 207 ЦК України). Зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (частина перша статті 203 ЦК України).

За загальним правилом, письмова форма договору вважається дотриманою при його укладені та підписані сторонами, в якому чітко зафіксовані всі істотні умови, на які сторони згодні. При цьому підписи кожного з них це в свою чергу власноручне підтвердження представника від кожної сторони про готовність виконувати зобов'язання, викладені у договорі.

Господарський суд звертає увагу сторін, що саме позивачу необхідно доказувати наявності договірних відносин, а не відповідачу. При цьому при укладені договору, сторони повинні перевіряти повноваження та особу, яка має право на його укладення та підписання.

Враховуючи пояснення сторін та матеріали справи, суд ставить під сумнів волевиявлення учасників правочину, а саме відповідача щодо підписання спірних договорів та актів приймання-передачі.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про безпідставність заявлених Приватним акціонерним товариством "Приазовкурорт, Запорізька область, м. Бердянськ позовних вимог про стягнення з Фізичної особи-підприємця Ботоян-Кочкової Карини Грачяївни, Запорізька область. Приморський район, с. Преслав про стягнення 27 824 грн. 49 коп. заборгованості за договором № 1, пені у розмірі 1 831 грн. 84 коп. та 6 575 грн. 04 коп. заборгованості за договором № 2, пені у розмірі 418 грн. 28 коп.

Суд зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» no. 4241/03 від 28.10.2010 року Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейского суду з прав людини від 19.03.1997 р. (п. 40) по справі "Горнсбі поти Греції" зазначено: "…Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні Гарантії, що надаються сторонам цивільного судового процесу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним - і не передбачив при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні сторони зобов'язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію.

Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України).

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, судом визнається, що позивачем в позовній заяві не були доведені обставини, не надано належних та допустимих доказів на їх підтвердження, які б свідчили про обґрунтованість позовних вимог. Докази, подані позивачем, не підтверджують обставини, на які позивач посилається в обґрунтування позовних вимог.

За таких обставин, господарський суд Запорізької області відмовляє у задоволенні позовних вимог.

В порядку ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 42, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Приазовкурорт", м. Бердянськ, Запорізька область до Фізичної особи-підприємця Ботоян-Кочкової Карини Грачяївни , с. Преслав, Приморський район, Запорізька область відмовити повністю.

Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення оформлено та підписано 17.12.2018 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя С.С. Дроздова