ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2018 року м.Дніпро Справа № 904/1728/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецова В.О.,

суддів: Березкіної О.В., Верхогляд Т.А.,

секретар судового засідання Крицька Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.08.2018 (суддя Рудь І.А., повне рішення складено 17.08.2018) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гірничо збагачувальна фабрика Східно-Донбаська", м.Краматорськ, Донецької області

до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат", м.Кам`янське, Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості в розмірі 2 483 752 грн. 22 коп. за договором поставки вугільної продукції від 17.06.2015 №15-1083-02

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гірничо збагачувальна фабрика Східно-Донбаська" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" заборгованості в розмірі 2 483 752 грн. 22 коп., з яких: 2 013 407 грн. 34 коп. - інфляційні втрати, 470 344 грн. 88 коп. - 3% річних, відповідно до умов договору поставки вугільної продукції від 17.06.2015 №15-1083-02.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх господарських зобов'язань за договором поставки вугільної продукції від 17.06.2015 №15-1083-02, що стало підставою для звернення позивача у лютому 2017 із відповідним позовом до Господарського суду Дніпропетровської області про стягнення з відповідача основного боргу за спірним договором та нарахованих позивачем 3% річних, інфляційних втрат, за результатами розгляду якого прийняте рішення від 04.04.2017 у справі № 904/1669/17 про часткове задоволення позовних вимог. Стягнуті вказаним судовим рішенням суми боргу сплачені позивачем у повному обсязі, проте позивач, скориставшись правом, наданим нормами ст. 625 ЦК України нарахував та просить стягнути з відповідача інфляційні та 3% річних за порушення відповідачем грошових зобов'язань зі сплати заборгованості, встановленої вищезазначеним судовим рішенням.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.08.2018 позов задоволено частково; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гірничо збагачувальна фабрика Східно-Донбаська" 386 220 грн. 20 коп. 3% річних, 1 329 721 грн. 04 коп. інфляційних втрат, 25 739 грн. 12 коп. витрат по сплаті судового збору; у решті позову відмовлено.

Зазначене рішення обґрунтовано посиланням на те, що у разі фактичного невиконання боржником рішення про стягнення коштів, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов'язання.

Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат" у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Скаржник зазначає, що судом першої інстанції було проігноровано надані відповідачем усі його пояснення та заперечення з приводу відсутності всієї первинної документації, що унеможливлювало на той час виконання у повному обсязі умови договору щодо сплати отриманої продукції, проігноровано та належним чином не досліджено надані письмові докази.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, змінити рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а саме у розмірі 2 244 203,25 грн., з яких 1 841 662,23 грн. - інфляційне збільшення, 402 541,02 грн. - 3% річних.

Позивач зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення допущено порушення норм процесуального права та невірно здійснено розрахунок інфляційних втрат та 3% річних.

Позивач вважає необґрунтованою позицію апелянта стосовно неможливості виконання рішення суду у справі №904/1669/17 через вилучення бухгалтерських документів, які стосуються договору №15-1083-02 від 17.06.2018, адже вказані обставини не впливають на чинність рішення у справі №904/1669/17 та на можливість ухвалення судом першої інстанції рішення у справі № 904/1728/18.

12.12.2018 сторони не забезпечили в судове засідання явку повноважних представників, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що неявка представників сторін не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

12.12.2018 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи таке.

17.06.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Гірнично- збагачувальна фабрика Східно-Донбаська" (постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат ім. Д.Е. Дзержинського" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариством "Дніпровський металургійний комбінат") (отримувач) укладено договір поставки вугільної продукції № 15-1083-02, за умовами якого постачальник зобов'язуєтеся поставити на умовах, викладених в договорі, вугільну продукцію, якість, марка, кількість і ціна якої вказані в специфікаціях, оформлених у вигляді додатків до договору і є його невід'ємною частиною, а покупець зобов'язується прим'яти і оплатити продукцію на умовах, викладених в договорі (п.1.1 договору).

Згідно п.1.2 договору, предметом поставки є продукція з найменуванням, зазначеним у специфікаціях до цього договору.

Пунктом 1.3 договору встановлено, що специфікації, а також додатки до них, після узгодження сторонами, є невід'ємною частиною цього договору.

За п.3.1 договору ціна продукції за одиницю і по позиціях встановлюється в гривнях і вказується в специфікаціях до договору.

Порядок оплати зазначається в специфікаціях, які є невід'ємною частиною договору (п.4.1 договору).

Остаточний розрахунок проводиться за фактичну кількість продукції, визначену покупцем, з урахуванням документально підтверджених нестач (п.4.2 договору).

У п. 5.3 договору сторони погодили, що датою поставки продукції вважається дата календарного штемпеля станції призначення, зазначена в ж/д накладної і визначено в специфікації, що є невід'ємною частиною договору. Датою відвантаження вважається дата штемпеля залізниці на залізничній квитанції про прийняття вантажу до перевезення на станції відправлення.

У зв'язку з порушенням відповідачем умов договору в частині своєчасної оплати поставленого товару позивач звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» заборгованості у загальній сумі 15 659 950,19 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області за результатами розгляду від 04.04.2017 у справі № 904/1669/17 позов задоволено частково; стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірничо-збагачувальна фабрика Східно-Донбаська» основний боргу у сумі 14480393,81 грн, три відсотки річних у сумі 130947,70 грн, інфляційні втрати у сумі 476298,90 грн та 226314,60 грн витрат зі сплати судового збору; в іншій частині позовних вимог відмовлено. Розстрочена виконання рішення суду на 3 місяці шляхом сплати заборгованості щомісяця рівними частинами за наступним графіком: до 01.05.2017 - 5104651,67 грн; до 01.06.2017 - 5104651,67 грн; до 01.07.2017 - 5104651,67 грн.

Наведене рішення у встановленому законом порядку не оскаржувалось та є чинним.

Зазначеним рішенням встановлено невиконання ПАТ «Дніпровський металургійний завод» зобов'язань з оплати поставленого товару за договором поставки вугільної продукції від 17.06.2015 № 15-1083-02.

Станом на час подання даної позовної заяви заборгованість, встановлена вказаним судовим рішенням, відповідачем повністю погашена, а саме: 27.04.2017 сплачено 1 531 395 грн. 50 коп., 24.05.2017 - 1 000 000 грн. 00 коп., 25.05.2017 - 1 000 000 грн. 00 коп., 20.03.2018 - 2 647 393 грн. 08 коп., 22.03.2018 - 5 000 000 грн. 00 коп., 23.03.2018 - 2 000 000 грн. 00 коп., 26.03.2018 - 2 135 166 грн. 42 коп.

У зв'язку із простроченням відповідачем виконання грошового зобов'язання, визначеного судовим рішенням від 04.04.2017 у справі № 904/1669/17, позивачем нараховані до сплати відповідачу 3% річних у розмірі 470 344 грн. 88 коп. та інфляційні втрати у сумі 2 013 407 грн. 34 коп. за загальний період з 21.12.2016 по 25.03.2018 з урахуванням дат здійснених відповідачем оплат.

За ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, встановлений рішенням Господарського суду Дніпропетровської області за результатами розгляду від 04.04.2017 у справі № 904/1669/17 факт невиконання ПАТ «Дніпровський металургійний завод» зобов'язань з оплати поставленого товару за договором поставки вугільної продукції від 17.06.2015 № 15-1083-02, має преюдиційне значення для вирішення даного спору.

Приписами частини 1 статті 193 ГК України та статті 526 ЦК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, наданий позивачем, колегія суддів приймає до уваги наступне.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.04.2017 по справі №904/1669/17 встановлено, що згідно наданого позивачем розрахунку сума трьох відсотків річних та сума інфляційних втрат нарахована за період з 02.09.2016 по 20.12.2016.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних за загальний період з 21.12.2016 по 25.03.2018 у розмірі 470 344 грн. 88 коп. та інфляційні втрати за загальний період з 21.12.2016 по 25.03.2018 у розмірі 2 013 407 грн. 34 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до розрахунку позивача, що міститься в матеріалах справи № 904/1669/17, останній здійснив нарахування 3% річних та інфляційних втрат станом на 15.02.2017, тобто по 15.02.2017 включно.

Не погоджуючись із здійсненими позивачем по справі № 904/1669/17 нарахуваннями відповідач надав здійснений ним контррозрахунок, який також було здійснено станом на 15.02.2017, тобто по 15.02.2017 включно.

Місцевим господарським судом враховано, що розмір 3% річних та інфляційних втрат, задоволений рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.04.2017 по справі № 904/1669/17 повністю співпадає із розміром 3% річних та інфляційних втрат розрахованим за контррозрахунком відповідача по справі № 904/1669/17 (який було здійснено станом на 15.02.2017, тобто по 15.02.2017 включно).

Встановивши наведені обставини, господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.04.2017 по справі № 904/1669/17 стягнуто з відповідача три відсотки річних у сумі 130 947 грн. 70 коп. та інфляційні втрати у сумі 476 298 грн. 90 коп., які нараховані по 15.02.2017.

Таким чином, заявлені позивачем до стягнення з відповідача 3% річних та інфляційні втрати по даній справі повинні нараховуватись за загальний період з 16.02.2017 по 25.03.2018.

Враховуючи викладене, перевіривши розрахунок суми інфляційних втрат та 3% річних, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 386 220 грн. 20 коп., нарахованих за загальний період з 16.02.2017 по 25.03.2018 та інфляційні втрати у розмірі 1 329 721 грн. 04 коп., що нараховані за загальний період з 16.02.2017 по 25.03.2018.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника про неможливість виконання умов договору, у зв'язку з відсутністю всієї первинної документації, оскільки наведене не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності у вигляді сплати інфляційних втрат та 3% річних за цим позовом.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги вимогу позивача, викладену у відзиві на апеляційну скаргу про зміну рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки заявник, у разі незгоди із прийнятим рішенням, не був позбавлений можливості звернутися до суду з апеляційною скаргою з дотриманням при цьому вимог ст.ст.256-259 ГПК України.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, прийнятому з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Дійшовши висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, колегія суддів покладає витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на скаржника.

Керуючись ст.ст.269,275,276,281-283 ГПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" відмовити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.08.2018 у справі №904/1728/18 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Постанова складена у повному обсязі 17.12.2018.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Судді О.В.Березкіна

Т.А.Верхогляд