ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

м. Чернівці

21 грудня 2018 року

Справа № 926/2313/18

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Марущака І.В., розглянувши

заяву Приватного агропромислового підприємства «Березна»

до Товстенської районної комунальної лікарні

про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за договором поставки в сумі 6990 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне агропромислове підприємство «Березна» звернулось до Господарського суду Чернівецької області із заявою про видачу судового наказу про стягнення Товстенської районної комунальної лікарні 6990 грн заборгованості за договором від 24.09.2018 № 200 поставки сільськогосподарської продукції.

Вимоги заяви обґрунтовується тим, що стягувач згідно умов вищезазначеного договору поставив боржнику товар на суму 6990 грн, проте останній не оплатив його вартість у встановлений договором строк, внаслідок чого заборгував стягувачу 6990 грн.

Розглянувши подану заяву, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з огляду на таке.

За змістом статей 147, 148 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною другою статті 12 ГПК України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

У частині першій статті 151 ГПК України за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом.

За приписами статті 4 Закону України “Про судовий збір” за подання до господарського суду заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 2018 рік – 176,20 грн).

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Однак, як слідує з матеріалів заяви про видачу судового наказу, заявником не надано доказів сплати судового збору у встановлених Законом України “Про судовий збір” порядку та розмірі.

Таким чином, заява Приватного агропромислового підприємства «Березна» про видачу судового наказу не відповідає вимогам, установленим статтею 150 ГПК України, а тому у її задоволенні належить відмовити відповідно до пункту 1 частини першої статті 152 ГПК України.

Крім того, статтею 149 ГПК України унормовано, що заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для подання позовної заяви.

За загальним правилом, відповідно до частини першої статті 27 ГПК України позов пред’являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача.

Натомість, як убачається з поданої заяви, місцезнаходженням відповідача є смт. Товсте Тернопільської області, яке територіально віднесено до юрисдикції Господарського суду Тернопільської області, проте заяву про видачу судового наказу заявник спрямував до Господарського суду Чернівецької області.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви стягувача слід відмовити також на підставі пункту 9 частини першої статті 152 ГПК України у зв’язку з порушенням правил підсудності.

Частиною другою статті 154 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно із частиною другою статті 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Водночас суд вважає за належне роз’яснити стягувачу, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (частина перша статті 153 ГПК України).

Керуючись статтями 150, 152-155, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Приватному агропромисловому підприємству «Березна» у видачі судового наказу про стягнення з Товстенської районної комунальної лікарні 6990 грн заборгованості за договором від 24.09.2018 № 200 поставки сільськогосподарської продукції.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 21 грудня 2018 року.

Суддя                                           І.В. Марущак