СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2018 р. справа №917/915/18

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Попков Д.О.
суддів Пушай В.І., Стойка О.В.
секретар судового засідання Акімова К.К.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Архікад-С», м. Полтава
на рішення господарського суду Полтавської області
ухваленого 09.10.2018р. (повний текст підписано 11.10.2018р.) у м. Полтаві
у справі №917/915/18 (суддя Безрук Т.М.)
за позовом Фізичної особи-підприємця Гененка Станіслава Анатолійовича, м.Полтава
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Архікад-С», м. Полтава
про стягнення 60079,34грн.

В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції:

1. Фізична особа-підприємець Гененко Станіслав Анатолійович, м. Полтава (далі - Позивач) звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Архікад-С», м. Полтава (далі - Відповідач) з вимогами про стягнення 60079,34грн. (з урахуванням заяви про усунення недоліків від 06.08.2018р. (а.с.а.с.54-129), у тому числі:

- 51060,52грн. - заборгованості з оплати поставленого товару за видатковою накладною від 11.10.2017р., від 24.10.2017р. та від 25.10.2017р., а також видатковими накладними від 07.12.2017р. за договором поставки №435 від 23.06.2016р.;

- 4960,19грн. - пені за неналежне виконання зобов'язань з оплати поставленого товару за договором поставки №435 від 23.06.2016р. у відповідності до п.8.3 означеного договору.

- 1044,68грн. - 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за договором поставки №435 від 23.06.2016р.;

- 3013,95грн. - інфляційної індексації на заборгованість за зобов'язаннями з оплати поставленого товару.

2. Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 10.08.2018р. було призначено розгляд справи №917/915/18 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

3. Рішенням Господарського суду Полтавської області від 09.10.2018р. (повний текст підписано 11.10.2018р.) у справі №917/915/18 позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Гененка Станіслава Анатолійовича були задоволені частково - стягнуто з Відповідача 54409,07грн., у тому числі: 48060,52грн. заборгованості з оплати поставленого товару за договором поставки №435 від 23.06.2016р., 2403,03грн. пені за неналежне виконання зобов'язань з оплати поставленого товару, 1013,31грн. - 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за договором поставки №435 від 23.06.2016р. та 2932,21грн. інфляційної індексації. Окрім того, судом було стягнуто з Відповідача 1596,37грн. витрат зі сплати судового збору та 1438,73грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

4. Означене рішення суду обґрунтоване доведеністю матеріалами справи факту невиконання Відповідачем своїх зобов'язань з оплати вартості поставленого Позивачем товару за період з жовтня по грудень 2017р. за видатковими накладними №1806 від 11.10.2017р., №1886 від 24.10.2017р., №1889 від 25.10.2017р., №2272 від 07.12.2017р., №2273 від 07.12.2017р., №2274 від 07.12.2017р., №2275 від 07.12.2017р., №2276 від 07.12.2017р., №2277 від 07.12.2017р., №2278 від 07.12.2017р., №2279 від 07.12.2017р., №2280 від 07.12.2017р., №2281 від 07.12.2017р., №2282 від 07.12.2017р. в межах договору поставки №435 від 23.06.2016р., проте врахував оплату Відповідача в сумі 3000,00грн. (2000,00грн. за платіжним дорученням №166 від 07.03.2018р. (в призначення платежу: оплата боргу за сантехдеталі по акту звірки від 31.12.2017р. у т.ч. ПДВ 20% - 333,33грн.) та 1000,00грн. за платіжним дорученням №298 від 26.04.2018р. (в призначення платежу: оплата боргу за сантехдеталі по акту звірки від 25.04.2018р. у т.ч. ПДВ 20% - 166,67грн.) саме як оплату за поставлений товар, враховуючи призначення платежів, а не в якості зарахування на погашення пені, як зазначав Позивач. Означене зумовило частковість задоволення позовних вимог щодо стягнення основної суми заборгованості за договором поставки №435 від 23.06.2016р. та перерахунок заявлених позовних вимог щодо стягнення 3% річних та інфляційної індексації. При цьому, щодо стягнення пені місцевий суд погодившись з доводами Відповідача та зазначив, що умовами договору не передбачено нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України (як нараховував Позивач), а отже сума пені, визначена згідно з умовами п.8.3.договору становить 2403,03грн. (з розрахунку 48060,52грн. боргу х 5% = 2403,03грн.).

ІІ. Короткий зміст вимог та узагальнених доводів апеляційної скарги:

5. Товариство з обмеженою відповідальністю «Архікад-С», не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернулось з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду Полтавської області від 09.10.2018р. у справі №917/915/18 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

6. Підставами для задоволення апеляційних вимог Скаржник зазначає:

- розмір пені, встановленої в п.8.3 договору поставки (5% від вартості поставленого товару), не перевищує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, а отже застосування останньої Позивачем при розрахунку такого розміру пені є безпідставним, враховуючи, що підсумкова сума при такому розрахунку є більшою, ніж та, яка б випливала з умов договору;

- здійснена Відповідачем оплата в розмірі 3000,00грн., відповідно до вимог ст.534 Цивільного кодексу України, повинна зараховуватися, в першу чергу, в якості оплати пені, що свідчить про повне погашення останньої Відповідачем, враховуючи, що розмір пені згідно умов договору становить 2553,03грн. (5% від 51060,52грн.). Також апелянт зазначив, що залишкова сума в розмірі 446,97грн. підлягає зарахуванню як часткове погашення основного боргу, а отже сплаті підлягає сума в розмірі 50613,55грн.

- ненадання Позивачем відповіді на відзив свідчить про погодження останнього з доводами Відповідача, викладеними у такому відзиві;

- акт звірки взаєморозрахунків за 2017р. містить підпис з боку Позивача - ОСОБА_7, повноваження якої на це підписання апелянту не відомі та викликають сумнів, окрім того, від Відповідача даний акт підписано ОСОБА_8, тоді як графи заповнені не нею та з невірною інформацією, оскільки у Фізичної особи-підприємця Гененка Станіслава Анатолійовича перед Відповідачем була заборгованість в розмірі 131757,21грн. Наведене за висновком апелянта унеможливлює прийняття акту звірки взаєморозрахунків за 2017р. між сторонами в якості доказу у справі та свідчить про його підроблення Позивачем та введення суду в оману.

- станом на 01.11.2018р. Фізична особа-підприємець Гененко Станіслав Анатолійович має заборгованість перед Відповідачем за оплачений та не поставлений товар на загальну суму 138935,49грн., що підтверджується податковими накладними, банківськими виписками та рахунками, які були виявлені Відповідачем 29.10.2018р. під час передачі бухгалтерської документації при звільнені з роботи головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «Архікад-С».

ІІІ. Узагальнені доводи та заперечення Позивача:

7. Фізичною особою-підприємцем Гененко Станіславом Анатолійовичем, в межах визначеного апеляційним судом строку, в порядку ст.ст.262, 263 Господарського процесуального кодексу України відзив на апеляційну скаргу подано не було.

IV. Щодо процедури апеляційного провадження:

8. У відповідності до вимог ст.32 та ч.1 ст.260 Господарського процесуального кодексу України за протоколом автоматизованого розподілу від 08.11.2018р. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Пушай В.І. і Стойка О.В.

9. Ухвалою від 30.11.2018р. вказана судова колегія відкрила апеляційне провадження у справі №917/915/18, а ухвалою від 17.12.2018р. після проведення підготовчих дій призначила розгляд апеляційної скарги Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» в порядку письмового провадження в світлі приписів ч.10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України, оскільки ціна позову в означеній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, судова колегія не вбачає необхідності розгляду означеної апеляційної скарги з повідомленням учасників справи. Учасники справи були повідомлені про розгляд означеної апеляційної скарги в порядку письмового провадження належним чином.

10. Враховуючи викладене в п.8 цієї постанови, та відсутність визначених ст.ст.38, 39 Господарського процесуального кодексу України підстав для відводу/самовідводу члені судової колегії, сформована судова колегія Східного апеляційного господарського суду у складі Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Пушай В.І., Стойка О.В. відповідає вимогам «суду, створеним відповідно до закону» у розумінні п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.

11. Своєю чергою, поштовий конверт з копією ухвали Східного апеляційного господарського суду від 30.11.2018р. повернувся до апеляційного господарського суду у зв'язку із закінченням терміну зберігання, повідомлення про що датоване 13.12.2018р. Означена ухвала суду була надіслана Позивачу рекомендованим листом з повідомленням на адресу, що зазначену в матеріалах справи та підтверджується даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 36000, АДРЕСА_1. Інші адреси Позивача в матеріалах справи не містяться та суду не відомі. Окрім того, на виконання вимог Закону України «Про доступ до судових рішень» ухвала Східного апеляційного господарського суду від 30.11.2018р. у справі №917/915/18 була надіслана до Єдиного державного реєстру судових рішень судом 30.11.2018р. та оприлюднена 03.12.2018р.

Колегія суддів зазначає, що згідно правової позиції Верховного суду, викладеної в постанові від 24.07.2018р. у справі №44/492-б та від 07.08.2018р. у справі №915/1180/17, неотримання учасником справи надісланої на його адресу кореспонденції суду та її повернення через закінчення терміну зберігання, не впливає на висновок про належність надсилання/повідомлення такого учасника, а отже з урахуванням також п.4 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України, Позивач вважається таким, що повідомлений належним чином про відкриття апеляційного провадження, строк подання відзиву на апеляційну скаргу/ заяв, клопотань та заперечень (у разі наявності) та перегляд справи в апеляційному порядку.

12. При цьому, надані Відповідачем разом з апеляційної скаргою документи (податкові накладні, банківські виписки та рахунки), які до того ж не стосуються правовідносин за розглядуваним договором поставки, на підтвердження посилань щодо наявності станом на 01.11.2018р. у Фізичної особи-підприємця Гененка Станіслава Анатолійовича заборгованості перед Відповідачем за оплачений та не поставлений товар в сумі 138935,49грн. та які (документи) були виявлені Відповідачем 29.10.2018р. під час передачі бухгалтерської документації при звільнені з роботи головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «Архікад-С», колегією апеляційного суду не приймаються в світлі вимог ч.3 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, оскільки:

- Скаржником в порядку п.5 ч.1 ст.267 Господарського процесуального кодексу України на стадії підготовки справи до розгляду, яка з моменту відкриття 30.11.2018р. провадження у справі та до моменту постановлення ухвали в порядку ст.268 цього Кодексу (17.12.2018р.) була достатньою по строку щоб і після звернення з апеляційною скаргою реалізувати ним означене процесуальне право на порушення питання щодо необхідності залучення до справи додаткових доказів. При цьому, у самій апеляційній скарзі не сформульовано клопотання про прийняття означених документів до розгляду.

- апеляційний суд не вбачає наявності перешкод для своєчасного (разом з відзивом на позовну заяву) надання цих документів до суду першої інстанції, оскільки вказані в апеляційній скарзі обставини (виявлення документів лише 29.10.2018р. під час передачі бухгалтерської документації при звільнені з роботи головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «Архікад-С») не тільки не доведені доказово, але й суб'єктивні по своїй суті, обумовлені недоліками організації власної роботи підприємства.

Між тим, колегія суддів зауважує, що Відповідач не позбавлений права за наявністю відповідних підстав звернутися з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Гененка Станіслава Анатолійовича у загальному порядку, передбаченого чинним процесуальним законодавством.

13. Відтак, згідно із вимогами ст.269 Господарського процесуального кодексу України справа переглядається за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

V. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

14. Як встановлено місцевим судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 23.06.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Архікад-С» (Покупець) та Гененко Станіславом Анатолійовичем (Постачальник) було укладено договір поставки №435 (договір - а.с.а.с.58, 59), відповідно до п.1.1 якого Постачальник зобов'язався поставляти і передавати на умовах даного договору санітарно-технічне, нагрівальне, опалювальне та інше обладнання цих груп товарів (товар) у власність Покупця, а Покупець зобов'язався приймати товар у власність і оплачувати його на умовах даного Договору.

Згідно з п.1.2 означеного договору загальна кількість, вартість одиниці товару визначаються у видаткових накладних та/або актах приймання-передачі товару, що є невід'ємною частиною цього Договору. Поставка Товару здійснюється згідно із заявкою Покупця, шляхом самовивозу або за домовленістю сторін (4.1 договору).

15. У п.3.1 договору сторони погодили, що ціна товару є договірною та встановлюється у національній валюті України, при цьому, сторони не виключають можливість зазначення ціни товару в еквіваленті до євро, долара США про що відповідно зазначається у супровідних документах на товар (видаткових накладних та/або актах приймання-передачі товару, тощо). Сума цього договору складається із суми вартості партій товарів, поставлених Постачальником протягом строку дії цього договору (п.3.2 договору).

16. Відповідно до п.п.7.1, 7.2 договору, оплата здійснюється в розмірі повної вартості партії товару з урахуванням умов п.7.6 цього договору, шляхом переказу на поточний рахунок Постачальника, вказаний у реквізитах у договорі та/або шляхом внесення грошових коштів до каси Постачальника. Покупець повинен сплатити вартість кожної окремої партії поставленого товару не пізніше 14 календарних днів з дати отримання партії товару.

Згідно з п.7.3 договору, прийняття Покупцем товару та підписання відповідних супровідних документів є підставою для розрахунку за поставлений товар.

17. У п.8.3 договору сторони погодили, що у разі несплати вартості товару Покупцем у строк, установлений в п.7.2 цього договору, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі 5% від вартості поставлених товарів.

18. Строк дії договору, відповідно до п.п.11.1, 11.2 останнього, становить з дати його підписання сторонами і до 31.12.2017р. Якщо жодна із сторін не заявить про свій намір щодо розірвання договору за 1 місяць до закінчення терміну його дії, договір вважається продовженим на 1 рік.

Місцевим судом встановлено, що наразі договір поставки є чинним, оскільки доказів його розірвання сторонами надано не було.

19. З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору Позивачем було поставлено Відповідачу товар за період з січня 2017р. по грудень 2017р. на загальну суму 94739,49грн., що підтверджується видатковими накладними:

- №2283 від 05.01.2017р. на загальну суму 8683,09грн. (а.с.60),

- №2284 від 05.01.2017р. на загальну суму 3894,29грн. (а.с.61),

- №997 від 10.07.2017р. на загальну суму 384,73грн. (а.с.64),

- №1195 від 03.08.2017р. на загальну суму 277,02грн. (а.с.а.с.67),

- №1282 від 17.08.2017р. на загальну суму 1397,64грн. (а.с.70),

- №1308 від 22.08.2017р. на загальну суму 5350,28грн. (а.с.72),

- №1315 від 23.08.2017р. на загальну суму 142,99грн. (а.с.74),

- №2262 від 23.08.2017р. на загальну суму 10453,19грн. (а.с.76),

- №2263 від 23.08.2017р. на загальну суму 390,05грн. (а.с.78),

- №1708 від 29.09.2017р. на загальну суму 124,20грн. (а.с.80),

- №2264 від 10.10.2017р. на загальну суму 359,79грн. (а.с.82),

- №2265 від 10.10.2017р. на загальну суму 310,50грн. (а.с.84),

- №2266 від 10.10.2017р. на загальну суму 155,92грн. (а.с.86),

- №2267 від 10.10.2017р. на загальну суму97,72грн. (а.с.88),

- №2268 від 10.10.2017р. на загальну суму 85,36грн. (а.с.90),

- №2269 від 10.10.2017р. на загальну суму26,26грн. (а.с.92),

- №1806 від 11.10.2017р. на загальну суму 24323,32грн. (а.с.95),

- №1886 від 24.10.2017р. на загальну суму 38575,29грн. (а.с.97),

- №1889 від 25.10.2017р. на загальну суму 546,35грн. (а.с.98),

- №2272 від 07.12.2017р. на загальну суму 490,72грн. (а.с.99),

- №2273 від 07.12.2017р. на загальну суму 1797,55грн. (а.с.100),

- №2274 від 07.12.2017р. на загальну суму 426,23грн. (а.с.101),

- №2275 від 07.12.2017р. на загальну суму 1350,00грн. (а.с.102),

- №2276 від 07.12.2017р. на загальну суму 444,91грн. (а.с.103),

- №2277 від 07.12.2017р. на загальну суму 642,70грн. (а.с.104),

- №2278 від 07.12.2017р. на загальну суму 203,53грн. (а.с.105),

- №2279 від 07.12.2017р. на загальну суму 3242,00грн. (а.с.106),

- №2280 від 07.12.2017р. на загальну суму 824,68грн. (а.с.107),

- №2281 від 07.12.2017р. на загальну суму 1309,98грн. (а.с.108),

- №2282 від 07.12.2017р. на загальну суму 1006,58грн. (а.с.109).

Матеріали справи також містять копії довіреностей Відповідача на отримання товару №73 від 10.07.2017р., №84 від 03.08.2017р., №85 від 07.08.2017р., №157 від 11.10.2017р. (а.с.а.с.63, 66, 69, 94).

20. Судом першої інстанції встановлено, що Відповідач за отриманий товар розрахувався частково - сплативши 43678,97грн., що підтверджується платіжними дорученнями №641 від 06.01.2017р. (а.с.62), №1189 від 21.07.2017р. (а.с.65), №5353 від 15.08.2017р. (а.с.68), №5659 від 06.10.2017р. (а.с.71), №5558 від 14.09.2017р. (а.с.73), №5655 від 06.10.2017р. (а.с.75), №5439 від 22.08.2017р. (а.с.77), №5440 від 22.08.2017р. (а.с.79), №5626 від 29.09.2017р. (а.с.81), №5653 від 06.10.2017р. (а.с.83), №5658 від 06.10.2017р. (а.с.85), №5650 від 06.10.2017р. (а.с.87), №5651 від 06.10.2017р. (а.с.89), №5656 від 06.10.2017р. (а.с.91), №5654 від 06.10.2017р. (а.с.93), №5700 від 24.10.2017р. (а.с.96).

Гарантійним листом №211 від 10.11.2017р. (а.с.113) Відповідач гарантував Позивачу оплату згідно виставлених рахунків від 17.10.2017р. по 02.11.2017р. в сумі 44477,28грн. терміном до 21.11.2017р. включно.

Між тим, заборгованість Відповідача перед Позивачем за поставлений товар станом на 31.12.2017р. становила 51060,52грн., що також підтверджено двостороннє підписаним актом звірки взаємних розрахунків (а.с.114), а саме залишок заборгованості в сумі 200,00грн. за видатковою накладною №1806 від 11.10.2017р. та заборгованість за видатковими накладними №1886 від 24.10.2017р. на суму 38575,29грн., №1889 від 25.10.2017р. на суму 546,35грн., №2272 від 07.12.2017р. на суму 490,72грн., №2273 від 07.12.2017р. на суму 1797,55грн., №2274 від 07.12.2017р. на суму 426,23грн., №2275 від 07.12.2017р. на суму 1350,00грн., №2276 від 07.12.2017р. на суму 444,91грн., №2277 від 07.12.2017р. на суму 642,70грн., №2278 від 07.12.2017р. на суму 203,53грн., №2279 від 07.12.2017р. на суму 3242,00грн., №2280 від 07.12.2017р. на суму 824,68грн., №2281 від 07.12.2017р. на суму 1309,98грн. та №2282 від 07.12.2017р. на суму 1006,58грн.

21. З матеріалів справи вбачається, що після підписання акту звірки взаєморозрахунків Відповідач сплатив Позивачу ще 3000,00грн., а саме: 2000,00грн. платіжним дорученням №166 від 07.03.2018р. (а.с.110), де призначення платежу визначено як оплата боргу за сантехдеталі по акту звірки від 31.12.2017р. у т.ч. ПДВ 20% - 333,33грн. та 1000,00грн. платіжним дорученням №298 від 26.04.2018р. (а.с.111), де призначення платежу - оплата боргу за сантехдеталі по акту звірки від 25.04.2018р. у т.ч. ПДВ 20% -166,67грн.

Між тим, з пояснень Позивача вбачається, що означена оплата була зарахована ним на підставі ст.534 Цивільного кодексу України в рахунок погашення пені, а тому сума основної заборгованості Відповідача за договором залишилась 51060,52грн., проте матеріали справи містять лист Позивача №3 від 06.04.2018р. щодо сплати заборгованості за поставлений товар (а.с.115), в якому останній зазначав про зарахування сплачених коштів за платіжним дорученням №166 від 07.03.2018р. в сумі 2000,00грн. саме на погашення боргу за отриманий товар та вимагав Відповідача сплатити залишок заборгованості в сумі 49060,52грн.

22. Вказані в п.п.13-20 цієї постанови обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не оспорюються, так само як і встановлена місцевим судом обставина нездійснення Відповідачем оплати на користь Позивача в сумі стягуваної заборгованості, що стала підставою для звернення його з позовними вимогами до суду про стягнення:

- 51060,52грн. - заборгованості з оплати поставленого товару за видатковою накладною від 11.10.2017р., від 24.10.2017р. та від 25.10.2017р., а також видатковими накладними від 07.12.2017р. за договором поставки №435 від 23.06.2016р.;

- 4960,19грн. - пені за неналежне виконання зобов'язань з оплати поставленого товару за договором поставки №435 від 23.06.2016р. у відповідності до п.8.3 означеного договору.

- 1044,68грн. - 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за договором поставки №435 від 23.06.2016р.;

- 3013,95грн. - інфляційної індексації на заборгованість за зобов'язаннями з оплати поставленого товару.

23. Відносно означених обставин спірні правовідносини були розглянуті місцевим судом в контексті приписів законодавства, що регулюють відносини з поставки (купівлі-продажу) та виконання і наслідки прострочення грошових зобов'язань.

VІ. Оцінка апеляційного суду:

24. За змістом ст.ст.4, 5 Господарського процесуального кодексу України, ст.15 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України можливість задоволення позовних вимог вимагає наявності та доведеності наступної сукупності елементів: наявність у Позивача захищуваного суб'єктивного права/охоронюваного законом інтересу, порушення (невизнання або оспорювання) такого права/інтересу з боку визначеного Відповідача та належність (адекватність характеру порушення та відповідність вимогам діючого законодавства) обраного способу судового захисту. Відсутність або недоведеність будь-якого із вказаних елементів, що становлять предмет доказування для Позивача, унеможливлює задоволення позову.

25. Сутність розглядуваного спору полягає у стягненні з Відповідача нарахованої заборгованості з оплати вартості поставленого та неоплаченого товару за видатковими накладними №1806 від 11.10.2017р. на суму 200,00грн., №1886 від 24.10.2017р. на суму 38575,29грн., №1889 від 25.10.2017р. на суму 546,35грн., №2272 від 07.12.2017р. на суму 490,72грн., №2273 від 07.12.2017р. на суму 1797,55грн., №2274 від 07.12.2017р. на суму 426,23грн., №2275 від 07.12.2017р. на суму 1350,00грн., №2276 від 07.12.2017р. на суму 444,91грн., №2277 від 07.12.2017р. на суму 642,70грн., №2278 від 07.12.2017р. на суму 203,53грн., №2279 від 07.12.2017р. на суму 3242,00грн., №2280 від 07.12.2017р. на суму 824,68грн., №2281 від 07.12.2017р. на суму 1309,98грн. та №2282 від 07.12.2017р. на суму 1006,58грн., та видатковими накладними від 07.12.2017р. за договором поставки №435 від 23.06.2016р., а також стягнення пені, 3% річних та інфляційної індексації, як наслідків порушених (прострочених у виконанні) означених грошових зобов'язань Відповідача.

26. Беручи до уваги правову природу укладеного договору поставки №435 від 23.06.2016р., кореспондуючі права та обов'язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з поставки, які (приписи), в свою чергу, згідно ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України передбачають можливість застосування загальних положень про купівлю-продаж.

Викладене зумовлює погодження із доводами місцевого суду щодо визначення норм матеріального права, у світлі яких має вирішуватися питання відносно розглядуваного спору.

27. Враховуючи встановлену ст.204 Цивільного кодексу України та неспростовану в межах цієї справи в порядку ст.215 цього Кодексу презумпцію правомірності означеного договору, апеляційний суд вважає його належною у розумінні ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України та ст.ст.173, 174 Господарського кодексу України підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов'язків сторін.

28. Як встановлено ч.1 ст.265 Господарського кодексу України, ст.655, ч.1ст.691 Цивільного кодексу України, Покупець зобов'язаний сплатити товар за ціною, встановленою в договорі купівлі-продажу. Означений обов'язок ч.1 ст.712 цього Кодексу безпосередньо закріплений і для договору поставки. Наразі, отримання цих коштів в межах таких зобов'язань і є приналежним і захищуваним у розглядуваній справі у розумінні ст.5 Господарського процесуального кодексу України та ст.15 Цивільного кодексу України правом Позивача, примушення Відповідача до виконання обов'язку щодо якого - є належним способом судового захисту у разі наявності порушення такого з боку останнього.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

29. Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

30. Відповідно до ст.202 Господарського кодексу України та ст.598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Наразі, будь-яких доказів сплати стягуваної заборгованості чи припинення відповідних зобов'язань іншим передбаченим законом способом, Відповідачем всупереч ст.ст.13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України до справи не надано і за змістом апеляційної скарги не вбачається. Посилання з цього приводу на існування зустрічних вимог в межах інших правовідносин з Відповідачем до уваги не приймаються (п.12 цієї постанови).

31. Враховуючи викладене, Відповідач не мав жодних правових підстав для ухилення від виконання обов'язку із здійснення розрахунку за поставлений товар на умовах, передбачених п.7.2 укладеного договору поставки №435 від 23.06.2016р. Нездійснення такого розрахунку є порушенням відповідного грошового зобов'язання у розумінні ст.610 Цивільного кодексу України, а сам Відповідач вважає таким, що прострочив виконання такого грошового зобов'язання у розумінні ч.1 ст.612 цього Кодексу.

32. Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо зарахування оплати Відповідача в сумі 3000,00грн. за платіжними дорученнями №166 від 07.03.2018р. та №298 від 26.04.2018р. саме в якості оплати за поставлений товар, оскільки останні не вказують на оплату пені. Таким чином, сума основної заборгованості була визначена судом вірно в розмірі 48060,52грн. (51060,52-3000), меншій ніж вказує/визнає Скаржник (Відповідач), при цьому, з тексту апеляційної скарги не вбачається доводів останнього щодо неправильного застосування судом ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України відносно стягнення 3% річних та інфляційної індексації, базою для нарахування яких виступала заборгованість в розмірі 48060,52грн.

33. За змістом ст.ст.611, 625 Цивільного кодексу України наслідком прострочення виконання грошового зобов'язання є право кредитора вимагати, зокрема, сплати заборгованості з нарахованими впродовж періоду прострочення на неї 3% річних, інфляційних втрат та пені, передбаченої умовами договору (п.8.3 договору поставки №435 від 23.06.2016р.).

Доводи апеляційної скарги щодо невірного розрахунку Позивачем суми стягуваної пені (розрахована у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, тоді як встановлений в п.8.3 договору поставки її розмір (5% від вартості поставленого товару) є меншим) апеляційним судом відхиляються, оскільки означені доводи, викладені ще у відзиві на позовну заяву, були прийняті місцевим судом до уваги, що зумовило задоволення останнім пені саме в сумі 2403,03грн. (48060,52 х 5% = 2403,03).

При цьому, колегія суддів зазначає, що пеня, передбачена в п.8.3 договору поставки за своєю суттю є штрафом в контексті ст.549 Цивільного кодексу України, оскільки її нарахування здійснюється не за кожен день прострочення, а одноразово - у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Проте, неправильне визначення розміру природи стягуваної неустойки Позивачем та місцевим судом, за висновком судової колегії, не призвело до неправильного рішення в цій частині - належна до стягнення сума штрафної санкції судом була визначена вірно.

34. Інші доводи апеляційної скарги, зокрема щодо підроблення акту звірки взаєморозрахунків за 2017р., є безпідставними та судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються, оскільки не підтверджені доказово Скаржником у розумінні ст.ст.76-79 Господарського процесуального кодексу України, тим більше, що зі змісту як відзиву на позовну заяву, так і апеляційної скарги останній не заперечує факт поставки йому товару в межах договору №435 від 23.06.2016р. та наявність у нього заборгованості за поставлений товар.

35. Відтак, оскільки доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують ухвалення оскаржуваного рішення із порушеннями, які ст.277 Господарського процесуального кодексу України визначені у якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Архікад-С» залишається без задоволення, а переглядуване рішення без змін.

44. За змістом ст.129 Господарського процесуального кодексу України такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок Скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275-277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Архікад-С», м. Полтава на рішення Господарського суду Господарського суду Полтавської області від 09.10.2018р. (повний текст підписано 11.10.2018р.) у справі №917/915/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Полтавської області від 09.10.2018р. (повний текст підписано 11.10.2018р.) у справі №917/915/18 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Архікад-С», м. Полтава.

4. Постанова набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту, з урахуванням порядку подання касаційної скарги, передбаченого п.17.5. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 21.12.2018р.

Головуючий, суддя-доповідач Д.О. Попков

Суддя В.І. Пушай

Суддя О.В. Стойка

Надіслано судом до ЄДРСР - 21.12.2018р.