ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2018

м. Дніпро

Справа № 904/4630/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м.Київ

до Обслуговуючого кооперативу "Будинок 27Д", м.Дніпро

про стягнення 35 620,46 грн.

Суддя Красота О.І.

Без участі представників

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Обслуговуючого кооперативу "Будинок 27Д" і просить суд стягнути 23 058,88 грн. - пені, 3 315,47 грн. - 3% річних, 9 246,11 грн. - інфляційних витрат та судовий збір.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Відповідачем зобов'язань за Договором №4605/1617-ТЕ-4 від 12.09.2016р. постачання природного газу в частині оплати отриманого газу.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2018р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідач відзив на позов, а також докази повної оплати до суду не надав, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

12.09.2016р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі-Позивач, постачальник) та Обслуговоючим кооперативом "Будинок 27 Д" (далі-Відповідач, споживач) укладено договір №4605/1617-ТЕ-4 постачання природного газу.

Відповідно до п.1.1 Договору, постачальник зобов'язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов'язується оплатити його на умовах цього Договору.

Природний газ, що постачається за цим Договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п.2.1 Договору, постачальник передає споживачу з 01.10.2016 року по 31.03.2016 року (включно) газ обсягом до 240 тис.куб.м., у тому числі за місяцями (тис.куб.м.): жовтень – 20 тис.куб.м., листопад – 35 тис.куб.м., грудень – 45 тис.куб.м., ІV кв. -100 тис.куб.м., січень – 50 тис.куб.м., лютий – 45 тис.куб.м., березень – 45 тис.куб.м., І кв. -140 тис.куб.м.

На виконання умов Договору, Позивач передав у власність Відповідача природний газ на загальну суму 915 054,80 грн., що підтверджується Актами приймання-передачі природного газу (а.с.28-33):

- від 31.10.2016р. за спожитий у жовтні 2016р. природний газ на суму 91 861,90 грн.;

- від 30.11.2016р. за спожитий у листопаді 2016р. природний газ на суму 149 962,02 грн.;

- від 31.12.2016р. за спожитий у грудні 2016р. природний газ на суму 187 513,32 грн.;

- від 31.01.2017р. за спожитий у січні 2017р. природний газ на суму 212 747,38 грн.;

- від 28.02.2017р. за спожитий у лютому 2017р. природний газ на суму 174 911,22 грн.;

- від 31.03.2017р. за спожитий у березні 2017р. природний газ на суму 98 331,96 грн.

Оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1 Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, за отриманий природний газ Відповідач розрахувався повністю, однак з порушенням встановленого для оплати строку, що і стало підставою нарахування пені, інфляційних витрат та трьох відсотків річних, та, відповідно, причиною спору.

Приймаючи рішення, господарський суд виходив з наступного.

Відповідно до частин першої, третьої статті 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов’язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов’язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Права та обов’язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов’язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Стаття 549 Цивільного кодексу України зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник має передати кредиторові у випадку порушення боржником зобов'язання.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Спеціальним законом, що регулює договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за невчасне виконання грошових зобов'язань, є Закон України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань” від 22.11.1996 № 543/96, відповідно до статті 3 якого, розмір пені за порушення грошового зобов'язання розраховується із суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 8.2 Договору, у разі невиконання споживачем оплати згідно пункту 6.1 умов цього Договору він зобов'язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. № 20.

У зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання Позивачем нараховано Відповідачу пеню за загальний період прострочки з 26.11.2016р. по 13.11.2017р. у розмірі 23 058,88 грн.

Перевіривши наданий Позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку про правильність обчислення Позивачем пені за прострочку виконання зобов’язання, дотримання Позивачем умов Договору та чинного законодавства щодо нарахування пені. Отже, вимога про стягнення пені у сумі 23 058,88 грн. заявлена правомірно та підлягає задоволенню.

Також, у зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання Позивачем нараховані 3% річних за період прострочки з 26.11.2016р. по 13.11.2017р. у розмірі 3 315,47 грн. та інфляційні втрати за період березень – жовтень 2017р. у розмірі 9 246,11 грн.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши наданий Позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних нарахувань, приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 3% річних у сумі 3 315,47 грн. та інфляційних втрат у сумі 9 246,11 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на Відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 193, 230-232 Господарського Кодексу України, ст. ст. 525-526, 530, 546-547, 549, 610-611, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 46, 73, 74, 76-79, 86, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Обслуговуючого кооперативу "Будинок 27Д" (49101, м. Дніпро, пр. Олександра Поля, 27Д, ідентифікаційний код 37071056) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код 20077720) пеню у розмірі 23 058,88 грн., 3% річних у розмірі 3 315,47 грн., інфляційні втрати у розмірі 9 246,11 грн. та судовий збір у розмірі 1 762,00 грн., про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня його оголошення.

Суддя О.І. Красота

Повне рішення складено

17.12.2018