ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2018 р. Справа№ 910/6981/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Чорногуза М.Г.

Суліма В.В

за участю секретаря судового засідання Куценко К.Л.,

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 13.12.2018

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Квадрат-Про»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.08.2018

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Квадрат-Про»

про перегляд рішення за нововиявленими обставинами

у справі № 910/6981/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Центр»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Квадрат-Про»

про визнання недійсним (нікчемним) договору оренди,

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Квадрат-Про»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Центр»

про визнання договору дійсним,

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270, 320, 325 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), Північний апеляційний господарський суд,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст і підстави поданої заяви

У квітні 2017 Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Центр» (далі - ТОВ «Сервіс-Центр») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Квадрат-Про» (далі - ТОВ «Квадрат-Про») про визнання недійсним (нікчемним) договору оренди нежилого приміщення № 1/03-1/2015 від 01.03.2015.

У червні 2017 ТОВ «Квадрат-Про» звернулося до господарського суду міста Києва із зустрічною позовною заявою у справі № 910/6981/17 з вимогами до ТОВ «Сервіс-Центр» про визнання дійсним договору оренди нежилого приміщення № 1/03-1/2015 від 01.03.2015.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.06.2017 у справі №910/6981/17 первісний позов задоволено повністю. Визнано недійсним договір оренди нежилого приміщення № 1/03-1/2015 від 01.03.2015, укладений між ТОВ «Сервіс-Центр» та ТОВ «Квадрат-Про». У задоволенні зустрічного позову про визнання дійсним договору оренди нежилого приміщення № 1/03-1/2015 від 01.03.2015, укладеного між ТОВ «Сервіс-Центр» та ТОВ «Квадрат-Про» відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.09.2017, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 29.11.2017, апеляційну скаргу ТОВ «Квадрат-Про» залишено без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 19.06.2017 - без змін.

У липні 2018 ТОВ «Квадрат-Про» звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2017 у справі № 910/6981/17 за нововиявленими обставинами.

Подана заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами мотивована тим, що 11.06.2018 ТОВ «Квадрат-Про», із довідки № 127048723 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо ТОВ «Сервіс-Центр», довідалось про те, що 11.05.2018 відповідач за зустрічним позовом здійснив реєстрацію права власності на нерухомість за адресою: місто Київ, вулиця Межигірська, 82-А.

За переконанням заявника, така обставина свідчить про ухилення ТОВ «Сервіс-Центр» від нотаріального посвідчення договору оренди нежилого приміщення №1/03-1/2015 від 01.03.2015, укладеного між сторонами, оскільки станом на момент подання як зустрічного позову у даній справі, так і ухвалення судом рішення, за ТОВ «Сервіс-Центр» не було зареєстровано право саме як власника на майно (предмет оренди).

Ухилення ТОВ «Сервіс-Центр» від нотаріального посвідчення договору оренди нежилого приміщення №1/03-1/2015 від 01.03.2015, укладеного між сторонами, на думку заявника, мало місце саме через відсутність та небажання ТОВ «Сервіс-Центр» належним чином здійснити реєстрацію права власності на об'єкт нерухомості, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, 82 «А», із послідуючим нотаріальним посвідченням договорів оренди нежилого приміщення у відповідності до 209, 793 Цивільного кодексу України.

ТОВ «Квадрат-Про» зазначає про те, що у випадку здійснення ТОВ «Сервіс-Центр» реєстрації права власності об'єкта нерухомості станом до 19.06.2017, а не 11.05.2018, зустрічні позовні вимоги б не мали б місця, та, відповідно, не існувало б потреби в їх судовому захисті у 2017 році.

Заявник вважає наведену обставину належною в якості нововиявленої, оскільки вона є такою, що не існувала на момент прийняття рішення у даній справі, та не могли бути отримана стороною у зв'язку із її відсутністю. Тому, з огляду на положення ст. 320 ГПК України, на переконання ТОВ «Квадрат-Про», рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2017 у справі № 910/6981/17 в частині відмови у задоволенні зустрічного позову слід скасувати та, відповідно, зустрічні позовні вимоги задовольнити.

2. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.08.2018 відмовлено ТОВ «Квадрат-Про» у задоволенні заяви про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2017 у справі № 910/6981/17 за нововиявленими обставинами. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2017 у справі № 910/6981/17 залишено в силі.

Ухвала Господарського суду міста Києва обґрунтована тим, що наведені заявником обставини не є нововиявленими в розумінні ст. 320 ГПК України та не можуть слугувати підставою для скасування рішення, яке переглядається. Крім того, ТОВ «Квадрат-Про» не спростовано фактів, які покладено в основу рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2017 у справі № 910/6981/17, залишеного без змін Київським апеляційним господарським судом та Вищим господарським судом України.

3. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

У серпні 2018 року ТОВ «Квадрат-Про» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.08.2018 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2017 скасувати та відмовити у задоволенні первісного позову, а зустрічний позов задовольнити повністю.

Скаржник не погодився з ухвалою про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленними обставинами, вважає її незаконною та необ'єктивною через невідповідність висновків, викладених у ній, фактичним обставинам справи та чинному законодавству.

Свої доводи про наявність нововиявлених обставин обґрунтовує таким. 11.06.2018 ТОВ «Квадрат-Про» із довідки № 127048723 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо ТОВ «Сервіс-Центр» довідалось про те, що 11.05.2018 відповідач за зустрічним позовом здійснив реєстрацію права власності на нерухомість за адресою: місто Київ, вулиця Межигірська, 82-А.

За переконанням скаржника, така обставина свідчить про ухилення ТОВ «Сервіс-Центр» від нотаріального посвідчення договору оренди нежилого приміщення №1/03-1/2015 від 01.03.2015, укладеного між сторонами, оскільки станом на момент подання як зустрічного позову у даній справі, так і ухвалення судом рішення, за ТОВ «Сервіс-Центр» не було зареєстровано право як власника на майно (предмет оренди).

Ухилення ТОВ «Сервіс-Центр» від нотаріального посвідчення договору оренди нежилого приміщення №1/03-1/2015 від 01.03.2015, укладеного між сторонами, на думку заявника, мало місце саме через відсутність та небажання ТОВ «Сервіс-Центр» належним чином здійснити реєстрацію права власності на об'єкт нерухомості, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, 82 «А», із послідуючим нотаріальним посвідченням договорів оренди нежилого приміщення у відповідності до 209, 793 Цивільного кодексу України.

ТОВ «Квадрат-Про» зазначає про те, що у випадку здійснення ТОВ «Сервіс-Центр» реєстрації права власності об'єкта нерухомості станом до 19.06.2017, а не 11.05.2018, зустрічні позовні вимоги б не мали б місця, та, відповідно, не існувало б потреби в їх судовому захисті у 2017 році.

Скаржник вважає наведену обставину нововиявленою, оскільки вона не існувала на момент прийняття рішення у даній справі, та не могла бути отримана стороною у зв'язку із її відсутністю. Тому, з огляду на положення ст. 320 ГПК України, на переконання ТОВ «Квадрат-Про», ухвала Господарського суду міста Києва від 06.08.2018 та рішення від 19.06.2017 у справі № 910/6981/17 підлягають скасуванню, з ухваленням у справі нового рішення про задоволення зустрічних позовних вимог.

Крім того, скаржник вважає висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваній ухвалі такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, дійсним матеріалам та чинному законодавству з посиланням на положення ст. 13, 74, 76, 77 ГПК України.

Також заявник посилається на неврахування судом ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини у таких справах: «Мала проти України», «Стреч проти Об'єднаного Королівства Великобританії і Північної Ірландії», «Шульга проти України», «Правєдная проти Росії», «Желтяков проти України», «Пономарьов проти України», «Рябих проти Російської Федерації», «Нелюбін проти Російської Федерації», «Сокуренко і Стригун проти України», «Фельдман проти України».

4. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

25.09.2018 на адресу суду апеляційної інстанції від ТОВ «Сервіс-Центр» надійшов відзив на апеляційну скаргу. У відзиві ТОВ «Сервіс-Центр» порушено клопотання про поновлення процесуального строку на подання відзиву, яке мотивовано не отриманням самої апеляційної скарги, що підтверджується інформацією із сайту Укрпошти.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 19.11.2018 поновив ТОВ «Сервіс-Центр» процесуальний строк на подання відзиву на апеляційну скаргу з огляду на обґрунтованість заявленого клопотання, визнавши причини пропуску строку поважними.

ТОВ «Сервіс-Центр» заперечило проти доводів апеляційної скарги та просило залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції від 06.08.2018 - без змін з огляду на таке.

Обставини, на які посилається скаржник не є істотними та не спростовують фактів, які було покладено в основу рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2017. Обставини, на які посилається заявник, могли бути йому відомі на час розгляду справи.

5. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду ухвали суду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.08.2018 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Квадрат-Про» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.08.2018, встановлено строк учасникам судового процесу для подання відзиву.

25.06.2018 року на виконання Указу Президента України №454/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах», яким ліквідовано Київський апеляційний господарський суд, утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 в газеті «Голос України» №185 (6940) опубліковано повідомлення голови Північного апеляційного господарського суду про початок роботи новоутвореного суду. Зважаючи на викладене, Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Квадрат-Про» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.08.2018, запропоновано апелянту надати заперечення на відзив, учасникам справи заяви клопотання, скаргу призначено до розгляду.

У судове засідання 13.12.2018 з'явились представник позивача та два представника відповідача за первісним позовом.

У судовому засіданні представники скаржника підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та просили задовольнити їх, а представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

6. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Предметом перегляду є ухвала, постановлена судом першої інстанції за результатами розгляду заяви відповідача про перегляд судового рішення за нововиявленим обставинами.

За приписами ч. 1, 2 ст. 320 ГПК України, рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте). Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи. Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

Нововиявлена обставина - це юридичний факт, який передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для правильного вирішення даної конкретної справи. Якби нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового акта, то вона обов'язково вплинула б на остаточні висновки суду; юридичний факт, який існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення.

Водночас нововиявленими можуть бути визнані лише істотно значимі, суттєві обставини, тобто такі обставини, обізнаність суду стосовно яких у розгляді справи забезпечила б прийняття цим судом іншого рішення.

Заявник такою обставиною зазначає те, що у встановленому законом порядку право власності на об'єкт оренди - нежитлове приміщення за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, 82 «А», 1 вхід, 1 поверх, складські приміщення площею 969, 00 кв. м., 2 поверх адміністративні приміщення площею 514, 6 кв. м. було зареєстровано орендодавцем лише 11.05.2018. Про що йому стало відомо з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, 11.06.2018.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» інформація про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, що міститься у Державному реєстрі прав, є відкритою, загальнодоступною та платною, крім випадків, передбачених цим Законом. Для фізичних та юридичних осіб інформація за об'єктом нерухомого майна та суб'єктом речового права надається в електронній формі через офіційний веб-сайт Міністерства юстиції України, за умови ідентифікації такої особи (фізичної або юридичної) з використанням електронного цифрового підпису чи іншого альтернативного засобу ідентифікації особи, або в паперовій формі. Інформація з Державного реєстру прав не надається фізичним та юридичним особам у разі невнесення плати за надання інформації або внесення її не в повному обсязі. Порядок надання інформації з Державного реєстру прав визначається Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи наведену норму, заявник не був обмежений в праві, отримати відповідну інформацію з Державного реєстру прав, в тому числі, і під час розгляду справи до прийняття рішення від 19.06.2017, яке він просить переглянути. Тому обставина, на яку заявник посилається як на нововиявлену могла бути йому відома під час розгляду справи і мала бути заявлена ним, в разі обґрунтування нею своєї позиції у справі.

Отже, правомірним є висновок суду першої інстанції про те, що факт відсутності реєстрації прав власності на нерухоме майно власником, згідно з ч. 2 ст. 320 ГПК України, не є підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, оскільки, вона могла бути відомою відповідачу за первісним позовом і під час розгляду справи судом, оскільки інформація в Державному реєстрі прав є відкритою.

Крім того, ухвалюючи рішення від 19.06.2017, суд виходив з того, що ТОВ «Квадрат-Про» не надано суду жодного доказу в підтвердження обставин ухилення відповідача за зустрічним позовом від нотаріального посвідчення договору. А, оскільки договір оренди укладений більше як на три роки, але нотаріально не посвідчений, він є нікчемним.

Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутність державної реєстрації права власності ТОВ «Сервіс-Центр» не підтверджує обставину саме ухилення останнього від нотаріального посвідчення договору з огляду на таке.

Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин (правова позиція у справі Верховного Суду України № 6-1288цс17 від 06.09.2017).

Водночас, звернувшись із зустрічною позовною заявою про визнання договору дійсним, ТОВ «Квадрат-Про» хоч і посилається на положення ст. 220 Цивільного кодексу України, проте фактично обґрунтовує свої вимоги тим, що сторони вчиняли конклюдентні дії щодо виконання такого договору (виставлення рахунків з орендної плати, оплата орендних платежів, акти надання послуг).

Отже, суд апеляційної інстанції зазначає, що в основу зустрічного позову взагалі не було покладено таку підставу як факт безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину. А тому посилання скаржника на факт відсутності реєстрації права власності на нерухоме майно, як на ймовірну підставу ухилення ТОВ «Сервіс-Центр» від нотаріального посвідчення договору оренди, не спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення.

Крім того, необізнаність, на яку посилається заявник стосовно відсутності державної реєстрації додатково свідчить про ту обставину, що він сам і не звертався з приводу нотаріального посвідчення спірного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 793 Цивільного кодексу України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до п. 3.2., 3.3., 3.5. Наказу Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» посвідчення договорів найму або позички будівлі, іншої капітальної споруди (їх окремих частин) провадиться незалежно від місцезнаходження майна. При посвідченні договору про найм або позичку будівель, інших споруд (їх частин), належних фізичним та юридичним особам на праві власності, нотаріус вимагає для огляду документ, що посвідчує право власності наймодавця (позичкодавця) на майно, що здається в найм (позичку), крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку. Для посвідчення договору про найм будівлі, іншої капітальної споруди (їх окремих частин) нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього, що залишається у справах нотаріуса.

Отже, суд першої інстанції правомірно зазначив про те, що у разі звернення до нотаріуса щодо нотаріального посвідчення договору, ТОВ «Квадрат-Про» уже б на стадії вчинення правочину стало відомо про відсутність державної реєстрації права власності на об'єкт оренди.

Звернувшись із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, ТОВ «Квадрат-Про» стверджує саме про ухилення відповідача за зустрічним позовом від нотаріального посвідчення договору, однак, як правомірно зазначив суд першої інстанції, - відсутність реєстрації права власності на майно не свідчить про дії чи бездіяльність власника майна щодо ухилення від нотаріального посвідчення договору, а може свідчити, зокрема, про неможливість його нотаріального посвідчення.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком Господарського суду міста Києва про те, що поданий із заявою про нововиявлені обставини новий доказ (Інформаційна довідка з реєстру) не підтверджує істотності зазначеної в довідці обставини, яка мала б значення при розгляді справи та прийнятті рішення від 19.06.2017.

Отже, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що заявником не доведено належними та допустимими доказами існування нововиявлених обставин відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 320 ГПК України, які в установленому порядку спростовують факти, що були покладено в основу судового рішення у справі № 910/6981/17. Тому доводи апелянта з посиланням на загальні ст. 76 - 79 ГПК України відхиляються судом апеляційної інстанції, як безпідставні.

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим посилання скаржника на ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини («Мала проти України», «Стреч проти Об'єднаного Королівства Великобританії і Північної Ірландії», «Шульга проти України», «Правєдная проти Росії», «Желтяков проти України», «Пономарьов проти України», «Рябих проти Російської Федерації», «Нелюбін проти Російської Федерації», «Сокуренко і Стригун проти України», «Фельдман проти України») з огляду на таке.

Наведені заявником в апеляційній скарзі рішення Європейського суду з прав людини стосуються застосування принців верховенства права, юридичної визначеності та можливості відступу від останнього, за умови, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

Водночас, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що обставина, на яку посилається скаржник як на нововиявлену (відсутність зареєстрованого права власності, реєстрація такого права 11.05.2018) не є такою обставиною в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, усталеної практики Європейського суду з прав людини при застосуванні ст. 320 ГПК України, оскільки інформація про відсутність зареєстрованого права власності була відкритою, про яку міг довідатись заявник. Реєстрація ж такого права 11.05.2018 є взагалі новим доказом, який не існував на момент ухвалення рішення, про перегляд якого клопоче скаржник.

Більше того, факт відсутності реєстрації права власності на майно не міг призвести до іншого результату судового розгляду, а навпаки був додатковою підставою для відмови у здійсненні нотаріального посвідчення договору.

За приписами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 18.11.2004 у справі «Правєдная проти Росії»», заява №69529/01, п. 27-28, та рішення від 06.12.2005 у справі «Попов проти Молдови» № 2, заява № 19960/04, п. 46) процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Більше того, жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою, а саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин (див. п. 51 - 52 рішення Суду у справі «Рябих проти Росії» від 24.06.2003; ухвала Суду щодо прийнятності заяви N 62608/00 «Агротехсервіс проти України»; п. 42-44 рішення Суду у справі «Желтяков проти України» від 9.06.2011).

Отже, процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам статті 6 Конвенції та положенням законодавства України та мають бути збалансовані з реальністю правового захисту та ефективністю рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Північний апеляційний господарський суд зазначає, що скаржником не наведено нововиявлених обставин, з яким закон пов'язує можливість перегляду судового рішення, тоді як отримання у 2018 році довідки не є такою.

Отже, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що наведені заявником обставини не є нововиявленими в розумінні ст. 320 ГПК України та не можуть слугувати підставою для скасування рішення, яке переглядається. Також ТОВ «Квадрат-Про» не спростовано фактів, які покладено в основу рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2017 у справі № 910/6981/17, залишеного без змін Київським апеляційним господарським судом та Вищим господарським судом України.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Зважаючи на викладене, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого суду про відсутність підстав для задоволення заяви ТОВ «Квадрат-Про» про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Отже, керуючись ст. 2, 269, 270, 271 п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281, 282, 320, 325 ГПК - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін.

8. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, понесені судові витрати за перегляд ухвали в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, 271 п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281, 282, 283, 320, 325 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Квадрат-Про» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.08.2018 у справі №910/6981/17 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.08.2018 у справі №910/6981/17 - залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Квадрат-Про».

4. Матеріали справи № 910/6981/17 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 17.12.2018.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді М.Г. Чорногуз

В.В. Сулім