ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"12" грудня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/2752/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М., розглянувши заяву (вх.№4-50/18 від 07.12.2018р.) ОСОБА_1 (67667, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) про забезпечення позову відносно особи, яка може отримати статус учасника справи (відповідача) - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (65078, м. Одеса, вул. Героїв Крут, буд. 13, код НОМЕР_2)

за участю представників сторін:

від заявника: ОСОБА_1 - паспорт серія НОМЕР_3, дата видачі: 11.09.2009р;

ОСОБА_3 - довіреність № 858 від 12.12.2018р.

від боржника: ОСОБА_2 - паспорт серія НОМЕР_4, дата видачі : 10.01.2012;

ВСТАНОВИВ:

07.12.2018р. ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області із заявою про забезпечення позову відносно особи, яка може отримати статус учасника справи (відповідача) - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, згідно якої просить суд накласти арешт на грошові кошти боржника, що знаходяться на його банківських рахунках в межах суми позовних вимог у розмірі 108 410,44 грн.

Обґрунтовуючи вказану заяву, ОСОБА_1 зазначає про вчинення боржником дій, направлених на ухилення від виконання зобов'язань після пред'явлення досудової вимоги та заяви про видачу судового наказу, доказом чого є копія ВМД боржника UA206080/2018/010628 від 18.10.2018р.

Зазначений доказ, на думку заявник, свідчить про те, що боржник протягом достатньо тривалого часу з березня 2018р. по листопад 2018р. ухилявся від виконання своїх обов'язків перед ФОП ОСОБА_1, витрачаючи отримані від заявника кошти на здійснення власної господарської діяльності та отримання прибутку.

Ще одним доказом можливого уникнення боржником від відповідальності у подальшому, на думку заявника, є наявність відкритого виконавчого провадження №55968707 щодо стягнення грошових коштів.

При цьому, як вказує заявник, заходи із забезпечення позову не будуть нести наслідки у вигляді можливих збитків боржника, оскільки поточні банківські рахунки боржника вже є арештованими за постановою приватного державного виконавця Парфьонова Г.В., у процесі здійснення виконавчого провадження №56757491 з виконання судового наказу №916/828/18 від 03.07.2018р.

Також заявник зазначає про наявність реальної загрози того, що з моменту зняття арешту з рахунків боржника, що буде здійснено на підставі ухвали Господарського суду Одеської області про скасування судового наказу від 05.12.2018р., грошові кошти будуть виведені боржником з цих рахунків та будуть витрачені на власні цілі.

Ухвалою суду від 10.12.2018р. судом заяву про забезпечення позову від 07.12.2018р. призначено до розгляду у судовому засіданні на 12.12.2018р.

У судовому засіданні 12.12.2018р. ОСОБА_1 подану заяву про забезпечення позову підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити її та накласти арешт на грошові кошти боржника.

ФОП ОСОБА_2 проти задоволення заяви заперечував, просив суд відмовити у її задоволенні в повному обсязі.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступних висновків.

За приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою статті 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Частинами першою, третьою статті 138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред'явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред'являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Разом з тим, подана ОСОБА_1 заява про забезпечення позову, в порушення вищенаведених положень Господарського процесуального кодексу України, не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо обґрунтованості, доцільності та необхідності забезпечення позову у визначений заявником спосіб та імовірності утруднення виконання рішення господарського суду в разі їх невжиття.

Поряд з цим суд відхиляє посилання заявника в обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову на те, що кошти, які наявні у відповідача та обліковуються на банківських рахунках, можуть зникнути або зменшитись на момент виконання рішення суду, оскільки вказані твердження є тільки припущенням заявника та не можуть бути достатніми для накладення арешту на грошові кошти Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2.

Крім того, за висновками суду, наявність у відповідача грошових зобов'язань у договірних відносинах з іншими контрагентами чи наявність відкритого виконавчого провадження ніяким чином не вказує на наявність достатніх підстав для застосування заходів забезпечення позову.

А твердження заявника щодо здійснення ФОП ОСОБА_2 розрахунків з іншими контрагентами отриманими від ФОП ОСОБА_1 грошовими коштами є також лише припущенням, яке не підтверджено належними та достатніми доказами.

Більш того, звертаючись до суду з відповідною заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1, також не було надано жодних документів, які підтверджують наявність договірних правовідносин між сторонами, наявність заборгованості, дату її виникнення, а також доказів ухилення відповідача від сплати боргу.

Наданий заявником у підтвердження наявності заборгованості судовий наказ, з урахуванням наявної ухвали суду про його скасування, не може бути прийнятий судом в якості доказу, що підтверджує виникнення грошового зобов'язання у ФОП ОСОБА_2

Отже, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1, оскільки остання взагалі не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку про неможливість або утруднення виконання рішення суду у майбутньому у разі невжиття таких заходів.

Керуючись ч.6 ст.140, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відносно особи, яка може отримати статус учасника справи (відповідача) - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за вх.№4-50/18 від 07.12.2018р.

Ухвала набрала чинності 12.12.18р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 17.12.2018р.

Суддя Ю.М. Щавинська