ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року

м. Одеса

Справа № 916/1837/18

м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №1

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів Колоколова С.І.,

Ярош А.І.

секретар судового засідання – Селиверстова М.В.

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача-1: Кочмар В.В., за довіреністю;

від позивача-2: Дідух С.П., за довіреністю;

від позивача-3: Проніна В.М., за довіреністю;

від відповідача-1: не з’явився;

від відповідача-2: не з’явився;

від прокуратури: Галісевич О.О., за посвідченням;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника військового прокурора Південного регіону України

на ухвалу Господарського суду Одеської області

від 24 жовтня 2018 року

по справі № 916/1837/18

за позовом Заступника військового прокурора Південного регіону України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України

Міністерства оборони України

Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси

до відповідачів: 1. Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області

2. Товариства з обмеженою відповідальністю “Реді-Мейд”

про визнання незаконними та скасування рішень та визнання недійсним договору оренди,-

суддя суду першої інстанції: Цісельський О.В.

час та місце винесення ухвали: 24.10.2018р., м. Одеса, проспект Шевченка, 29 Господарський суд Одеської області

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 19.12.2018р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

30.08.2018р. Заступник військового прокурора Південного регіону України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області та Товариства з обмеженою відповідальністю “Реді-Мейд”, якою просить визнати незаконним та скасувати рішення Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 21.09.2004 №47 «Про надання в оренду земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю «Консент» під розміщення торгівельного комплексу і митного терміналу «Нове місто»; визнати незаконним та скасувати рішення Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 17.09.2009 №960-IV «Про передачу в довгострокову оренду строком на 49 років ТОВ “Реді-Мейд” земельної ділянки площею 27,6059 га, за адресою: смт Авангард, вул. Базова, 17, Овідіопольського району Одеської області, для розміщення торгівельного комплексу та митного терміналу «Нове місто»; визнати недійсним договір оренди землі від 21.09.2009 б/н, укладений на підставі рішення Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 17.09.2009 №960-IV щодо земельної ділянки площею 27,6059 га, за адресою: смт Авангард, вул. Базова, 17, Овідіопольського району Одеської області, укладений Авангардівською селищною радою Овідіопольського району Одеської області з ТОВ “Реді-Мейд”.

Відповідно до ухвали Господарського суду Одеської області від 03.09.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.10.2018р. по справі №916/1837/18 (суддя Цісельський О.В.) залишено без розгляду позов Заступника військового прокурора Південного регіону України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси до Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області та Товариства з обмеженою відповідальністю «Реді-Мейд» про визнання незаконними та скасування рішень та визнання недійсним договору оренди.

Так, у зазначеній ухвалі суд першої інстанції посилається на те, що згідно з п. 6.2 наказу Генеральної прокуратури України “Про організацію діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді та при виконанні судових рішень” від 21.09.2018р. №186, здійснювати представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України можливо прокурором Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

Суд вказав, що в судовому засіданні 25.09.2018р. прокурору було запропоновано надати письмові докази, на підставі яких Заступник військового прокурора Південного регіону України здійснює представництво інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України у справі №916/1837/18. Однак, станом на 24.10.2018р. в матеріалах справи №916/1837/18 відсутні докази на здійснення представництва Заступником військового прокурора Південного регіону України інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України у справі №916/1837/18.

З огляду на викладене, посилаючись на п.2 ч.1 ст.226 ГПК України, суд першої інстанції дійшов висновку про залишення позову Заступника військового прокурора Південного регіону України по справі №916/1837/18 без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Заступник військового прокурора Південного регіону України звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.10.2018р. у справі №916/1837/18 скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції з посиланням на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Звертаючись з апеляційною скаргою, скаржник зазначає, що залишений без розгляду судом першої інстанції позов було подано Заступником військового прокурора Південного регіону України 30.08.2018р., водночас, наказ Генерального прокурора України «Про організацію діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді та при виконанні судових рішень» від 21.09.2018р. №186, на який посилається суд в оскаржуваній ухвалі, набув чинності лише 21.09.2018р.

При цьому, апелянт зауважує, що на момент подання позовної заяви чинним був наказ Генерального прокурора України «Про організацію роботи органів прокуратури щодо представництва інтересів громадянина або держави в суді та їх захисту при виконанні судових рішень» від 28.05.2015р. №6гн, пунктом 6.4 якого, зокрема, передбачено, що позови в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та інших органів центральної влади можуть пред’являти Генеральна прокуратури України та прокуратури обласного рівня.

Апелянт зазначає, що наявність будь-якого іншого окремого наказу або вказівки для пред’явлення позову прокурором обласного (регіонального) рівня в інтересах Кабінету Міністрів України на час відкриття провадження у справі наказ Генерального прокурора України від 28.05.2015р. №6гн не передбачав.

З огляду на викладене, апелянт вказує, що висновок суду першої інстанції про відсутність повноважень Заступника військового прокурора Південного регіону України на представництво інтересі держави, зокрема, в особі Кабінету Міністрів України є безпідставним та суперечить вимогам ст. 5 ЦК України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та п. 6.4 наказу Генерального прокурора України «Про організацію роботи органів прокуратури щодо представництва інтересів громадянина або держави в суді та їх захисту при виконанні судових рішень» від 28.05.2015р. №6гн.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.11.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника військового прокурора Південного регіону України на ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.10.2018р. у справі №916/1837/18, встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 12.12.2018р.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.11.2018р. справу №916/1837/18 призначено до розгляду на 19.12.2018р.

Представники відповідачів в судове засідання не з’явились, про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що вбачається з рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень від 20.11.2018р.

У судовому засіданні 19.12.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги Заступника військового прокурора Південного регіону України, заслухавши представників позивачів та прокуратури, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції посилається на п.2 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України, за положеннями якої суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

Судова колегія вважає передчасним висновок місцевого господарського суду про наявність підстав для залишення позову без розгляду згідно з п.2 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява Заступника військового прокурора Південного регіону України була подана до Господарського суду Одеської області 30.08.2018р. та зареєстрована за вх. №1984/18, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції Господарського суду Одеської області.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.09.2018р. позовну заяву Заступника військового прокурора Південного регіону України прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №916/1837/18.

Разом з тим, посилаючись на п. п. 6.2 наказу Генерального прокурора України «Про організацію діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді та при виконанні судових рішень» від 21.09.2018р. №186, суд першої інстанції зазначає про відсутність доказів на здійснення представництва Заступником військового прокурора Південного регіону України інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України у даній справі.

Частина перша статті 58 Конституції України закріплює загальновизнаний принцип права, відповідно до якого закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

У рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності. Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 7).

Водночас Конституція України передбачає зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів у часі у випадках, коли вони пом’якшують або скасовують юридичну відповідальність особи.

Аналогічні положення викладені в постанові Верховного Суду України від 22 лютого 2017 року у справі № 6-2705цс16.

Отже, положення наказу Генерального прокурора України «Про організацію діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді та при виконанні судових рішень» №186 набули чинності 21.09.2018р., тобто після подання позовної заяви (30.08.2018 року), що виключає можливість застосування зазначеного наказу до правовідносин, що склалися.

Таким чином, посилання суду на наказ Генерального прокурора України від 21.09.2018р. №186 є безпідставним та суперечить нормам чинного законодавства.

Крім того, апеляційний господарський суд зазначає, що станом на дату подання позову чинним був наказ Генерального прокурора України «Про організацію роботи органів прокуратури щодо представництва інтересів громадянина або держави в суді та їх захисту при виконанні судових рішень» від 28.05.2015р. №6гн, пунктом 6.4 якого, зокрема, передбачено, що позови в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та інших органів центральної влади можуть пред’являти Генеральна прокуратури України та прокуратури обласного рівня.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про прокуратуру» систему прокуратури України, зокрема, становлять регіональні прокуратури.

Згідно з абц. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про прокуратуру» до військових прокуратур належать Головна військова прокуратура (на правах структурного підрозділу Генеральної прокуратури України), військові прокуратури регіонів (на правах регіональних), військові прокуратури гарнізонів та інші військові прокуратури (на правах місцевих), перелік яких визначається в Додатку до цього Закону.

З огляду на те, що позовна заява підписана заступником регіональної прокуратури, колегія суддів приходить до висновку про наявність необхідного обсягу повноважень у Заступника військового прокурора Південного регіону України на її підписання станом на момент подання відповідного позову.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, зокрема, має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Приймаючи до уваги вищенаведені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом при винесенні оскаржуваної ухвали не було в повному обсязі враховано усі обставини справи, невірно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Таким чином, Південно-західний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.10.2018р. по справі №916/1837/18 слід скасувати, а апеляційну скаргу Заступника військового прокурора Південного регіону України – задовольнити.

Апеляційний господарський суд зазначає, що розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, п. 4.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 «Про деякі питання застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України», зокрема, встановлено, якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідних апеляційної та/або касаційної скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ГПК України.

Керуючись ст. ст. 255, 269, 270, 275, 280, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.10.2018р. по справі №916/1837/18 скасувати.

Справу №916/1837/18 передати на розгляд до Господарського суду Одеської області.

Відповідно до п.4.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 «Про деякі питання застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України» зобов’язати Господарський суд Одеської області здійснити розподіл судового збору за подання апеляційної скарги Заступника військового прокурора Південного регіону України згідно із загальними правилами ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду у 20-денний строк.

Повний текст постанови підписаний 20.12.2018р.

Головуючий суддя                                                   Савицький Я.Ф.

Суддя                                                      Колоколов С.І.

Суддя                                                                                 Ярош А.І.