СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2018 р. Справа № 922/1824/18

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм", м. Мерефа Харківської області (вх. №449х/2)
на рішення Господарського суду Харківської області
від03.09.2018 (повний текст виготовлено 05.09.2018р.)
у справі№ 922/1824/18 (суддя Аюпова Р.М.)
за позовом до відповідача про Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернатива Трейд", м. Харків Товариства з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм", м. Мерефа Харківської області стягнення коштів в розмірі 28188,20 грн.
В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 03.09.2018р. по справі №922/1824/18 задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернатива Трейд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" про стягнення заборгованості в розмірі 28188,20 грн.

Не погодившись з рішенням господарського суду першої інстанції, до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм", в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 03.09.2018р. по справі №922/1824/18 та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові повністю.

Скаржник вважає, що рішення місцевого господарського суду є незаконним, з огляду на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду обставинам справи, зважаючи на наступне:

- в порушення вимог ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, ТОВ "Альтернатива Трейд" звернулось до суду не з позовною заявою, а з заявою про стягнення грошової заборгованості за договором, яка не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, оскільки остання не передбачена Господарським процесуальним кодексом України;

- в заяві про стягнення грошової заборгованості за договором не було зазначено ціну позову, що є порушенням ст. 163 Господарського процесуального кодексу України;

- договором поставки не встановлений граничний термін реалізації товару, так у ТОВ "Церій Фарм" обовязок сплати коштів на користь ТОВ "Альтернатива Трейд" виникає лише після реалізації отриманого товару в роздріб третім особам. При цьому, підтвердженням продажу товару згідно п. 5.4 договору поставки, є звіти про реалізований товар, які ТОВ "Церій Фарм" направляло позивачу кожні 14 днів;

- позивач розрахував інфляційні втрати, пеню та 3% річних за період з 01.06.2017р. по 04.05.2018р. включно. При цьому, ні в позовній заяві, ні в оскаржуваному рішенні не зазначено у звязку із чим 01.06.2017р. обрано відправною точкою для розрахунків. Матеріали справи свідчать, що перша претензія отримана Відповідачем 27.09.2017р., тобто саме в цю дату ТОВ "Церій Фарм" вперше дізналось про наявність грошових вимог до нього з боку Позивача. В свою чергу друга претензія, що містила вимогу про сплату саме 20 067,92 грн., надіслана Відповідачу вже 04.05.2018р., а відтак граничний термін оплати, визначений самим позивачем, є 09.05.2018р.

Указом Президента України від 29.12.2017 року №454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах", крім іншого, ліквідовано Харківський апеляційний господарський суд та утворено Східний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області з місцезнаходженням у місті Харкові.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно територіальних одиниць) та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Указом Президента України від 28.09.2018 року № 295/2018 "Про переведення суддів" до новоутвореного Східного апеляційного господарського суду переведено суддів.

Повідомлення про початок роботи Східного апеляційного господарського суду оприлюднено в газеті "Голос України" № 185 (6940) від 03.10.2018 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2018р. сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: ОСОБА_1 - головуючий суддя, судді Геза Т.Д., Плахов О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.10.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" на рішення Господарського суду Харківської області від 03.09.2018р. по справі №922/1824/18; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву з доказами його надсилання іншим учасникам справи в порядку ст. 263 ГПК України до 07.11.2018.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.11.2018р. вирішено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" на рішення Господарського суду Харківської області від 03.09.2018р. по справі №922/1824/18 розпочати з 09.11.2018 року без повідомлення учасників справи, зважаючи на положення ч. 10 ст. 270 цього Кодексу, оскільки ціна позову в зазначеній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, вказана апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи, зважаючи на приписи ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, якими передбачено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Позивач своїм правом на подання відзиву або відповідних заяв та клопотань не скористався, хоча був належним чином повідомленим про відкриття апеляційного провадження в даній справі.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Альтернатива Трейд" (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" (далі - покупець) було укладено договір поставки № ЦЕР-23/05/16 від 23.05.2016 (далі - договір), за умовами якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобовязується поставляти та передавати у власність покупцю визначений цим договором товар, а покупець зобовязується приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату (п. 1.1 договору).

Відповідно до п.п. 2.1 договору поставка товару за цим договором здійснюється постачальником на підставі зробленої заявки покупця.

Згідно з п. 2.4 договору, поставка партії товару здійснюється силами та за рахунок постачальника, за адресою місцезнаходження аптек покупця.

Пунктом 2.5 договору передбачено, що поставка партії товару вважається виконаною постачальником в момент передачі партії товару покупцю. Перехід ризику випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) товару від постачальника до покупця відбувається в момент підписання покупцем видатково-прибуткової накладної на партію товару.

Згідно з п. 4.1. 4.2. договору, покупець оплачує поставлений постачальником товар за цінами, що визначені за одиницю товару у специфікації. Перегляд цін на товари, які пропонуються постачальником до поставки за цим договором, здійснюється шляхом узгодження та підписання нової специфікації зі зміненими цінами на товари, що поставляються. Ціна на товар, яка входить у партію поставки, підтверджується у заявці покупця та вказується у видатково-прибуткових накладних. Зміна ціни товару після його поставки покупцю не допускається.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що оплата за кожну поставлену партію товару здійснюється покупцем по мірі реалізації, один раз в 14 днів, після реалізації покупцем поставленого товару третім особам.

Відповідно до п. 5.2. договору, оплата здійснюється шляхом переказу покупцем грошових коштів на поточний рахунок постачальника, що визначений у договорі або внесення грошових коштів у касу постачальника.

Пунктом 5.4. договору передбачено, що покупець надає постачальнику звіт про реалізований товар кожні 14 днів з моменту здійснення поставки.

Згідно п.п. 6.1 договору граничним терміном реалізації товару являється _____-----__, діб після чого поставлений, але не реалізований товар підлягає поверненню за рахунок Постачальника.

У звязку із несплатою вартості отриманої продукції за договором поставки, яка поставлена відповідачу, Товариство з обмеженою відповідальністю "Альтернатива Трейд" направило на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" претензію вих. №1/20/17 від 20.09.2017, якою просило у пятиденний строк з дати отримання претензії сплатити заборгованість в сумі 28 151,19 грн.

В подальшому, Товариство з обмеженою відповідальністю "Альтернатива Трейд" направило на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" аналогічну претензію вих. №1/03/18 від 04.05.2018, якою просило сплатити заборгованість в сумі 20 067, 92 грн.

У звязку із неналежним виконанням покупцем своїх зобовязань за договором поставки №ЦЕР-23/05/16 від 23.05.2016 та залишенням без задоволення вищевказаних претензій, Товариство з обмеженою відповідальністю "Альтернатива Трейд" звернувся до місцевого господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" про стягнення заборгованості в розмірі 28 188,20 грн. за період з 28.10.2016р. по 15.04.2017р. з яких:

- сума основного боргу в розмірі 20 067, 92 грн.;

- інфляційні втрати в сумі 2339, 48 грн.;

- пеня в сумі 5224, 80 грн.;

- 3% річних в сумі 556 грн.

При розгляді вищевказаних позовних вимог, судова колегія апеляційного господарського суду виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Оцінивши зміст даного договору з якого виникли цивільні права та обовязки сторін, суд дійшов висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).

Як встановлено ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у власність у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення сплати за товар продавець має право вимагати сплати товару.

Як визначено положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України боржник зобовязаний виконати свій обовязок та зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Матеріали справи свідчать, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Альтернатива Трейд" на виконання умов договору, поставив Товариству з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" товар на загальну суму 20 073,36 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними: № АЛТ00061748 від 28.10.2016, №АЛТ00061687 від 31.10.2016, № АЛТ00061682 від 31.10.2016, № АЛТ00063971 від 14.11.2016, № АЛТ00063973 від 14.11.2016, № АЛТ00063974 від 14.11.2016, № АЛТ00063975 від 14.11.2016, № АЛТ00064051 від 14.11.2016, № АЛТ00066438 від 28.10.2016, № АЛТ00066439 від 28.10.2016, № АЛТ00066440 від 28.11.2016, № АЛТ00067612 від 06.12.2016, № АЛТ00068679 від 12.12.2016, № АЛТ00068680 від 12.12.2016, № АЛТ00068681 від 12.12.2016, № АЛТ00068682 від 12.12.2016, № АЛТ00068811 від 12.12.2016, № АЛТ00003386 від 23.01.2017, № АЛТ00020237 від 15.04.2017, № АЛТ00066439 від 28.11.2016, які підписані з боку обох сторін без зауважень.

Факт поставки товару та факт його прийняття з боку Товариству з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" підтверджується відмітками про прийняття та відбитками печатки відповідача на підтвердження прийому товару. До того ж, факт отримання товару підтверджується самим відповідачем, що в силу ч.1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України не потребує доведенню.

Проте, Товариство з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" свої зобовязання щодо оплати вартості отриманого товару всупереч ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України виконало не в повному обсязі, у звязку із чим на момент звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернатива Трейд" із позовом до суду, у відповідача залишився несплаченим борг в розмірі 20 067, 92 грн.

Факт наявності вищевказаної заборгованості в розмірі 20 067,92 грн. також підтверджується актом звірки взаєморозрахунків від 23.01.2018р., який підписано між сторонами без жодних зауважень та скріпленим печатками обох сторін.

Посилання апелянта, що строк виконання зобовязання у Товариства з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" щодо сплати коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернатива Трейд" не настав, оскільки в силу п.5.1. договору поставки оплата за кожну поставлену партію товару здійснюється після реалізації отриманого товару в роздріб третім особам, не приймаються апеляційним господарським судом, зважаючи на наступне.

Як вже зазначалось вище, пунктом 5.1. договору поставки передбачено, що оплата за кожну поставлену партію товару здійснюється покупцем по мірі реалізації, один раз в 14 днів, після реалізації покупцем поставленого товару третім особам.

Пунктом 5.4. договору передбачено, що покупець надає постачальнику звіт про реалізований товар кожні 14 днів з моменту здійснення поставки.

Згідно п.п. 6.1, 6.2. договору граничним терміном реалізації товару являється _--------___, діб після чого поставлений, але не реалізований товар підлягає поверненню за рахунок Постачальника. З настанням строку, передбаченого п.6.1 даного Договору, Постачальник зобовязується здійснити повернення товару у 5 денний строк.

Матеріали справи свідчать, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" в порушення вимог п. 5.4 договору поставки не направляло на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернатива Трейд" звітів про реалізований товар та іншого відповідачем не доведено.

Фактично, сторони узгодили, що оплата вартості отриманого товару здійснюється раз в 14 днів після реалізації відповідачем поставленого товару третім особам. При цьому, строк такої реалізації товару сторонами не встановлено, у звязку із чим обовязок сплати вартості отриманого товару безпосередньо повязується із надісланням покупцем звітів про реалізований товар та фактичною наявністю у відповідача нереалізованого товару.

Наведені вище обставини, свідчать, що сторони договору не узгодили граничний термін реалізації товару, а у звязку із тим, що відповідач не направляв на користь позивача звіти про реалізований товар, сторонами фактично не встановлено чіткий строк виконання зобовязання щодо оплати вартості отриманого товару.

В той же час, ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що в разі якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вже зазначалось вище, Товариство з обмеженою відповідальністю "Альтернатива Трейд" направляло на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" претензію вих. №1/03/18 від 04.05.2018р. на суму 20 067, 92 грн., яка була отримана відповідачем 05.05.2018р. згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Судова колегія апеляційного господарського суду зазначає, що надіслання на адресу відповідача вищевказаної претензії вих. №1/03/18 від 04.05.2018р. є вимогою в розумінні ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України.

За таких обставин, обовязок Товариства з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" здійснити оплату вартості отриманого товару на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернатива Трейд" виник з моменту отримання претензії вих. №1/03/18 від 04.05.2018р. При цьому, відповідач є таким, що прострочив виконання свого грошового зобовязання в силу положень ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України починаючи з 15.05.2018р., оскільки 12.05.2018р. припадає на вихідний день.

Судова колегія апеляційного господарського суду зазначає, що можливість вимагання позивачем обовязку від відповідача щодо оплати вартості отриманого товару в порядку, передбаченому ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України, безпосередньо повязана із відсутністю у останнього нереалізованого товару (тобто його фактична реалізація, або повернення продавцю нереалізованого товару).

Матеріали справи свідчать, шо остання поставка товару за спірним договором була здійснена 15.04.2017 на суму 1089,96 грн. за видатковою накладною №АЛТ00020237. Згідно акту звірки взаєморозрахунків від 23.01.2018р., Товариство з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" 20.12.2017р. повернуло на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернатива Трейд" нереалізований товар на загальну суму 8083,27 грн.

Наведені вище обставини свідчать, що у Товариства з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" відсутній нереалізований товар. Факт наявності у відповідача на теперішній час товару, отриманого на підставі спірного договору поставки, не доведено жодними належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 76-77 Господарського кодексу України.

За переконанням колегії суддів апеляційного господарського суду, підписання Товариством з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" акту звірки взаєморозрахунків від 23.01.2018р., за відсутності жодних інших доказів, які б свідчили про знаходження у відповідача нереалізованого товару, свідчать про відсутність останнього у нього та взагалі про визнання апелянтом свого боргу перед позивачем.

З огляду на вищевикладене, місцевий господарський суд правомірно відхилив доводи відповідача, що строк виконання останнім зобовязання щодо оплати вартості поставленого товару не настав, та як наслідок стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" борг в розмірі 20 067, 92 грн.

Також, позивачем заявлялись вимоги щодо стягнення за період з 01.06.2017р. по 04.05.2018р. пені в сумі 5224, 80 грн., інфляційних втрат в сумі 2339, 48 грн. та 3% річних в сумі 556 грн.

Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача за період з 01.06.2017р. по 04.05.2018р. пені в сумі 5224, 80 грн., інфляційних втрат в сумі 2339, 48 грн. та 3% річних в сумі 556 грн., суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач прострочив здійснення оплати за договором поставки, у звязку із чим дійшов висновку щодо стягнення вищевказаних сум.

Проте, судова колегія апеляційного господарського суду не може погодитись із вищевказаним висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.ст.216 218 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно п.п.1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» від 22.11.1996р. №543-96-ВР, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» від 22.11.1996р. №543-96-ВР, розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.6. ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 7.2. умов договору передбачено сплату пені покупцем за прострочення оплати товару у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несвоєчасно оплаченого товару за кожен день прострочення.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вже зазначалось вище, аналіз змісту договору поставки № ЦЕР-23/05/16 від 23.05.2016 дає змогу дійти висновку, що сторони вказаного правочину не узгодили чіткий строк виконання зобовязання щодо оплати вартості отриманого товару, через відсутність в договорі домовленості щодо граничного терміну реалізації товару та відсутністю в матеріалах справи доказів направлення на адресу позивача звітів про реалізований товар.

За таких обставин, зважаючи на приписи ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що строк виконання зобовязання щодо оплати вартості отриманої продукції сплив 14.05.2018р., враховуючи отримання 05.05.2018р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" претензії вих. №1/03/18 від 04.05.2018р.

При цьому, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що наявна в матеріалах справи претензія вих. №1/20/17 від 20.09.2017 не може вважатись вимогою щодо сплати заявлених в цій справі сум, зважаючи на наступне:

- обовязок сплати відповідачем вартості отриманого товару за договором поставки виникає один раз в 14 днів після реалізації покупцем товару поставленого товару третім особам, доказом чого є відповідний звіт про реалізований товар, а за відсутності таких звітів та нереалізованого товару протягом 7 днів з моменту предявлення вимоги, що передбачено ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України. При цьому, судова колегія апеляційного господарського суду зазначає, що можливість вимагання позивачем обовязку від відповідача щодо оплати вартості отриманого товару безпосередньо повязана із відсутністю у останнього нереалізованого товару (тобто його фактична реалізація, або повернення продавцю нереалізованого товару);

- після направлення претензії вих. №1/20/17 від 20.09.2017, Товариство з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" 20.12.2017р. повернуло позивачу нереалізований товар. При цьому, наявні в матеріалах справи документи та пояснення сторін не дають змогу перевірити за якими саме видатковими накладними було повернуто нереалізований товар, у звязку із чим апеляційний господарський суд позбавлений можливості встановити за якими видатковими накладними у відповідача настав відповідний обовязок сплати його вартості;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Альтернатива Трейд" претензією вих. №1/20/17 від 20.09.2017 вимагало відповідача сплатити іншу суму боргу, ніж в подальшому було заявлено ним в позові та претензії вих. №1/03/18 від 04.05.2018р.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" є таким, що прострочило виконання свого грошового зобовязання щодо оплати вартості отриманої продукції за вищевказаним договором поставки, починаючи з 15.05.2018р.

З огляду на вищевикладене, позивач мав правові підстави для нарахування пені, інфляційних та 3% річних з дати прострочення боржником виконання свого грошового зобовязання щодо оплати вартості отриманої продукції за договором поставки, а саме з 15.05.2018р. В той же час, як свідчить позов та розрахунок суми позову, Товариство з обмеженою відповідальністю "Альтернатива Трейд" просило стягнути вищевказані суми за період з 01.06.2017р. по 04.05.2018р., тобто за період, коли боржник ще не прострочив виконання свого грошового зобовязання.

Наведені вище обставини свідчать про безпідставність нарахування позивачем пені, інфляційних та 3% річних з 01.06.2017р., при цьому, суд першої інстанції в порушення вимог ст.236 Господарського процесуального кодексу України взагалі не зазначив період стягнення заявлених до стягнення вищевказаних сум, а також не надав оцінки можливості стягнення пені, інфляційних та 3% річних саме з 01.06.2017р.

Враховуючи наведене, судова колегія апеляційного господарського суду зазначає, що в задоволенні позовних вимог про стягнення пені в сумі 5224, 80 грн., інфляційних втрат в сумі 2339,48 грн. та 3% річних в сумі 556 грн. слід відмовити, у звязку із безпідставністю їх заявлення.

З огляду на вищевикладене позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернатива Трейд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" про стягнення заборгованості в розмірі 28188,20 грн. підлягають частковому задоволенню.

Доводи апелянта, що ТОВ "Альтернатива Трейд" звернулось до суду не з позовною заявою, а з заявою про стягнення грошової заборгованості за договором, яка не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, оскільки остання не передбачена Господарським процесуальним кодексом України, не приймаються судовою колегією апеляційного господарського суду зважаючи на наступне:

- аналіз змісту заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернатива Трейд", свідчить, що остання відповідає усім вимогам, встановленим ст.162 Господарського процесуального кодексу України;

- у відповідності до п.2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України заявами по суті справи є: позовна заява, відзив на позовну заяву (відзив), відповідь на відзив, заперечення, пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

- за переконанням колегії суддів апеляційного господарського суду вищевказане твердження апелянта є формалізмом та намаганням уникнути наслідків неналежного виконання грошового зобовязання.

Інші доводи відповідача були спростовані в даній постанові апеляційного господарського суду, крім того, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, у звязку із чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Харківської області від 03.09.2018р. по справі №922/1824/18 підлягає скасуванню в частині стягнення пені в сумі 5224, 80 грн., інфляційних втрат в сумі 2339,48 грн. та 3% річних в сумі 556 грн. із прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на обох сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог .

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 277, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" на рішення Господарського суду Харківської області від 03.09.2018р. по справі №922/1824/18 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Харківської області від 03.09.2018р. по справі №922/1824/18 скасувати в частині стягнення пені в сумі 5224, 80 грн., інфляційних втрат в сумі 2339,48 грн. та 3% річних в сумі 556 грн.

Абзаци 1-2 резолютивної частини рішення Господарського суду Харківської області від 03.09.2018р. по справі №922/1824/18 викласти в наступній редакції:

«Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернатива Трейд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" про стягнення коштів в розмірі 28 188,20 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" (62472, Харківська область, м. Мерефа, вул. Дніпропетровська, 223, кімната 6-8, адреса для листування: 61036, м. Харків, вул. Морозова, 7, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернатива Трейд" (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 92-А, кімната 1611Б, ) суму основного боргу в розмірі 20067,92 грн., судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1254,41 грн.».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернатива Трейд" (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 92-А, кімната 1611Б, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" (62472, Харківська область, м. Мерефа, вул. Дніпропетровська, 223, кімната 6-8, адреса для листування: 61036, м. Харків, вул. Морозова, 7, ) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 761,38 грн.

Господарському суду Харківської області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий суддя: Н.О. Мартюхіна

Суддя Т.Д. Геза

Суддя О.В. Плахов