ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХвала

"17" грудня 2018 р. м. Ужгород Справа № 907/743/18

Суддя Господарського суду Закарпатської області Пригара Л.І.,

розглянувши заяву Малого підприємства "Надія", м. Тячів б/н від 14.12.2018 року (вх.№ 02.3.1-09/15969/18 від 14.12.2018 року) про забезпечення позову до його пред'явлення шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти Торгового Товариства з обмеженою відповідальністю "Шкала - Енерджі" КФТ в особі представництва "Шкала - Енерджі" КФТ у межах суми заявлених позовних вимог до звернення з позовом про стягнення суми 170 000 грн. заборгованості по сплаті орендної плати

особа, яка може отримати статус учасника справи

відповідач Торгове Товариство з обмеженою відповідальністю "Шкала - Енерджі" КФТ в особі представництва "Шкала - Енерджі" КФТ, м. Тячів

Представники сторін: без виклику сторін

ВСТАНОВИВ:

Заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті Торговому Товариству з обмеженою відповідальністю "Шкала - Енерджі" КФТ в особі представництва "Шкала - Енерджі" КФТ і знаходяться у нього чи в інших осіб.

В обґрунтування своїх вимог заявник вказує на те, що на день подання заяви відповідач ухиляється від виконання обов'язку щодо сплати орендної плати у сумі 170 000 грн., що в свою чергу свідчить про грубе порушення умов договору оренди № 25А від 20.06.2014 року, оскільки, протягом всього терміну оренди, відповідач здійснює свою господарську діяльність. Вказані обставини свідчать про недобросовісність та явний умисел в ухиленні від виконання взятих на себе зобов'язань щодо оплати спожитих послуг, що порушує баланс інтересів сторін, внаслідок чого відповідач отримує безпідставну перевагу в договірних відносинах, а на позивача покладається надмірний й необґрунтований тягар у вигляді тривалого неодержання грошових коштів, на які він претендує, проте не може розпорядитись.

З покликанням на вищевказані обставини, позивач також просить суд взяти до уваги, що необхідність забезпечення позову додатково обґрунтовується й тим, що:

1) позивачу невідомо про наявність у відповідача на рахунках грошових коштів, які є активом, що легко може зникнути з банківських рахунків;

2) наявне у відповідача нерухоме майно, може бути відчужене, що в свою чергу не гарантуватиме поновлення порушеного права позивача у випадку задоволення позову. Так, до заяви про забезпечення позову заявником додано копії документів щодо продажу активів відповідача.

Такі ж пропозиції також розміщені на офіційному сайті Херсонської торгово-промислової палати: https://www.tpp.ks.ua/rus/kompredlog/biznes/2601-2017-08-0 l.html та https://inventure.com.ua/investments/zavod-po-proizvodstvu-drevesnyh-pellet-v-zakarpatskoi-oblasti ;

3) позивачу невідомо про наявність у відповідача рухомого майна, яке вільно та безперешкодно може бути транспортоване в просторі, а тому, з метою ухилення виконання зобов'язань може бути відчужене або приховане.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову, за твердженням позивача (заявника), викликана тим, що існує висока вірогідність того, що у випадку прийняття судом рішення про задоволення позову, останній буде позбавлений можливості виконати таке рішення суду враховуючи виявлення реальних обставин щодо імовірного продажу належного відповідачу нерухомого майна, відчуження рухомого майна, зменшення грошових коштів, належних відповідачеві.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

З огляду на викладене, суд вбачає наявність зв'язку між заявленим позивачем заходом забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно та на грошові кошти відповідача в межах заявлених позовних вимог і предметом спору, співмірність та адекватність заходів із позовними вимогами, а також враховує, що вжиття відповідних заходів не впливатиме на господарську діяльність відповідача.

Окрім того, враховуючи предмет спору та позовні вимоги, з якими має намір позивач звернутися до суду, а також враховуючи наявність підстав вважати, що у випадку задоволення позову позивач ймовірно буде позбавлений можливості виконання рішення суду шляхом звернення стягнення на майно, та враховуючи невжиття відповідачем жодних заходів хоча б для часткового виконання своїх зобов'язань за спірним договором оренди, суд вважає, що є доцільним вжиття заходів забезпечення позову, у вигляді накладення арешту на грошові кошти Торгового Товариства з обмеженою відповідальністю 'Шкала - Енерджі" КФТ в особі представництва "Шкала - Енерджі" КФТ в межах суми позову в розмірі 170 000 грн., що належать або підлягають передачі або сплаті Торговому Товариству з обмеженою відповідальністю "Шкала - Енерджі" КФТ в особі представництва "Шкала-Енерджі" КФТ і знаходяться у нього чи в інших осіб. Вказані заходи є адекватними та забезпечать збалансованість інтересів сторін та забезпечать можливість фактичного виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Частиною 3 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Щодо обраного позивачем способу захисту шляхом накладення арешту на майно відповідача суд відзначає, що обраний захід до забезпечення позову не повинен мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості. Разом з тим, враховуючи виявлення реальних намірів Торгового Товариства з обмеженою відповідальністю "Шкала - Енерджі" КФТ в особі представництва "Шкала - Енерджі" КФТ щодо відчуження належного йому майна, цілком обґрунтованими доводи заявника щодо наявності обставин для вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Згідно ст. 141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Заявником у поданій заяві вказується на те, що він готовий виконати обраний судом захід зустрічного забезпечення шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі визначеному судом.

Проте, в даному випадку, суд не вбачає необхідності в зустрічному забезпеченні, оскільки відсутні підстави вважати, що відповідач понесе збитки, у зв'язку із заявою позивача про забезпечення позову.

Крім того, суд зауважує, що відповідно до частини третьої статті 138 Господарського процесуального кодексу України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред'явити позов протягом десяти днів.

Керуючись ст. ст. 136, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Заяву Малого підприємства "Надія", м. Тячів б/н від 14.12.2018 року про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти Торгового Товариства з обмеженою відповідальністю "Шкала-Енерджі" КФТ в особі представництва "Шкала - Енерджі" КФТ, м. Тячів у межах суми заявлених позовних вимог задовольнити повністю.

2. Накласти арешт у межах ціни позову 170 000 грн. на грошові кошти Торгового Товариства з обмеженою відповідальністю "Шкала-Енерджі" КФТ в особі представництва "Шкала - Енерджі" КФТ (90500, Закарпатська область, м. Тячів, вул. Лазівська, буд. 17, ), що належать або підлягають передачі або сплаті Торговому Товариству з обмеженою відповідальністю "Шкала - Енерджі" КФТ в особі представництва "Шкала-Енерджі" КФТ і знаходяться у нього чи в інших осіб.

3. Накласти арешт у межах ціни позову 170 000 грн. на майно Торгового Товариства з обмеженою відповідальністю "Шкала - Енерджі" КФТ в особі представництва "Шкала-Енерджі" КФТ (90500, Закарпатська область, м. Тячів, вул. Лазівська, буд. 17, ), що належить або підлягає передачі Торговому Товариству з обмеженою відповідальністю "Шкала - Енерджі" КФТ і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Стягувач: Мале підприємство "Надія" (90500, Закарпатська область, м. Тячів, вул. Комсомольська, будинок 11, квартира З, ).

Боржник: Торгове Товариство з обмеженою відповідальністю "Шкала - Енерджі" КФТ в особі представництва "Шкала - Енерджі" КФТ (90500, Закарпатська область, м. Тячів, вул. Лазівська, будинок 17, ).

4. Згідно ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, а саме з 17.12.2018 року та може бути пред'явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 17.12.2021 року.

5. На підставі ч. 2 ст. 144 ГПК України примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

6. Дана ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду на підставі ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

7. Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

8. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі - http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Ухвалу підписано 17.12.2018 року.

Суддя Пригара Л.І.