ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" грудня 2018 р. Cправа № 902/418/18

Господарський суд Вінницької області у складі судді Нешик О.С., секретар судового засідання Шаравська Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи

за позовом приватного підприємства "Лібос", с.Родниківка Олександрівського району Кіровоградської області

до товариства з обмеженою відповідальністю "Біо ферма "Клименталь", м.Вінниця

про стягнення 539345,6 грн заборгованості згідно договору купівлі-продажу

за участю представника позивача ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від 21.9.2017;

відповідач правом участі у судовому засіданні не скористався

В С Т А Н О В И В :

До Господарського суду Вінницької області 20.07.2018 надійшла позовна заява приватного підприємства "Лібос" про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Біо ферма "Клименталь" 539345,60 грн заборгованості, що нарахована з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу №28/09 від 28.09.2017 стосовно оплати за отриманий товар, а саме: 502000,00 грн - основного боргу та 37345,60 грн пені.

Ухвалою суду від 25.07.2018 постановлено відкрити провадження у справі №902/418/18; її розгляд здійснити за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначити на 18.09.2018.

Ухвалою від 18.09.2018 продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі №902/418/18 на 30 днів, відкладено підготовче судове засідання у справі №902/418/18 до 16.10.2018 та оголошено перерву до 17.10.2018.

Ухвалою суду від 17.10.2018 постановлено закрити підготовче провадження у справі №902/418/18, призначити справу №902/418/18 до розгляду по суті на 04.12.2018.

На визначену судом дату до суду з'явився представник позивача, який позов підтримав в повному обсязі, просив суд його задовольнити.

Відповідач представника в судове засідання не направив, про дату, місце та час розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином ухвалою суду від 17.10.2018, про що свідчать повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції. За таких обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання. При цьому статті 42, 46 Господарського процесуального кодексу України зобов'язують сторони користуватись рівними їм процесуальними правами.

Після судових дебатів суд вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення рішення, оголосивши, що воно буде оголошено 04.12.2018 о 17 год. 00 хв.

На проголошення вступної та резолютивної частин рішення сторони не з'явились.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

28.09.2017 між товариством з обмеженою відповідальністю "Біо ферма "Клименталь" та приватним підприємством «Лібос» було укладено договір купівлі-продажу №28/09 (надалі - Договір), відповідно до умов якого ПП «Лібос», як Продавець, зобов'язався передати у власність Покупця (ТОВ "Біо ферма "Клименталь"), жито врожаю 2017 року (надалі - Товар), вказане в рахунку та видатковій накладній, а Покупець - прийняти та оплатити Товар відповідно до умов даного Договору (п.1.1. Договору).

Відповідно до п.3.2 Договору кількість Товару - 220 (двісті двадцять) тон. Строк поставки - 29.09.2017. Місцем поставки сторони визначили наступну умову: "... продавець поставляє Товар на умовах EXW ФРАНКО - ЕЛЕВАТОР ТОВ «БЕРДИЧІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР» за адресою: Житомирська обл., м.Бердичів, вул.Низгірецька, 111".

Пунктом 3.3 Договору сторони передбачили, що загальна вартість Товару, що поставляється згідно Договору, становить 902000,00 (дев'ятсот дві тисячі) грн з урахуванням ПДВ.

Згідно п.п. 4.2, 4.4 Договору датою поставки Товару вважається дата переоформлення Товару на ім'я Покупця за складським документом на специфікованому елеваторі Остаточно кількість Товару визначається на місці його поставки згідно кількості, вказаної в складському документі на Товар або реєстру ЗХС-3, виданому Елеватором.

Порядок розрахунків сторонами визначено у розділі 5 Договору, де, зокрема зазначено, що оплата Товару, що поставляється за даним Договором, проводиться в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця протягом одного банківського дня по виставленому рахунку. Датою оплати Товару вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця.

У випадку несвоєчасної оплати Товару згідно умов даного Договору, Покупець сплачує Продавцю на вимогу останнього пеню у розмірі 0,02 % від загальної вартості неоплаченої партії Товару за кожен день прострочення платежу, але не більше ніж 20 % вартості Товару за даним Договором (п.8.4. Договору).

Як стверджується матеріалами справи: на виконання умов Договору позивач передав у власність відповідачу товар - 220 тон жита на загальну суму 902000,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №35 від 29.09.2018, рахунком на оплату №17 від 29.09.2017, актом-розрахунком №БЕ000000081 від 07.06.2018, складською квитанцією на зерно, довіреністю №37 від 29.09.2018 з підписами та відбитками печатки обох сторін.

На виконання обов'язку щодо оплати товару Покупець сплатив 400000,00 грн, що стверджується наступними платіжними дорученнями: №135 від 22.02.2018 на суму 100000,00 грн; №287 від 06.12.2017 на суму 100000,00 грн; №210 від 20.10.2017 на суму 100000,00 грн; №65 від 08.11.2017 на суму 100000,00 грн. Зі змісту зазначених бухгалтерських документів також слідує, що підставою оплати є рахунок №17 від 29.09.2017, що свідчить про його отримання відповідачем.

Таким чином, на момент звернення позивача із позовом до суду та розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем складала 502000,00 грн.

Відповідач відзиву на позов не надав, доказів оплати боргу до суду не надав, проти позову не заперечив.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

Матеріали справи свідчать, що між сторони у справі виникли зобов'язання з договору купівлі-продажу.

В силу ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином згідно норм цивільного та господарського законодавства договір купівлі-продажу є оплатним, тобто при набуванні речі у власність, покупець сплачує продавцеві вартість (ціну) речі, яка обумовлена договором, зобов'язуючим, що обумовлено взаємним виникненням у кожної із сторін прав та обов'язків, а саме, зобов'язання продавця передати покупцю річ та право вимоги оплати і зобов'язання покупця сплати вартість отриманої речі та право її вимоги.

Отже, змістом договору купівлі продажу є ті умови, з приводу яких сторони досягли згоди.

За змістом статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити продукцію (товар) після його прийняття або прийняття товарно-розпорядчих документів на нього, якщо договором чи товарно-розпорядчими документами не визначено іншого строку оплати.

У відповідності до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до вимог ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Судом встановлено, що матеріалами справи підтверджується факт поставки позивачем товару відповідачу на загальну суму 902000,00 грн.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач свої зобов'язання щодо оплати поставленого товару за договором купівлі-продажу виконав частково, сплативши 400000,00 грн.

Докази того, що відповідач здійснив оплату поставленої позивачем продукції за договором поставки у повному обсязі в матеріалах справи відсутні.

За даних обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача 502000,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено до стягнення 37345,60 грн пені, нарахованої за період з 29.09.2017 до 17.10.2018.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України та ст.230 Господарського кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Згідно ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

При цьому пунктом 2.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013 роз'яснено, що "... що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватись як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховується штрафні санкції".

Пунктом 8.4. Договору №28/09 від 28.09.2017 сторони передбачили, що у випадку несвоєчасної оплати Товару згідно умов даного Договору, Покупець сплачує Продавцю на вимогу останнього пеню у розмірі 0,02% від загальної вартості неоплаченої партії Товару за кожен день прострочення платежу, але не більше ніж 20% вартості Товару за даним Договором.

З огляду на викладене суд вважає правомірною вимогу позивача про стягнення пені, нарахованої за шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи зміст п.5.1 договору купівлі-продажу №28/09 від 28.09.2017 та положення ч.5 ст.254, ст.253 ЦК України суд дійшов висновку, що правомірним є нарахування пені за період з 03.10.2017 по 02.04.2018.

Здійснивши перевірку правильності нарахування даної суми за допомогою калькулятора інформаційно-правової системи "ЛІГА:ЗАКОН", застосовуючи визначений сторонами розмір неустойки (0,02%) суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в розмірі 23452,80 грн заявленої до стягнення пені.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

З огляду на вищевикладене, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 8, 13, 14, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Біо ферма "Клименталь" (вул.Пирогова, 37, м.Вінниця, 21018, код юридичної особи 40360909) на користь приватного підприємства "Лібос" (с.Родниківка Олександрівського району Кіровоградської області, 27343; код юридичної особи 36188813) 502000,00 грн основного боргу; 23452,80 грн пені та 7881,80 грн судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 14 грудня 2018 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - приватне підприємство "Лібос" (с.Родниківка Олександрівського району Кіровоградської області, 27343);

3,4 - товариство з обмеженою відповідальністю "Біо ферма "Клименталь" (вул.Пирогова,

37, м.Вінниця, 21018 та АДРЕСА_1, 21001).