РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2018Справа № 910/13253/18

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 6 459,94 грн

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва звернулось Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (далі - ПрАТ "ММК імені Ілліча", позивач) з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - ПАТ "Укрзалізниця", відповідач) про стягнення збитків у сумі 6 459,94 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що на виконання умов договору поставки № 245/108/16Сб від 01.02.2016 р. на адресу позивача були відправлені, зокрема, вагони № 56340920 та № 55419634 з вантажем - кокс доменний, вантажовідправником якого є ПрАТ "Авдіївський Коксохімічний завод". Проте, на станції Волноваха Донецької залізниці була виявлена недостача вантажу у вказаниих вагонах, внаслідок чого позивачу були спричинені збитки, які відповідач, як перевізник за укладеним із позивачем договором № 00339/ЦТЛ-2018 від 14.02.2018 р., зобов'язаний відшкодувати.

Посилаючись на ст.ст. 224, 225 ГК України, ПрАТ "ММК імені Ілліча" просить стягнути з відповідача збитки, завдані йому на суму 6 459,94 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 09.10.2018 р. за вказаним позовом було відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до правил визначених ст.ст. 12, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Цією ж ухвалою сторонам надано строк, передбачений законом, для реалізації ними своїх процесуальних прав та обов'язків.

Відповідач у строк, визначений судом, надав суду відзив, у якому проти позову заперечив та зазначив, що позивач не підтвердив належними доказами понесених ним збитків внаслідок втрати вантажу на суму 6 459,94 грн. Просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, розглянувши заяви сторін по суті спору, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У свою чергу позивач, надав відповідь на відзив, у якому вказав про обгрунтованість своїх вимог та заперечив доводи відповідача, викладені у відзиві.

Установлено, що 14.02.2018 р. між Публічним акціонерними товариством "Українська залізниця" (перевізник) та Приватним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (вантажовідправник) був укладений договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги № 00339/ЦТЛ-2018 (далі - договір перевезення), предметом якого є здійснення перевезення вантажів та проведення розрахунків за ці послуги.

Так, згідно з п. 2.3.2 вказаного договору перевізник зобов'язується приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у вагонах (контейнерах) перевізника, доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов'язані із перевезенням вантажів. Надання послуг за цим договором підтверджується залізничною накладною (п. 1.3).

Договір перевезення діє з 19.02.2018 р. до 31.12.2018 р. (п. 12.1 договору).

Згідно частини 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

У відповідності до ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно з ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

З матеріалів справи вбачається, що рахунком-фактурою № 92063881 від 28.06.2018 р. ПрАТ "ММК імені Ілліча" (вантажоотримувач,) та ПрАТ "Авдіївський Коксохімічний завод" (вантажовідправник, постачальник) погодили поставку товару - коксу доменного та його загальну суму - 19 044 489,11 грн. Зі свого боку, ПрАТ "ММК імені Ілліча" оплатив цей товар на вказану суму, що підтверджується платіжними дорученнями № від 10.09.2018 р. та № від 07.09.2018 р.

28.06.2018 р. ПрАТ "Авдіївський Коксохімічний завод", як вантажовідправник, за накладною № 50443506 від 28.06.2018 р. відправив на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці вагони з вантажем коксом доменним на адресу ПрАТ "ММК імені Ілліча", у тому числі вагони № 56340920 та № 55419634.

Проте, на станції Волноваха Донецької залізниці було виявлено недостачу вантажу у вагоні № 56340920 у кількості 1 200 кг. та у вагоні № 55419634 у кількості 1 550 кг, про що комісією на чолі заступника начальника станції були складені комерційні акти № 485604/909 від 01.07.2018 р. та № 485604/910 від 01.07.2018 р.

Посилаючись на такі обставини ПрАТ "ММК імені Ілліча" вказує, що позивач поніс збитки у вигляді вартості недоотриманого вантажу з урахуванням природних втрат у загальній сумі 6 459, 44 грн., які просить стягнути з ПАТ "Українська залізниця".

Відповідно до ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 105 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457 (далі - Статут) встановлено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до ст. 52 Статуту на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі:

прибуття вантажу у пошкодженому вагоні (контейнері), а також у вагоні (контейнері) з пошкодженими пломбами відправника або пломбами попутних станцій;

прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Привалами;

прибуття швидкопсувного вантажу з порушенням граничного терміну його перевезення або з порушенням температурного режиму перевезення в рефрижераторних вагонах (контейнерах);

прибуття вантажу, який був завантажений залізницею;

видачі з місць загального користування вантажів, вивантажених залізницею;

прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах передбачених Правилами.

Частиною 1 ст. 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з правилами іншому підприємству.

При цьому відповідно до ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ст. 114 Статуту).

Згідно зі ст. 115 Статуту вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу. Невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником у накладній, засвідчується комерційним актом (ст. 129 Статуту).

З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ "Авдіївський Коксохімічний завод" при відправленні вантажу за залізничною накладною № 50443506 від 28.06.2018 зазначив загальну масу вантажу (коксу доменного) у вагоні № 56340920 - 48 550 кг, а у вагоні № 55419634 - 46 200 кг.

Судом встановлено, що на станції Волноваха Донецької залізниці була виявлено недостачу вантажу у вагоні № 56340920 у кількості 1 200 кг, що підтверджується комерційним актом № 485604/909 від 01.07.2018 р., а у вагоні № 55419634 у кількості 1 550 кг, що підтверджується комерційним актом № 485604/910 від 01.07.2018 р. При цьому будь-які заперечення щодо форми, порядку складання, змісту вказаних комерційних актів та посадових осіб, які його підписали, а також фактів опротестування їх з боку сторін відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини.

Відсутність хоча б одного із вищеперелічених елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована, як правопорушення.

Установивши фактичні обставини справи, суд вважає, що невиконання відповідачем визначених законодавством зобов'язань в частині збереження перевезеного вантажу, вказаного у залізничній накладній № 50443506 від 28.06.2018 р., призвело до втрати частини вантажу, внаслідок чого позивачу завдані збитки у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу, що є складом порушення господарського зобов'язання. При цьому, як вже зазначалось залізниця несе відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди (ст. 113 Статуту).

Вирішуючи питання про розмір спричиненої шкоди, завданої відповідачем, суд врахував наступне.

Згідно з пунктом 27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 р., вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить для вантажу, зданого до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані - 2 % маси, зазначеної в перевізних документах.

Таким чином сума норми природної втрати та граничного розходження від маси вантажу у вагоні № 56340920 складає 971 кг. (48 550 кг (маса вантажу зазначена у накладній № 50443506 від 28.06.2018 та сертифікаті якості на партію № 25384 без долі загальної вологи) * 2 %). Кількість фактичної недостачі у вагоні № 56340920 становить 229 кг. (0,229 тонни) (1 200 кг. (недостача зазначена у комерційному акті № 485604/909 від 01.07.2018 р.) - 971 кг. (сума норми природної втрати та граничного розходження від маси вантажу)).

Сума норми природної втрати та граничного розходження від маси вантажу у вагоні № 55419634 складає 924 кг. (46 200 кг. (маса вантажу зазначена у накладній № 50443506 від 28.06.2018 та сертифікаті якості на партію № 25382 без долі загальної вологи) * 2 %). Кількість фактичної недостачі у вагоні № 55419634 становить 626 кг. (0,626 тонни) (1 550 кг. (недостача зазначена у комерційному акті № 485604/910 від 01.07.2018 р.) - 924 кг. (сума норми природної втрати та граничного розходження від маси вантажу)).

Також суд зазначає, що вартість 1 тонни вантажу у вагоні № 56340920 відповідно до рахунку-фактури вантажовідправника - ПрАТ "Авдіївський Коксохімічний завод" № 92063881 від 28.06.2018 р. становить 7 628,07 грн. (308 619,00 грн. (загальна вартість вантажу без ПДВ) * 1,2 : 48,550 тонн (загальна кількість вантажу у вагоні)).

Вартість 1 тонни вантажу у вагоні № 55419634 відповідно до рахунку-фактури вантажовідправника - ПрАТ "Авдіївський Коксохімічний завод" № 92063881 від 28.06.2018 р. становить 7 528,93 грн (894 687,39 грн. (загальна вартість вантажу без ПДВ) * 1,2 : 142,600 тонн (загальна кількість вантажу у вагонах визначених у сертифікатах якості на партію № 25382 у тому числі і вагоні № 55419634).

Отже, сума втраченого вантажу у вагоні № 56340920 складає 1 746,83 грн (0,229 т. (кількість фактичної недостачі вантажу) * 7 628,07 грн. (вартість 1 тонни вантажу) та у вагоні № 55419634 - 4 713,11 грн (0,626 т. (кількість фактичної недостачі вантажу) * 7 528,93 грн (вартість 1 тонни вантажу). Загальна вартість втраченого вантажу становить 6 459,94 грн. (1 746,83 грн + 4713,11 грн).

Враховуюче вищенаведене та беручи до уваги факт вчинення залізницею порушення господарського зобов'язання, що виявилось у незбереженні вантажу, прийнятого до перевезення, при цьому недостача поставленого вантажу сталася з вини відповідача та завдала позивачу збитків на суму 6 459,94 грн, розмір якої визначено відповідно до вимог законодавства, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у сумі 6 459,94 грн.

Доводи відповідача про те, що позивачем не доведений факт оплати вантажу, суд відхиляє, оскільки вказана обставина підтверджується платіжними дорученнями № від 10.09.2018 р. та № від 07.09.2018 р. та реєстром оплачуваних рахунків, наявними у матеріалах справи, та вона не свідчить про наявність підстав для відмови у позові.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 6 459,94 грн задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, 1, ідентифікаційний код 00191129) збитки у сумі 6 459,94 грн (шість тисяч чотириста п'ятдесят дев'ять) грн. 94 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Повне судове рішення складено 10 грудня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.