ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05 грудня 2018 р. Справа № 903/685/18

Господарський суд Волинської області у складі судді Костюк С. В., за участі секретаря судового засідання Коритан Л. Ю., розглянувши матеріали по справі

за позовом Луцької міської ради

до відповідачів: 1) Волинської обласної спілки споживчих товариств

2) Приватного нотаріуса Луцького міськрайонного нотаріального округу Веремчука Сергія Володимировича

про визнання незаконною та скасування постанови, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію

за участю представників-учасників справи:

від позивача: Іщик В. А., довіреність № 1.1-8/3598 від 08.05.2018 року;

від відповідачів: 1) Бурда Д. П., довіреність № 430/1 від 16.102018 року, Гринчук І. С., довіреність № 235/1 від 13.06.2018 року;

2) н/з;

від 3-ї особи: н/з.

Права та обов'язки учасникам судового процесу роз'яснені відповідно до ст. ст. 42, 46 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

в с т а н о в и в:

Позивач - Луцька міська рада звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати незаконною та скасувати постанову Волинської обласної спілки споживчих товариств про майновий комплекс від 17.07.2018 року № 28;

- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексним номером 42101284 від 17.07.2018 року, прийняте приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Веремчуком Сергієм Володимировичем, який вчиняв дії, як державний реєстратор.

Заявлену вимогу обґрунтовує з посиланням на довідку Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якої проведено державну реєстрацію приватним нотаріусом Веремчуком С. В. 17.07.2018 року права власності на єдиний майновий комплекс за відповідачем на підставі постанови від 17.07.2018 року № 28. Вважає, що дана постанова порушує права позивача, оскільки до складу майнового комплексу відповідачем незаконно включено асфальтобетонні замощення та замощення з бруківки, які знаходяться на орендованій відповідачем земельній ділянці; позивачем, як Орендодавцем земельної ділянки, не надавалась згода на поліпшення земельної ділянки; проведені відповідачем поліпшення є невід'ємними від орендованої земельної ділянки, яка належить до комунальної власності, а тому не можуть належати відповідачу на праві власності; також вказує, що асфальтобетонне покриття та вимощення з бруківки є приналежністю до головної річчі - земельної ділянки, а тому не може бути внесено в опис складової частини об'єктів нерухомого майна в складі єдиного майнового комплексу, який зареєстровано державним реєстратором; вважає, що при здійсненні реєстраційних дій приватним нотаріусом порушено, крім Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затв. ПКМУ № 1127 від 25.12.2015 року, права територіальної громади м.Луцька, оскільки земельна ділянка на вул.Карпенка-Карого,1, на якій знаходиться зареєстрований єдиний майновий комплекс відповідача, є власністю територіальної громади в особі Луцької міської ради; порядок та умови відчуження об'єктів власності якої визначаються відповідною радою, а доходи від такого відчуження зараховуються до відповідних місцевих бюджетів.

Ухвалою суду від 26.09.2018 року було відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 16.10.2018 року, зобов'язано відповідачів надати відзиви на позов, позивача відповіді на дані відзиви.

Відповідач 12.10.2018 року подав відзив на позов (а.с.38-48), в якому вважає вимоги позивача безпідставними, вказуючи, що між позивам та відповідачем 20.02.2009 року було укладено договір оренди землі, площею 35294 кв.м. для обслуговування ринку «Завокзальний», по вул.Карапенка-Карого,1 в м.Луцьку; дія договору з врахуванням додаткової угоди від 06.11.2011 року продовжена на 22 роки; згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно цільове призначення орендованої земельної ділянки: « 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі»; тому при використанні земельної ділянки Орендар керується Правилами торгівлі на ринках, затв.наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства внутрішніх справи України, Державної податкової адміністрації України, Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України 26.02.02 № 57/188/84/105 (надалі Правила торгівлі на ринках); п.16 договору оренди передбачено умови збереження земельної ділянки, а саме, використання відповідно до проекту забудови з дотриманням вимог чинного законодавства, державних будівельних та інших норм та правил; згідно п. 29 договору надано право Орендарю самостійно господарювати на землі з дотриманням договору, за письмовою згодою Орендодавця зводити у встановленому законодавством порядку житлові, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження; відповідно до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затв. Наказом Держбуду України 24.05.2001 № 127 не належать до самочинного будівництва, в т.ч. накриття, замощення; згідно ст. 186 ЦК України річ призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням є її приналежністю; згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно єдиний майновий комплекс (реєстраційний № об'єкта 101) зареєстрований як окремий об'єкт нерухомого майна, а асфальтобетонні замощення, замощення бруківки не зареєстровано, як окремий об'єкт нерухомого майна, а є приналежністю складової частини об'єкта - торгового комплексу - ринок «Завокзальний»; є елементом благоустрою ринку, необхідним для його нормального функціонування; посилаючись на ч.4 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вказує, що не підлягають державній реєстрації речові права окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі; асфальтоване замощення, замощення з бруківки міститься в розділі реєстру «опис складових частин» єдиного майнового комплексу; оскаржувана позивачем постанова ВОССТ № 28 від 17.07.2018 року не є єдиним правовстановлюючим документом, що став підставою державної реєстрації; вважає, що позивач не довів порушення прав та законних інтересів територіальної громади м.Луцька оскаржуваною постановою.

Позивач 26.10.2018 року подав відповідь на відзив відповідача, в якій підтримує зазначене в позові, додатково зазначає, що асфальтобетонне покриття є поліпшенням земельної ділянки, яке неможливо відокремити, які, з врахуванням п. 28 договору оренди та ст. 28 Закону України «Про оренду землі» не підлягають відшкодуванню Орендодавцем; балансова довідка підтверджує знаходження асфальтного покриття та мощення з бруківки на балансі відповідача, є формою бухгалтерського обліку та не підтверджує знаходження даного майна у власності ВОССТ; посилаючись на п. 54 Порядку про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затв. ПКМ від 25.12.2015 № 1127 вказує, що приватним нотаріусом всупереч законодавства проведено державну реєстрацію права власності на єдиний майновий комплекс (17.07.2018 року за № 42101284) без технічного паспорта на новостворений об'єкт нерухомості майна та внесено до Державного реєстру прав на нерухоме майно дані про об'єкти, які належать територіальній громаді м.Луцька, що є порушенням прав та законних інтересів територіальної громади, адже земельна ділянка за адресою м.Луцьк, вул.Карпенка-Карого,1 не може розглядатися окремо від асфальтопокриття та замощення бруківкою.

Державний реєстратор - приватний нотаріус Веремчук С. В. (відповідач-2) 31.10.2018 року подав відзив на позов (а.с.3-6 т.2), в якому вимоги позивача не визнає, вказуючи, що порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень унормовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затв. ПКМУ № 1127 від 25.12.2015 року (надалі Порядок № 1127 від 25.12.2015 року).

Так, ч.3 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що право власності на підприємство, як єдиний майновий комплекс, може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності чи інше речове право на земельну ділянку, на якій вони розташовані, виходячи з чого перебування земельної ділянки в користуванні іншого суб'єкта не є перешкодою власнику (ВОССТ) для реєстрації єдиного майнового комплексу; згідно абз.3 п.29 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затв.ПКМ від 26.10.2011 року (в редакції станом на 17.07.2018 року) до державного реєстру прав вносяться відомості про нерухоме майно: про підприємство як єдиний майновий комплекс; повне найменування юридичної особи, ідентифікаційний код з ЄДРПОУ; склад підприємства (перелік об'єктів нерухомого майна, що входить до єдиного майнового комплексу), земельні ділянки, будівлі, споруди, тощо, тобто не передбачено внесення загальної площі майнового комплексу, яке б зазначалось у технічному паспорті, а лише його складових частин (торговий комплекс ринку «Завокзальний» та приміщення туалету (Ап), на які і було подано ВОССТ технічні паспорти від 12.07.2018 року; тому вважає безпідставними доводи позивача щодо неподачі ВОССТ технічних паспортів; ч.4 ст. 23 вищевказаного закону державний реєстратор не має права вимагати інших документів, крім тих, відсутність яких стала підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про реєстрацію, якщо інше не випливає з документів, що подані додатково; згідно ч.2 Закону на кожен об'єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, на складові частини (накриття, замощення, навіси), які входять до складової опису торгового комплексу - ринок «Завокзальний» літер (А-1) нові розділи не відкривались, реєстраційні номери не присвоювались, тому є невірним доводи позивача про їх віднесення до окремих об'єктів нерухомого майна; оригінали документів, на підставі яких проводилась реєстрація повернуто заявнику, реєстраційна справа знаходиться на зберіганні у Департаменті державної реєстрації Луцької міської ради; вказує, що державна реєстрація єдиного майнового комплексу відбулася у відповідності до вимог чинного законодавства, тому вимога позивача про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію необґрунтована та в даній частині позову слід відмовити; у відзиві просить проводити розгляд справи без його участі.

20.11.2018 року відповідач-1 подав заперечення на відповідь позивача на відзив на позов (а.с.96-101 т.2), в якому підтримує зазначене у відзиві; спростовує зазначене в листі підприємців, який додано позивачем, щодо використання їх коштів при укладенні бруківки, актами приймання-передачі виконаних робіт, матеріалами виїзної перевірки з питань здійснення фінансово-господарських відносин з суб'єктами підприємницької діяльності та оренди торгових місць за період з 01.01.2010 року по 31.12.2016 року, матеріалами будівельно-технічної експертизи, підтверджено проведення замощення за рахунок ВОССТ, при цьому вказує, що державна реєстрація єдиного майнового комплексу не порушує прав та законних інтересів позивача - Луцької міської ради, оскільки зареєстроване майно належить на праві власності ВОССТ; право власності на єдиний майновий комплекс зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексним номером 42101284 від 17.07.2018 року за адресою м.Луцьк, вул.Карпенка-Карого,1 на підставі: постанови про майновий комплекс, серія та номер: 28, видана 17.07.2018 року, видавник: ВОССТ; рішення, серія та номер: справа № 19/4/08, виданий 07.07.2008 року, видавник: Третейський суд при товарній біржі «Західноукраїнська»; ухвала, серія та номер: 6-265/08, виданий 09.07.2008 року, видавник: Рівненський міський суд Рівненської області; рішення суду, серія та номер: 7/106-72, виданий 07.07.2003 року, видавник: Господарський суд Волинської області; для проведення державної реєстрації державному реєстратору - приватному нотаріусу було надано всі необхідні документи, в т.ч. технічні паспорти на торговий комплекс ринок «Завокзальний» (А-1), туалет (Ап); спростовуючи твердження в частині того, що рішення реєстратора порушують права позивача, оскільки земельна ділянка є власністю територіальної громади, вказує, що орендована земельна ділянка не входить до складу єдиного майнового комплексу.

Позивач 20.11.2018 року надав відповідь на відзив відповідача-2, в якій підтримує викладене в позовній заяві та додатково вказує, що приватним нотаріусом, всупереч п. 54 Порядку про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затв. ПКМУ від 25.12.2015 року № 1127, проведено державну реєстрацію без технічного паспорту на єдиний майновий комплекс відповідача-1 за адресою м.Луцьк, вул. Карпенка-Карого,1; звертає увагу, що ним оспорюється внесення відповідачем-2 до Державного реєстру відомостей про асфальтне покриття та мощення з бруківки в частині складових частин об'єктів нерухомого майна, які знаходяться на земельній ділянці, що належить територіальній громаді міста.

20.11.2018 року відповідачем-2 подано заперечення на відповідь позивача на відзив, в якому зазначає, що між позивачем та відповідачем-1 склалися договірні відносини, що випливають з договору оренди землі, до яких державний реєстратор не має відношення; державна реєстрація права власності на торговий комплекс - ринок «Завокзальний» та приміщення туалету (Ап), які увійшли до єдиного майнового комплексу зареєстровано на підставі технічних паспортів; складові частини торгового комплексу не є самостійними об'єктами нерухомості, а відносяться до опису складової частини даного комплексу; а тому вважає, що підстав для зупинення чи відмови у вчиненні реєстраційної дії не було; з врахуванням зазначеного в запереченні просить в позові відмовити.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просить його задоволити, представники відповідача-1 підтримали зазначене у відзиві на позов та просять відмовити в позові.

З поданих сторонами матеріалів, пояснень їх представників вбачається наступне.

Між Луцькою міською радою (Орендодавець) та Волинською обласною спілкою споживчих товариств (Орендар) 18.02.2009 року було укладено договір оренди земельної ділянки, зареєстрований 14.09.2009 року № 68 у Волинській регіональній філії ДП «Центр ДЗК (а.с.15-19 т.1); предметом договору є земельна ділянка загальною площею 35294 кв.м., на земельній ділянці знаходяться будівлі, споруди торгового комплексу «Завокзальний», що належать на праві власності Орендарю (п.п.2,3 договору); по п.14 договору земельна ділянка передається в оренду для обслуговування ринку «Завокзальний»; в п.6 зазначено, що через земельну ділянку проходить водопровід, каналізація, газопровід та електромережі, в охоронній зоні яких проводити капітальне будівництво після отримання погодження відповідних служб; додатковою угодою до договору оренди, зареєстрованою 27.05.2011 року за № 000045, дію договору пролонговано на 22 роки.

17.07.2018 року за № 28 відповідачем-1 прийнята постанова, якою затверджено єдиний майновий комплекс ВОССТ, до складу якого включено об'єкти нерухомого та рухомого майна, розміщеного на «Завокзальному ринку» за адресою Волинська область, м.Луцьк, вул.Карпенка-Карого,1 та зобов'язано юриста облспоживспілки подати всі необхідні документи реєстратору для реєстрації єдиного майнового комплексу (а.с.49 т.1); додатком № 1 до даної постанови визначено перелік об'єктів рухомого та нерухомого майна, розміщеного на Завокзальному ринку, під порядковим номером 1 - даного додатку вказано Торговий комплекс - ринок «Завокзальний» літери (А-1), площею 10837,3 кв.м., під № 2 - приміщення туалету, літери (Ап) площею 199,5 кв.м. (а.с.50 т.1).

На дані об'єкти нерухомості 12.07.2017 року виготовлено технічні паспорти (а.с.51-76 т.1).

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 101 зареєстровано об'єкт нерухомого майна - єдиний майновий комплекс; складовими частинами об'єкта нерухомого майна є торговий комплекс - ринок «Завокзальний», (А-1) загальною площею 10837,3 кв.м. та приміщення туалету (Ап) загальною площею 199,5 кв.м.; в описі складової частини торгового комплексу ринок «Завокзальний» (А-1), крім іншого, вказано асфальтобетонні замощення, замощення з бруківки (а.с.31-32 т.2).

Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень прийнято за індексним номером 42101284 від 17.07.2018 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області - Веремчуком Сергієм Володимировичем; підстава виникнення права власності: постанова про майновий комплекс, серія та номер: 28, виданий 17.07.2018 року, видавник: ВОССТ; рішення, серія та номер: справа № 19/4/08, виданий 07.07.2008 року, видавник: Третейський суд при товарній біржі «Західноукраїнська»; ухвала, серія та номер: 6-265/08, виданий 09.07.2008 року, видавник: Рівненський міський суд Рівненської області; рішення суду, серія та номер: 7/106-72, виданий 07.07.2003 року, видавник: Господарський суд Волинської області.

Предметом спору по даній справі є:

- визнання незаконною та скасування постанови Волинської обласної спілки споживчих товариств про майновий комплекс від 17.07.2018 року № 28;

- визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексним номером 42101284 від 17.07.2018 року, прийняте приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Веремчуком Сергієм Володимировичем, який вчиняв дії, як державний реєстратор.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова відповідача-1 та рішення відповідача-2 прийняті відповідно чинного законодавства, не порушують права позивача, а тому відсутні правові підстави для їх скасування, а відтак і задоволення позову.

Даний висновок зроблено з врахуванням наступного.

Як зазначалось вище, єдиний майновий комплекс ВОССТ знаходиться на ринку «Завокзальний» за адресою Волинська область, м.Луцьк, вул.Карпенка-Карого,1 на земельній ділянці площею 35294 кв.м., що перебуває в оренді облспоживспілки згідно договору оренди від 20.09.2009 року та додатковими угодами до нього.

Згідно заявленої вимоги підставою визнання незаконною та скасування постанови ВОССТ від 17.07.2018 року № 28 є включення в опис складових частин торгового комплексу - ринок «Завокзальний» (А-1) асфальтобетонних замощень та замощень з бруківки, при цьому міська рада, як Орендодавець земельної ділянки, згоди на проведення поліпшень земельної ділянки не надавала; вважає, що зроблені відповідачем-1 поліпшення земельної ділянки у вигляді вимощення асфальтним покриттям і бруківкою є невід'ємними частинами орендованої земельної ділянки і належать до комунальної власності, а тому в силу ст. 28 Закону України «Про оренду землі» та п. 28 договору витрати на дані поліпшення не підлягають відшкодування.

Пунктом 29 договору оренди визначено права Орендаря земельної ділянки, зокрема: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди, за письмовою згодою Орендодавця зводити, житлові, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі та споруди, закладати багаторічні насадження.

Проведене відповідачем-1 замощення орендованої земельної ділянки відповідно до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затв. Наказом Держбуду України № 127 від 24.05.2001 року, не належить до самочинного будівництва, а тому виконання робіт з замощень асфальтним покриттям та бруківкою не потребує письмової згоди Орендодавця. Крім того, предметом спору не є відшкодування поліпшень орендованого майна, на що посилається позивач.

За цільовим призначенням орендована земельна ділянки: 03.07. для будівництва та обслуговування будівель торгівлі; а тому при її використанні Орендар повинен дотримуватись Правил торгівлі на ринках, затв. Наказом № 57/188/84/105 від 26.02.2002 року.

Доводи позивача в частині того, що асфальтобетонні покриття та бруківка є приналежністю головної речі - земельної ділянки та пов'язані з нею спільним призначенням на думку суду є помилковим, оскільки матеріалами справи підтверджено, що асфальтобетонні замощення, замощення з бруківки не зареєстровано як окремий об'єкт, а входять як складова частина до торгового комплексу - ринок «Завокзальний», літери (А-1), доказів про фінансування робіт за рахунок підприємців, що орендують торгові приміщення позивач не надав.

Пунктом 6 договору оренди передбачено умови збереження земельної ділянки, а саме, використання відповідно до проекту забудови з дотриманням вимог чинного законодавства, державних будівельних та інших норм та правил; здійснене ВОССТ асфальтобетонне покриття та бруківка на орендованій земельній ділянці є елементом благоустрою ринку необхідним для його функціонування відповідно до Правил торгівлі на ринках; матеріалами справи (довідками про вартість виконаних підрядних робіт ф.КБ-3 та актами приймання виконаних підрядних робіт ф. КБ-2) підтверджено, що дані роботи проводились за рахунок облспоживспілки та знаходяться на балансі ВОССТ (а.с.87-177 т.1).

Власником орендованої земельної ділянки площею 35294 кв.м., на якій розміщений ринок «Завокзальний» є Луцька міська рада, що підтверджено відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.178-179 т.1)., а тому його права як власника так і орендодавця земельної ділянки не порушено.

Щодо вимоги про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, проведених приватним нотаріусом 17.07.2018 року за № 42101284.

Згідно ч.ч. 1,2 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації; державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень реєстрації оскаржуваної дії регулюється Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон), Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 1,2 ч.1 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають: право власності; речові права, похідні від права власності, у тому числі право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

В ч.4 вказаної статті зазначено, що не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі (зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв'язку, залізничні колії.

Відповідно до ст. 9, 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» суб'єкти державної реєстрації прав проводять державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляють у їх реєстрації, забезпечують ведення Державного реєстру прав.

Згідно ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Як слідує з матеріалів справи для проведення державної реєстрації ВОССТ було надано: постанову про майновий комплекс № 28 від 17.07.2018 р. з додатком №1; рішення Третейського суду при товарній біржі «Західноукраїнська» справа № 19/4/08 від 07.07.2008 р; Ухвалу Рівненського міського суду № 6-265/08 від 09.07.2008 р; Рішення Господарського суду Волинської області справа №7/106-72 від 07.07.2003 р; технічні паспорти на об'єкти нерухомого майна від 12.07.2017 р., які були виготовлені Фізичною особою-підприємцем Бачинським О.Ю., номер кваліфікаційного сертифіката АЕ003389 (а.с.51-77 т.2), дані докази спростовують доводи позивача в частині проведення державної реєстрації без технічного поспорта.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Частиною З цієї статті встановлено , що право власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності чи інше речове право на земельну ділянку, на якій вони розташовані.

Тому перебування земельної ділянки в користуванні відповідача не було перешкодою для власника об'єктів нерухомого майна - Волинської облспоживспілки для реєстрації єдиного майнового комплексу згідно постанови № 28 від 17.07.2018 року.

Згідно з абзацом 3 пункту 29 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року за № 1141(в редакції станом на 17 липня 2018 року) до державного реєстру прав вносяться такі відомості про нерухоме майно: про підприємство як єдиний майновий комплекс: повне найменування юридичної особи; ідентифікаційний код згідно з ЄДРПОУ; склад підприємства (перелік об'єктів нерухомого майна, що входить до єдиного майнового комплексу (земельні ділянки, будівлі, споруди тощо), із зазначенням їх реєстраційних номерів). Тобто вимоги до розділу Державного реєстру прав, (в т.ч. програмне забезпечення) не передбачає внесення загальної площі майнового комплексу, яка могла б зазначатись у технічному паспорті на єдиний майновий комплекс, а лише складових частин (торговий комплекс ринок «Завокзальний» та приміщення туалету /Ап/), з врахуванням чого і була проведена державна реєстрація.

Складові частини торгового комплексу - ринок «Завокзальний» літер /А-1/ асфальтобетонні замощення та замощення бруківки не є самостійними об'єктами нерухомості, а лише відносяться до опису складової частини майнового комплексу, як це і передбачено Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову (п.2 Роз'яснення №02-5/35 від 26.01.2000р. Президії Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів").

Оцінивши доводи відповідача-2, суд не вбачає порушень при проведенні державної реєстрації єдиного майнового комплексу ВОССТ, а тому відмовляє в частині позову про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним № 42101284 від 17.07.2018 року.

Також на думку суду, позивачем не доведено належними доказами порушення його прав та охоронюваних законом інтересів при прийнятті оспорюваних рішень, а тому правові підстави для задоволення позову в цілому відсутні.

Згідно ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Керуючись ст.ст. 74, 86, 129, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

в и р і ш и в :

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного

судового рішення

17.12.2018 року.

Суддя С. В. Костюк