ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2018 р. Справа№ 920/433/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Верховця А.А.

Отрюха Б.В.

за участю секретаря судового засідання: Титарєвої Г.І.

у присутності ліквідатора боржника Удовенка Р.П. - особисто,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк" на ухвалу господарського суду Сумської області від 21.08.2018 року

у справі № 920/433/18 (суддя Спиридонова Н.О.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю „Гарант-2010"

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Гарант-2010"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Сумської області від 21.08.2018 року у справі №920/433/18 задоволено клопотання ліквідатора ТОВ „Гарант-2010" Удовенка Р.П. про скасування обтяжень з нерухомого та рухомого майна банкрута. Скасовано обтяження на відчуження майнових активів ТОВ „Гарант-2010", перелік яких наведено в резолютивній частині ухвали.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ПАТ „Укрсоцбанк" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Сумської області від 21.08.2018 року у даній справі.

Подана апеляційна скарга обґрунтована неповним з'ясуванням судом першої інстанції обставин справи, а також порушенням норм матеріального та процесуального права

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Верховець А.А., Отрюх Б.В.

Ухвалою суду від 26.11.2018 року вищевказаною колегією суддів відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ „Укрсоцбанк" на ухвалу господарського суду Сумської області від 21.08.2018 року у справі №920/433/18, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 06.12.2018 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

У поданому через відділ документального забезпечення суду відзиві на апеляційну скаргу ліквідатор банкрута просить залишити її без задоволення у зв'язку з безпідставністю, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін, як законну та обґрунтовану. При цьому, вказує також на відсутність у скаржника права на оскарження прийнятих у справі судових рішень, оскільки рішення щодо визнання його грошових вимог до боржника не прийнято, а відтак банк не є кредитором у даній справі.

Ліквідатор банкрута в судовому засіданні 06.12.2018 року проти вимог скаржника, викладених в апеляційній скарзі, заперечував, просив залишити її без задоволення, а ухвалу господарського суду Сумської області від 21.08.2018 року у справі № 920/433/18 - без змін.

Представники скаржника та інших учасників провадження у справі в судове засідання не з'явилися, причини неявки суд не повідомили. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи на направляли.

У відповідності до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

06.12.2018 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення ліквідатора банкрута, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу господарського суду Сумської області від 21.08.2018 року у даній справі - залишити без змін, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закону про банкрутство).

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні господарського суду Сумської області перебуває справа № 920/433/18 про банкрутство ТОВ „Гарант-2010", провадження в якій порушено ухвалою суду від 19.06.2018 року за заявою боржника на підставі ст. 95 Закону про банкрутство.

Постановою господарського суду Сумської області від 25.06.2018 року ТОВ „Гарант-2010" визнано банкрутом, відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено Удовенка Р.П.; вирішено інші процедурні питання у справі.

Відповідне оголошення оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 25.06.2018 року за № 52328.

02.07.2018 року до господарського суду Сумської області надійшли клопотання ліквідатора банкрута Удовенка Р.П. про скасування обтяжень з нерухомого майна банкрута № 02-07/18-1 від 02.07.2018 року та про скасування обтяжень з рухомого майна банкрута № 02-07/18-2 від 02.07.2018 року.

В обґрунтування поданих клопотань ліквідатор вказує, що під час виконання ним повноважень ліквідатора та проведення ліквідаційної процедури було встановлено наявність арештів та інших обмежень, накладених на майнові активи боржника, які в силу ст. 38 Закону про банкрутство підлягають скасуванню.

За наслідками розгляду вказаних вимог, ухвалою господарського суду Сумської області від 21.08.2018 року у справі № 920/433/18 клопотання ліквідатора ТОВ „Гарант-2010" Удовенка Р.П. про скасування обтяжень з нерухомого та рухомого майна банкрута задоволено. Скасовано обтяження на відчуження майнових активів ТОВ „Гарант-2010", перелік яких наведено в резолютивній частині ухвали.

ПАТ „Укрсоцбанк" з даною ухвалою суду не погоджується та в апеляційній скарзі зазначає про те, що скасування записів про обтяження нерухомого майна іпотекою можливо виключно у визначених Законом України „Про іпотеку" випадках після припинення іпотеки, в свою чергу ст. 17 названого закону не містить такої підстави для припинення іпотеки, як визнання боржника банкрутом.

Досліджуючи питання щодо права ПАТ „Укрсоцбанк" звернення до суду з апеляційною скаргою, судом встановлено, що 13.07.2018 року ПАТ „Укрсоцбанк" звернулось до суду із заявою з грошовими вимогами до боржника у розмірі 17 999 063,15 грн., які виникли на підставі Генерального договору про здійснення кредитування № 750/7-010 від 28.01.2008 року, укладеного між ПАТ „Укрсоцбанк" та ВАТ „Гарант", правонаступником якого є ТОВ „Гарант-2010".

В забезпечення зазначених вимог за кредитом між банком та боржником укладено Договір іпотеки від 28.01.2008 року, за умовами якого в іпотеку передано нежитлові приміщення (пилоцех) загальною площею 3025,6 кв.м. за адресою: м. Суми, вул. Тополянська, 9.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України „Про іпотеку", у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця або визнання його банкрутом або при ліквідації юридичної особи - іпотекодавця іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання, якщо іпотекодержатель і правонаступник іпотекодавця не досягнуть згоди про інше.

Сукупний аналіз положень Закону про банкрутство, а також положень частини другої статті 33 Закону України „Про іпотеку" дають підстави вважати, що з моменту порушення провадження у справі про банкрутство права забезпеченого кредитора можуть вважатися порушеними, оскільки після порушення провадження у справі про банкрутство пред'явлення забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися лише у порядку, передбаченому Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та в межах провадження у справі про банкрутство, тому забезпечені кредитори набувають статусу учасника провадження у справі про банкрутство з моменту порушення такого провадження, а відтак, набувають і процесуальне право на оскарження процесуальних документів у справі про банкрутство (Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.06.2018 року у справі №914/355/17 та від 17.04.2018 у справі № 904/6950/17).

Таким чином, ПАТ „Укрсоцбанк", вимоги якого забезпечені іпотекою майна боржника, набув статусу учасника провадження у справі № 920/433/18 з моменту порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ „Гарант-2010", а відтак має право на оскарження ухвали господарського суду Сумської області від 21.08.2018 року, з огляду на що спростовуються доводи ліквідатора про відсутність у скаржника відповідного права.

Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення оскаржуваної банком ухвали місцевого господарського суду, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування з огляду на наступне.

Як було зазначено вище, ухвалою господарського суду Сумської області від 19.06.2018 року порушено провадження про банкрутство ТОВ „Гарант-2010", а постановою суду від 25.06.2018 року боржника визнано банкрутом, відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено Удовенка Р.П.; вирішено інші процедурні питання у справі.

З моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми наведеного Закону мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Згідно абз. 8 ч. 1 ст. 38 Закону про банкрутство, з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону про банкрутство, ліквідатор з дня свого призначення здійснює, в тому числі, такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону про банкрутство, усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, крім грошових коштів, що знаходяться на банківському рахунку умовного зберігання (ескроу) банкрута, об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, які в разі банкрутства підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством, у комунальну власність відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

Таким чином, з моменту відкриття щодо боржника ліквідаційної процедури всі без винятку обтяження його активів підлягають скасуванню. Це пов'язано з тим, що у процедурі ліквідації задоволення вимог кредиторів відбувається за рахунок коштів, отриманих від здійсненої у встановленому порядку реалізації майна банкрута, тому майно банкрута повинно бути вільним від будь-яких обтяжень. При цьому зняття заборон та інших обтяжень (обмежень) щодо розпорядження майном боржника, визнаного банкрутом, в силу імперативних приписів ст. 38 Закону про банкрутство є безумовним, стосується будь-яких органів і посадових осіб. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.03.2018 року у справі № 10/Б-5022/1359/2011).

За таких обставин, звільнення активів боржника з-під заборон та арештів на період процедури банкрутства та, як наслідок, виключення активів боржника з державного реєстру обтяжень майна, не суперечить приписам законодавства.

В свою чергу, наявність вказаних арештів та обтяжень майна банкрута унеможливлює виконання ліквідатором банкрута покладених на нього обов'язків щодо здійснення ліквідаційної процедури відповідно до вимог Закону про банкрутство.

На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що вказані вище арешти, обтяження та обмеження щодо розпорядження майном банкрута, зокрема ті, перелік яких наведено в резолютивній частині оскаржуваної банком ухвали від 21.08.2018 року, підлягають скасуванню в силу ст. 38 Закону про банкрутство.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на порушення судом норм процесуального права, зокрема про те, що в судовому засіданні 21.08.2018 року було розглянуто по суті клопотання ліквідатора про скасування обтяжень та прийнято рішення про їх задоволення, в той час коли іншою ухвалою суду від 21.08.2018 року розгляд клопотання ліквідатора про скасування обтяжень з майна боржника було відкладено на 04.10.2018 року, не знайшли свого підтвердження під час їх перегляду в апеляційному порядку, оскільки предметом оскаржуваної ухвали були клопотання ліквідатора про скасування обтяжень з майна банкрута № 02-07/18-1 від 02.07.2018 року та № 02-07/18-2 від 02.07.2018 року, а відкладено було розгляд клопотань ліквідатора про скасування обтяжень з майна банкрута № 19-07/18-1 від 19.07.2018 року та №19-07/18-2 від 19.07.2018 року, які є різними за своїм предметом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвалу господарського суду Сумської області від 21.08.2018 року у справі № 920/433/18 прийнято відповідно до норм законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставні, необґрунтовані та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної ухвали не вбачається.

Керуючись статтями 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України та Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк" на ухвалу господарського суду Сумської області від 21.08.2018 року у справі №920/433/18 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Сумської області від 21.08.2018 року у справі № 920/433/18 залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4. Справу повернути до господарського суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 11.12.2018 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді А.А. Верховець

Б.В. Отрюх