ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"12" грудня 2018 р.Справа № 922/3796/16 вх. № 3796/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Усатого В.О.

при секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

за участю:

представника ТОВ "Техноком" - Мица Ю.В.

представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

ліквідатора - не з"явився

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноком" (вх. №38465 від 21.11.2017 р.) в частині вимог щодо визнання недійсним правочину щодо автомобіля MITSUBISHI PAJERO WAGON та застосування наслідків недійсності правочину, а також заяви ліквідатора Споживчого товариства "Колос" Кошовського С.В. ( вх. №40808 від 06.12.2017 р.) про визнання недійсним договору купівлі-продажу

По справі за заявою Споживче товариство "Колос", м. Харків

до Споживче товариство "Колос", м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 06.12.2016 у справі №922/3796/16 Споживче товариство "Колос" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою суду від 22.12.2016 у справі №922/3796/16 ліквідатором СТ "Колос" призначено арбітражного керуючого Кошовського С.В.

До суду від кредитора ТОВ "Техноком" надійшла заява (вх. №38465 від 21.11.2017 р.) про визнання недійсними правочинів щодо відчуження майна банкрута, а саме:

- автомобіль CHEVROLET EPICA, 2007 року випуску, чорний, номер двигуна Х20D1068842K, номер кузова НОМЕР_1;

- автомобіль MITSUBISHI PAJERO WAGON, 2008 року випуску, чорний, номер двигуна НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_3;

- автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG, 2010 року випуску, коричневий, номер двигуна НОМЕР_4, номер кузова НОМЕР_5;

- автомобіль LAND ROVER RANGE ROVER, 2012 року випуску, синій, номер двигуна НОМЕР_6, номер кузова НОМЕР_7;

- автомобіль MERCEDES-BENZ GL 350 CDI, 2011 року випуску, сірий, номер двигуна НОМЕР_8, номер кузова НОМЕР_9.

Ухвалою суду від 24.11.2017 р. заяву ТОВ «Техноком» (вх. №38465 від 21.11.2017 р.) призначено до розгляду на 07.12.2017 р. на 12:50 годину, зобов'язано ліквідатора надати відзив на заяву.

Ухвалою суду від 06.12.2017 р. ОСОБА_2 заборонено відчужувати транспортний засіб Mitsubishi Pajero Wagon.

До суду від ліквідатора СТ "Колос" Кошовського С.В. надійшла заява ( вх. №40808 від 06.12.2017 р.), в якій ліквідатор просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу, оформлений у вигляді довідки-рахунку від 02.06.2015 №ВІА999889, виданої ТОВ "Автоконсалтинг Україна" (код 39080110) на ім'я ОСОБА_2 (РНКОПП НОМЕР_10) щодо транспортного засобу Mitsubishi Pajero Wagon, 2008 року випуску, чорного кольору, номер двигуна НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_3, державний реєстраційний номер НОМЕР_12, та зобов'язати ОСОБА_2 повернути СТ «Колос» вказаний автомобіль.

Ухвалою суду від 07.12.2017 р. об'єднано заяву ліквідатора (вх. №40808 від 06.12.2017 р.) із заявою ТОВ "Техноком" (вх. №38465 від 21.11.2017 р.) та призначено її до розгляду на 31.01.2018 р. на 11:30 годину.

Ухвалою суду від 31.01.2018 р. відкладено розгляд заяви ТОВ «Техноком», об'єднаної із розглядом заяв ліквідатора, на 22.03.2018 р. на 10:00 годину у зв'язку із необхідністю витребування доказів та залучення до участі у справі у якості свідка ОСОБА_5

Призначене судове засідання не відбулося у зв'язку із подачею ОСОБА_2 апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Харківської області від 07.12.2017 р. Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 27.03.2018 р. зазначену апеляційну скаргу повернуто апелянту.

Ухвалою суду від 26.04.2018 р. призначено розгляд заяви ТОВ "Техноком", об'єднаної із розглядом заяв ліквідатора, на 21.06.2018 р. на 11:20 годину.

В судовому засіданні 21.06.2018 р. судом оголошено перерву у розгляді справи до 25.06.2018 р.

В судовому засіданні 21.06.2018 р. кредитором ТОВ "Техноком" заявлено клопотання про ухвалення по кожній вимозі часткового рішення та продовження провадження в частині невирішених вимог.

Ухвалою суду від 25.06.2018 р. задоволено клопотання ТОВ "Техноком" про ухвалення по кожній вимозі часткового рішення та продовження провадження в частині невирішених вимог, задоволено заяву ТОВ "Техноком" в частині вимог щодо визнання недійсним правочину щодо автомобіля Volkswagen Touareg та застосування наслідків недійсності правочину та задоволено заяву ліквідатора Споживчого товариства "Колос" Кошовського С.В. (вх. №40806 від 06.12.2017 р.) про визнання недійсним договору купівлі-продажу, оформленого у вигляді довідки-рахунку та застосування наслідків недійсності правочину, а також, відкладено розгляд заяви ТОВ "Техноком" в частині невирішених вимог та заяв ліквідатора щодо інших транспортних засобів на 14.08.2018 р.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду від 25.06.2018 р., ОСОБА_6 звернулась до Харківського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 01.11.2018 р. апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишено без задоволення, ухвалу господарського суду Харківської області від 25.06.2018 р. у справі № 922/3796/16 залишено без змін.

13.11.2018 р. матеріали справи повернулись до господарського суду Харківської області.

Ухвалою суду від 14.11.2018 р. призначено розгляд заяви ТОВ "Техноком", об'єднаної із розглядом заяв ліквідатора, на 11.12.2018 р.

Від ліквідатора надійшла заява про розгляд заяви без його участі, оскільки він перебуває у щорічній відпустці.

В судовому засіданні 11.12.2018 р. представник ОСОБА_2 заперечувала проти заяви та вважає, що у суду немає правових підстав для визнання договору недійсним, оскільки ОСОБА_2 сплатила за придбаний товар.

Представник ТОВ "Техноком" заперечував щодо зазначеного представником ОСОБА_2, оскільки вартість придбаного автомобіля є набагато більшою за ту, що була сплачена.

В судовому засіданні 11.12.2018 р. оголошено перерву до 12.12.2018 р.

Учасники процесу наполягали кожний на своїй вимозі.

Відповідно до ч. 3 ст. 233 ГПК України якщо в одному провадженні об'єднані кілька взаємопов'язаних самостійних вимог, суд може ухвалити по будь-якій вимозі часткове рішення та продовжити провадження в частині невирішених вимог. Якщо за вимогами, об'єднаними в одне провадження, відповідачем є одна особа, ухвалення часткового рішення не допускається у разі обґрунтованих заперечень з боку відповідача.

Суд вважає за можливе розглянути заяву кредитора ТОВ "Техноком" в частині вимог щодо визнання недійсним правочину щодо автомобіля Mitsubishi Pajero Wagon, 2008 року випуску, чорного кольору, номер двигуна НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_3, державний реєстраційний номер НОМЕР_12, та застосування наслідків недійсності правочину.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників судового процесу, суд встановив наступне.

В обґрунтування своєї заяви кредитор ТОВ «Техноком» зазначає, що СТ «Колос» відчужено відповідні транспортні засоби за цінами, які явно не відповідають дійсній вартості відповідного майна, інтересам кредиторів завдано істотної шкоди, адже фактично майно вибуло з ліквідаційної маси боржника. Кредитор вказує, що вчинення таких правочинів суперечить основній меті підприємництва.

В обґрунтування своєї заяви ліквідатор СТ "Колос" Кошовський С.В. зазначає, що відчуження транспортного засобу Mitsubishi Pajero Wagon на користь ОСОБА_2 здійснено з метою зменшення обсягу майна та активів СТ "Колос", відповідне відчуження відбулось на безоплатній основі, правочин не відповідає статутній меті діяльності товариства, дії учасників правочину не були направлені на реальне настання правових наслідків, договір купівлі-продажу удаваний та приховує договір дарування автомобіля.

Судом встановлено, що 09.07.2011 р. СТ "Колос" придбано транспортний засіб Mitsubishi Pajero Wagon, 2008 року випуску, чорного кольору, номер двигуна НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_3, державний реєстраційний номер НОМЕР_12. 16.06.2015 р. транспортний засіб перереєстровано на нового власника - ОСОБА_2 на підставі довідки-рахунку №ВІА999889 від 02.06.2015 р., виданої ТОВ "Автоконсалтинг Україна".

Щодо створення умов для забезпечення всебічного та об'єктивного розгляду справи суд зазначає наступне.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.09.2017 р. зобов'язано РСЦ в Харківській області МВС України надати відомості про транспортні засоби, що коли-небудь були зареєстровані за СТ «Колос», належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких відбувалось їх відчуження, відомості про теперішніх власників зазначених транспортних засобів.

Згідно листа РСЦ в Харківській області МВС України від 09.10.2017 р. №31/20-4370 документи, на підставі яких відбувалося відчуження транспортних засобів, зберігаються у торговельних організаціях:

-Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРИМАК АВТОЕКСПЕРТ" (м.Харків, вул.Червономаяцька, 16);

-Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІМЕТРЕЛ" (м. Харків, вул.Старошишківська, 2),

Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТОКОНСАЛТІНГ УКРАЇНА" (м.Харків, вул.Маліновська, 7, оф. 31);

- Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТОПРОВАЙДЕР" (м. Київ, вул. Ярославська,11В, оф. 104А);

- Торговельна фірма "АВТОЛЮБИТЕЛЬ" (м. Харків, вул. Острогожського, 7).

З метою забезпечення повного та всебічного встановлення об'єктивних обставин справи ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.12.2017 р. задоволено клопотання ТОВ "Техноком" про витребування документів, витребувано у наступних осіб:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРИМАК АВТОЕКСПЕРТ" (м.Харків, вул.Червономаяцька, 16);

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІМЕТРЕЛ" (м. Харків, вул.Старошишківська, 2,

-Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТОКОНСАЛТІНГ УКРАЇНА" (м.Харків, вул. Маліновська, 7, оф. 31);

Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТОПРОВАЙДЕ" (м. Київ, вул.Ярославська, 11В, оф. 104А);

Торговельна фірма «АВТОЛЮБИТЕЛЬ» (м. Харків, вул. Острогожського, 7)

засвідчені копії усіх документів (включаючи довідки-рахунки, договори та інші документи), якими оформлювалося відчуження Споживчим товариством «КОЛОС» () відповідних транспортних засобів, у тому числі автомобіля Mitsubishi Pajero Wagon, 2008 року випуску, чорного кольору, номер двигуна НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_3, державний реєстраційний номер НОМЕР_12.

Щодо автомобіля Mitsubishi Pajero Wagon в матеріалах справи наявні такі документи: заява від 02.06.2015 р. №64993673, заява від 02.06.2015 р. №5826, довідка-рахунок №ВІА999889 від 02.06.2015 р.

Суд зазначає, що ОСОБА_2 висловила свою позицію відносно суті спору, надала відзив на заяву кредитора та ліквідатора, об'єктивно мала можливість подати докази в обґрунтування своєї позиції.

В обґрунтування своєї позиції ОСОБА_2 зазначає, що у керівника СТ "Колос" були повноваження на відчуження автомобіля, вона оплатила його вартість та є добросовісним набувачем.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України (в редакції, чинній на момент початку розгляду спору) господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом.

Таким чином, судом створено всі умови для забезпечення всебічного та об'єктивного розгляду справи та суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 81 ГПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 656 ЦК України особливості купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватись законом.

Особливості купівлі-продажу транспортного засобу передбачені Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 (далі - Порядок), яким визначено механізм провадження торговельної діяльності у сфері оптової та роздрібної торгівлі автомобілями, автобусами, мотоциклами всіх типів, марок і моделей, причепами, напівпричепами та мотоколясками, тракторами, самохідними шасі, самохідними сільськогосподарськими, дорожньо-будівельними і меліоративними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами та транспортними засобами вітчизняного та іноземного виробництва (далі - транспортні засоби) та їх складовими частинами (двигуни, шасі, кузови, рами), що мають ідентифікаційні номери, а також тими транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, які перебували в користуванні і були зареєстровані в установленому законодавством порядку.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, зокрема, є довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Таким чином, довідка-рахунок підтверджує реалізацію транспортного засобу, тобто перехід права власності на транспортний засіб від продавця до покупця та фактично є оформленням договірних відносин купівлі-продажу транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За своєю правовою природою довідка-рахунок є наслідком ряду дій власника (продавця), дилера та покупця, які спрямовані на набуття останнім права власності, виступає правовстановлюючим документом та, відповідно, є правочином. Аналогічна позиція неодноразово висловлювалась судами касаційної інстанції, які наголошують на тому, що довідка-рахунок є правовстановлюючим документом на транспортний засіб та за своєю суттю є договором купівлі-продажу (ухвала ВССУ від 22.10.2014 у справі №6-19553св14, ухвала ВССУ від 26.08.2015 у справі №6-15528св15 тощо).

Зокрема, ВССУ у своїй ухвалі від 13.07.2016 у справі №686/14686/14-ц зазначив наступне: «довідка-рахунок - це документ, який виконує функції договору купівлі-продажу автотранспортного засобу, згідно з якою власник автомобіля зобов'язується передати права на володіння транспортним засобом покупцеві, а той, у свою чергу, повинен сплатити власнику заздалегідь узгоджену суму і вступити в права власності. Довідка-рахунок підтверджує реалізацію транспортного засобу, перехід права власності на транспортний засіб від продавця до покупця та є оформленням договірних відносин купівлі-продажу транспортного засобу».

З довідки-рахунку від 02.06.2015 р. серії ВІА №999889 вбачається, що 02.06.2015 р. на користь ОСОБА_2 відчужено транспортний засіб Mitsubishi Pajero Wagon, номер кузова НОМЕР_3 за ціною 5000,00 грн. (п'ять тисяч гривень).

Згідно із п. 14 Порядку, усі графи довідки-рахунка, акта приймання-передачі та біржової угоди заповнюються друкарським способом або від руки одним почерком, підписуються відповідальною особою суб'єкта господарювання та скріплюються круглою печаткою.

Відповідно до п. 31 Порядку, розрахунки за продані транспортні засоби та їх складові частини, що мають ідентифікаційні номери, проводяться в готівковій та/або безготівковій формі. Споживачеві в обов'язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на суму здійсненої операції, який засвідчує факт купівлі транспортного засобу та його складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Судом встановлено, що у довідці-рахунку від 02.06.2015 р. серії ВІА №999889 у графі «грошові кошти, одержані касою торгівельною організацією» не зазначено суму грошових коштів та підписи бухгалтера і касира про отримання коштів.

Також, в матеріалах справи відсутній розрахунковий документ, який підтверджує факт оплати ОСОБА_2 вартості транспортного засобу.

У листі Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 06.01.2017 р. №4/АК/20-30-08-03 міститься перелік всіх розрахункових рахунків СТ «Колос», що коли-небудь були відкриті у банківських установах.

Ліквідатором СТ «Колос» Кошовським С.В. долучено до матеріалів справи банківські виписки з усіх розрахункових рахунків боржника, а саме:

Виписка по особовому рахунку у ПАТ КБ «Стандарт» на 5 арк.;

Виписка по особовому рахунку у ПАТ «КБ «Преміум» на 2 арк.;

Виписка по особовому рахунку №7526 у ПАТ «КБ «Хрещатик» на 3 арк.;

Виписка по особовому рахунку №7526 у ПАТ «КБ «Хрещатик» на 2 арк.;

Виписка по особовому рахунку №7526 у ПАТ «КБ «Хрещатик» на 20 арк.;

Виписка по особовому рахунку №7526 у ПАТ «КБ «Хрещатик» на 80 арк.;

Виписка по особовому рахунку у ПАТ «Сбербанк» на 1 арк.;

Виписка по особовому рахунку №2384 у АТ «ОТП Банк» на 7 арк. /копія, завірена банком/;

Виписка по особовому рахунку №2384 у АТ «ОТП Банк» на 90 арк. копія, завірена банком/;

Виписка по особовому рахунку №2384 у АТ «ОТП Банк» на 1 арк. копія, завірена банком/;

Виписка по особовому рахунку №2384 у АТ «ОТП Банк» на 1 арк. копія, завірена банком/.

При цьому, з банківських виписок боржника вбачається, що за період з укладання правочину та по теперішній час грошові кошти в рахунок реалізації автомобіля на банківські рахунки СТ «Колос» не надходили.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні будь-які докази здійснення оплати ОСОБА_2 вартості транспортного засобу.

Станом на момент укладення оскаржуваного правочину СТ "Колос" мало статус платника ПДВ.

З огляду на положення ст. 201-203 ПК України платник ПДВ зобов'язаний щомісяця подавати до контролюючого органу податкові декларації та накладні, в яких відображаються господарські операції, здійснені протягом місяця.

Листом ГУ ДФС у Харківській області від 22.12.2017 р. №29151/10/20-40-12-13-26 надано реєстр податкових накладних СТ «Колос» згідно даних єдиного реєстру податкових накладних за період лютий та червень 2015 року. З відомостей у розділі податкові зобов'язання 01.06.2015-30.06.2015 року вбачається, що СТ «Колос» відображено операцію з реалізації транспортного засобу Mitsubishi Pajero Wagon за ціною 11153,77 гривень.

Тобто, вартість автомобіля, зазначена у довідці-рахунку та відображена у податковому обліку СТ "Колос", відрізняються.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Виходячи з сукупного аналізу зазначених норм, факт здійснення господарської операції підтверджується виключно первинними документами. Такими первинними документами щодо купівлі-продажу (поставки) товарів, є договори, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, акти приймання-передачі тощо; щодо надання послуг та виконання робіт - відповідні акти наданих послуг/виконаних робіт тощо; щодо здійснення розрахунків (руху коштів) - платіжні доручення, касові ордери, банківській виписки.

Бухгалтерський облік здійснюється виключно на підставі первинних документів, а отже є похідним та без наявності самих первинних документів не може підтверджувати або спростовувати факт здійснення господарських операцій. Враховуючи те, що питання організації та ведення бухгалтерського обліку на підприємстві належить до компетенції його власника або уповноваженого органу, відображення господарських операцій у бухгалтерському обліку залежить виключно від самого суб'єкта господарювання та від правильності внесення інформації на підставі первинних документів відповідальною особою підприємства.

Відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» права і обов'язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку.

Тобто, відсутність відомостей про господарську операцію у внутрішньому бухгалтерському обліку підприємства за умови наявності відповідних первинних документів, не спростовує таку операцію і не свідчить про відсутність прав та обов'язків сторін, що з неї витікають.

І, навпаки, відображення господарських операцій у бухгалтерському обліку підприємства за умови відсутності відповідних первинних документів не може свідчити про факт здійснення таких господарських операцій, тобто не підтверджує наявність відповідних прав та обов'язків сторін за такими операціями.

Тобто, вбачаються явні суперечності у довідці-рахунку та податковому обліку СТ "Колос", що, з урахуванням інших обставин спірних правовідносин, унеможливлює встановлення дійсних фактичних умов правочину, укладеного між сторонами.

У будь-якому випадку відображення у бухгалтерському обліку СТ "Колос" відомостей про реалізацію транспортного засобу не може свідчити про факт здійснення оплати вартості автомобіля за умови відсутності такої інформації, зафіксованої у відповідних первинних документах (банківських виписках, розрахункових документах).

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон), спеціальною підставою недійсності правочину, стороною якого є боржник, виступає безоплатне відчуження майна, прийняття зобов'язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмова від власних майнових вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України загальними вимогами, необхідними для чинності правочину, є:

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

З огляду на положення ст. 655 ЦК України однією із обов'язкових ознак договору купівлі-продажу є його оплатний характер.

Судом встановлено, що відчуження транспортного засобу фактично відбулось на безоплатній основі.

Положеннями ст. 20 Закону відчуження майна на безоплатній основі є однією з підстав для визнання такого правочину недійсним.

Відсутність оплати за договором слугує підставою для визнання такого договору недійсним в силу положень ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Аналогічна позиція висловлена Вищим господарським судом України у постанові від 06.12.2017 р., якою залишено без змін постанову Одеського апеляційного господарського суду від 04.07.2016 у справі №923/451/14.

Відповідно до Статуту СТ "Колос" в редакції, яка діяла в момент здійснення правочину, товариство створене у відповідності до Закону України "Про споживчу кооперацію", його метою є поліпшення економічного та соціального стану його членів.

Суд враховує, що безоплатне відчуження майна товариства суперечить основній меті діяльності СТ "Колос", позбавлене будь-якого економічного сенсу для членів товариства.

Вищий господарський суд України неодноразово висловлював позицію стосовно того, що невідповідність правочину статутним цілям товариства є підставою для визнання такого договору недійсним (наприклад, постанова від 28.12.2010 у справі №19/87-10, постанова від 12.11.2011 у справі №5023/1772/11, постанова від 21.01.2011 у справі №19/109-10 тощо).

Відповідно до ст. 28 Статуту СТ "Колос" до виключної компетенції Загальних зборів товариства, окрім іншого, відноситься прийняття рішень про відчуження основних засобів. В свою чергу, до повноважень генерального директора відноситься укладення правочинів щодо відчуження основних засобів виробництва тільки за згодою Загальних зборів.

Аналогічні положення закріплені у ст. 22 Статуту СТ "Колос".

Таким чином, для відчуження транспортного засобу обов'язковою є наявність відповідного рішення загальних зборів членів (засновників) товариства.

В матеріалах справи наявна заява свідка ОСОБА_5, в якій свідок підтверджує, що ним разом з іншими засновниками СТ «Колос» на загальних зборах членів (засновників) СТ "Колос" у червні 2015 року були надані повноваження директору Юркіну О.В. на відчуження транспортних засобів, у тому числі автомобіля Mitsubishi Pajero Wagon.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 26.04.2018 р. зобов'язано ОСОБА_5 надати протокол загальних зборів засновників СТ "Колос" та відповідне рішення про надання повноваження керівнику Юркіну О.В. на відчуження автотранспортних засобів.

Незважаючи на те, що судом створено всі умови для надання доказів, зокрема рішення засновників, відповідний протокол до суду не надано.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що керівник СТ "Колос" вчинив правочин від імені товариства, не маючи достатнього обсягу повноважень та цивільної дієздатності для укладення і підписання оскаржуваного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Докази подальшого схвалення оскаржуваного правочину в матеріалах справи відсутні.

Суд зауважує, що внаслідок оскаржуваного договору, укладеного з численними порушеннями положень чинного законодавства, СТ "Колос" втратило певний обсяг активу, який міг бути використаний для погашення вимог кредиторів. З метою відновлення та належного формування ліквідаційної маси, для забезпечення інтересів кредиторів та погашення заборгованості СТ "Колос", враховуючи порушення положень чинного законодавства при укладенні оскаржуваного правочину, суд приходить до висновку, що відповідний правочин підлягає визнанню недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону , правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора, окрім іншого, з тієї підстави, що боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог.

Виходячи з аналізу ст. 20 Закону, норма вказаної статті регулює відносини, що виникли між боржником, кредитором та іншими особами з приводу дій боржника щодо розпорядження своїм майном, вчинені в період до порушення справи про банкрутство або після порушення справи про банкрутство. Вказана стаття визначає підстави оспорювання майнових дій боржника з метою забезпечення зберігання майна в інтересах кредиторів або повернення майна боржника, у разі його вибуття, до ліквідаційної маси (постанова Вищого господарського суду України від 08.11.2016, прийнятій у справі №43/75-15/7-б) .

Окрім спеціальних підстав визнання правочину недійсним, передбачених ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», статтею 203 ЦК України також встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину, має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За наявності невідповідності правочину вимогам Цивільного та (або) Господарського кодексів України, такий правочин може бути визнаний недійсним в позовному провадженні на підставі норм загального цивільного законодавства. Ліквідатор боржника при виконанні покладених на нього законом обов'язків не обмежений строками, встановленими ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а в разі наявності передбачених законом підстав, не позбавлений права на звернення до суду з позовом про визнання правочинів недійсними на підставі ст.ст.203,215 ЦК України в межах строку позовної давності. (постанова Вищого господарського суду від 30.11.2016 р.по справі №604/7920/15).

Вищий господарський суд України у своїй постанові від 01.08.2017 р., прийнятій у справі №910/28256/15, зазначив наступне: «з огляду на сферу регулювання Закону № 2343-XII загалом і за змістом зазначеної норми статті 20, вона є спеціальною по відношенню до загальних, установлених ЦК підстав для визнання правочинів недійсними, тобто ця норма передбачає додаткові, специфічні підстави для визнання правочинів недійсними, які характерні виключно для правовідносин, що виникають між боржником і кредитором у процесі відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом. Згідно з частиною другою статті 4 ЦК основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Відповідно до положень частини третьої статті 104 ЦК порядок припинення юридичної особи в процесі відновлення її платоспроможності або банкрутства встановлюється законом. Таким чином і з огляду на положення статей 4, 104, 110- 112 ЦК, Закон № 2343-XII є частиною цивільного законодавства, що не виключає можливості застосування до правовідносин, які регулює цей спеціальний Закон, також норм ЦК, зокрема щодо загальних підстав для визнання недійсними правочинів за участі боржника.».

Таким чином, на підставі досліджених матеріалів справи судом встановлено, що при вчиненні спірного правочину порушено вимоги щодо укладання договору (ст. 627, 628, 638 ЦК України, ст. 179, 180 ГК України); відсутні докази сплати покупцем коштів за придбане майно, наслідком чого стало фактичне неотримання коштів кредиторів, що є безумовним порушення прав та майнових інтересів останніх, а отже, об'єктивно вбачається не відповідність змісту правочинів загальним вимогам чинного законодавства щодо чинності правочинів (ч. 1 ст. 203 ЦК України).

Посилання ОСОБА_2 щодо того, що вона є добросовісним набувачем не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Враховуючи конструкцію ст. 388 ЦК України дослідження питання щодо добросовісності набувача здійснюється у разі, які майно відчужено на відплатній основі. У зв'язку з тим, що вартість автомобіля не була сплачена та правочин фактично є безоплатним, суд не приймає до уваги відповідні доводи ОСОБА_2

Верховний суд України у своїй постанові від 13.04.2016 у справі №3-304гс16 зазначив наступне: «оспорюваний договір суперечить положенням статей 526, 610, 629 ЦК, статті 193 ГК щодо належного виконання прийнятих зобов'язань, статті 84 ЦК, статей 3, 42, 43, 44 ГК щодо здійснення підприємницької діяльності з метою одержання прибутку, та не спрямований на настання правових наслідків, обумовлених ним, що є самостійною підставою для визнання правочину недійсним згідно з частиною четвертою статті 203 ЦК та частиною першою статті 215 ЦК.»

Відповідно до ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до п. 5 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 №9 відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Відповідно до п. 2.5. постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29.05.2013 №11 правочини, які не відповідають вимогам закону, не породжують будь-яких бажаних сторонам результатів, незалежно від волі сторін та їх вини у вчиненні незаконного правочину. Правові наслідки таких правочинів настають лише у формах, передбачених законом, - у вигляді повернення становища сторін у початковий стан (реституції) або в інших.

На підставі наведених вище обставин справи, які свідчать про наявність підстав для визнання правочину недійсним, враховуючи зазначені норми щодо наслідків визнання правочину недійсним, суд вважає необхідним застосувати наслідки недійсності правочину (реституції).

Відповідно до п. 2.16 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29.05.2013 №11 судове рішення про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи про витребування майна з чужого незаконного володіння особи, за якою зареєстровано право власності на майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає такій реєстрації, за позивачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 10, ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати: поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст. 73, 74, 81, 86, 91, 98, 104, 232-235 ГПК України, ст. 202, 203, 215, 216, 235, 241, 656 ЦК України, ст. 2, 4, 10, 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009,

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноком»(вх.№ 38465 від 21.11.2017р.) про ухвалення по кожній вимозі часткового рішення та продовження провадження в частині невирішених вимог.

Задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноком» (вх. №38465 від 21.11.2017 р.) в частині вимог щодо визнання недійсним правочину щодо автомобіля MITSUBISHI PAJERO WAGON, 2008 року випуску, чорний, номер двигуна НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_3, та застосування наслідків недійсності правочину.

Задовольнити заяву ліквідатора Споживчого товариства «Колос» Кошовського С.В. ( вх. №40808 від 06.12.2017 р.) про визнання недійсним договору купівлі-продажу, оформленого у вигляді довідки-рахунку від 02.06.2015 №ВІА999889, виданої ТОВ «Автоконсалтинг Україна» (код 39080110) на ім'я ОСОБА_2 (РНКОПП НОМЕР_10) щодо транспортного засобу Mitsubishi Pajero Wagon, 2008 року випуску, чорного кольору, номер двигуна НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_3, державний реєстраційний номер НОМЕР_12, та зобов'язання ОСОБА_2 повернути СТ «Колос» вказаний автомобіль.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу, оформлений у вигляді довідки-рахунку від 02.06.2015 №ВІА999889, виданої ТОВ «Автоконсалтинг Україна» (код 39080110) на ім'я ОСОБА_2 (РНКОПП НОМЕР_10) щодо транспортного засобу Mitsubishi Pajero Wagon, 2008 року випуску, чорного кольору, номер двигуна НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_3, державний реєстраційний номер НОМЕР_12.

Застосувати наслідки недійсності правочину шляхом повернення становища сторін у початковий стан, а саме: повернути у власність Споживчого товариства «Колос» () транспортний засіб Mitsubishi Pajero Wagon, 2008 року випуску, чорного кольору, номер двигуна НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_3, державний реєстраційний номер НОМЕР_12, який передати ліквідатору Споживчого товариства «Колос» Кошовському Сергію Васильовичу (РНКОПП НОМЕР_11).

Копію ухвали суду направити ТОВ «Техноком», ліквідатору, ОСОБА_2

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в строки, передбачені ст. 256 ГПК України, шляхом подачі апеляційної скарги.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 17.12.2018 р.

Суддя Усатий В.О.