РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2018 м. КиївСправа № 910/8104/18

За позовом: компанії "WTORPLAST";

до: товариства з обмеженою відповідальністю "ВИДАВНИЧИЙ ДІМ "МЕДІА-ДК";

про: спростування недостовірної інформації.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Данилова К.А.

відповідача: Опришко Л.В., Демідова О.І.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Компанія "WTORPLAST" звернулася до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ВИДАВНИЧИЙ ДІМ "МЕДІА-ДК" про спростування недостовірної інформації.

Позовні вимоги мотивовані тим, що інформація, поширена в мережі Інтернет на Інтернет ресурсі https://magazine.nv.ua в електронній версії журналу "Новое время", випуск № 13, власником якого є відповідач, є недостовірною, та такою, що підлягає спростуванню, оскільки є негативною та такою, що дискредитує професійну діяльність позивача та не відповідає дійсності.

Ухвалою господарського суду від 22.06.2018 № 910/8104/18 вказану позовну заяву залишено без руху на підставі п. 8 ч. 3 ст. 162 ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України та встановлено строк на усунення недоліків позовної заяви - 7 (сім) днів з дня вручення даної ухвали.

До господарського суду в межах строку надійшла заява позивача з якої вбачається, що позивачем усунуті недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі господарського суду від 22.06.2018 № 910/8104/18.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 04.07.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/8104/18 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 30.07.2018.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив, оскільки на його думку спірна інформація є достовірною, частина інформації, яку позивач вимагає видалити не відноситься до нього. Крім того, на думку відповідача позивачем не надано жодного обґрунтування щодо того, яким чином ця інформація впливає на його законні права та інтереси, не зазначено необхідності видалення цієї інформації із спірної статті.

Судове засідання призначене на 30.07.2018 не відбулось у зв'язку із перебуванням судді Балац С.В. у відпустці.

Ухвалами господарського суду м. Києва від 20.07.2018 сторони повідомлені про призначення підготовчого судового засідання на 08.08.2018.

В підготовчому засіданні 08.08.2018 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено судове засідання на 10.09.2018.

Позивач скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив, в якій вказано про те, що позивач не визнає обставини та доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву.

В підготовчому засіданні 10.09.2018 оголошено перерву до 01.10.2018.

Крім того, в судовому засіданні 10.09.2018 судом розглянуто клопотання сторін, а саме:

- відмовлено у задоволенні клопотання позивача про здійснення розгляду справи у закритому судовому засіданні, оскільки матеріали справи не містять документів з грифом "таємно";

- відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі, оскільки відсутні підстави;

- відмовлено у задоволенні клопотання позивача про залучення державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "УКРСПЕЦЕКСПОРТ"до участі у справі якості третьої особи, як не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, з тієї підстави, що рішення з даного спору не вплине на права або обов'язки державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "УКРСПЕЦЕКСПОРТ" щодо однієї з сторін.

- відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів, а саме: інформації та копії документів щодо поставки та перевезення через митний кордон України шасі та башт БМП-1, в рамках угоди між державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "УКРСПЕЦЕКСПОРТ" та позивачем, оскільки клопотання не відповідає ст. 81 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 167 Господарського процесуального кодексу України, надав суду заперечення на відповідь на відзив, в яких вказав про те, що оскаржувана інформація є достовірною та такою, що має під собою необхідне фактичне підґрунтя. Також відповідач вказує на належний спосіб захисту обраний позивачем.

Судове засідання призначене на 01.10.2018 не відбулось у зв'язку із перебуванням судді Балац С.В. на лікарняному.

Ухвалами господарського суду м. Києва від 08.11.2018 сторони повідомлені про призначення підготовчого судового засідання на 19.11.2018.

В судовому засіданні 19.11.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.12.2018.

Крім того, в судовому засіданні відмовлено у задоволенні повторного клопотання відповідача про витребування доказів, а саме: інформації та копії документів щодо поставки та перевезення через митний кордон України шасі та башт БМП-1, в рамках угоди між державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "УКРСПЕЦЕКСПОРТ" та позивачем, оскільки клопотання необґрунтоване та не відповідає ст. 81 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 12.12.2018 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважного представника відповідача по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах справи, господарський суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В :

05.04.2018 в електронній версії журналу "Новое время", випуск № 13, на інтернет ресурсі https://magazine.nv.ua була розміщена стаття "Служили два товарища: секретные оборонные заказы стали золотой жилой для представителей власти".

В зазначеній статті, зокрема, міститься наступне:

" Один из самых странных контрактов, заключенных МО в 2016- 2017 годах, касается поставок Житомирским бронетанковым заводом (ЖБЗ) боевых машин пехоты (БМП).

Предприятие закупало списанные с вооружения БМП-1 1980-х годов выпуска у компании Wtorplast из Польши. Польская компания в свою очередь изначально покупала их у чешской компании Excalibur Army по €20-25 тыс. за единицу - по цене металлолома, согласно документам, имеющимся в распоряжении НВ. Wtorplast разбирала БМП - отделяла башни от шасси.

Далее ЖБЗ завозил все это по отдельности в Украину: каждая башня оценивалась в $66 тыс., а каждое шасси - по $99 тыс. Завод "ремонтировал" БМП - попросту соединял ранее разобранные части. Стоимость работ составляла еще $40 тыс. за единицу.

В итоге БМП стоимостью €20 тыс. обходилась украинскому оборонному бюджету в $205 тыс. Только в прошлом году в рамках контракта с ЖБЗ Минобороны закупило 200 боевых машин, потратив на них $41 млн."

Позивач вважає, що поширена інформація у статті "Служили два товарища: секретные оборонные заказы стали золотой жилой для представителей власти" щодо позивача є недостовірною та такою, що підлягає спростуванню, оскільки є негативною та такою, що дискредитує професійну діяльність позивача та не відповідає дійсності.

Отже, позивач просить зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю "ВИДАВНИЧИЙ ДІМ "МЕДІА-ДК", як власника електронної версії журналу "Новое время", у строк не пізніше десяти календарних днів з дати набрання законної сили судового рішення у даній справі, видалити розміщену на інтернет ресурсі https://magazine.nv.ua в електронній версії журналу "Новое время", випуск № 13, у статті "Служили два товарища: секретные оборонные заказы стали золотой жилой для представителей власти" інформацію, в частині відомостей щодо компанії "WTORPLAST".

Сторонами спору не заперечується зміст оспорюваної інформації та розміщення на інтернет ресурсі https://magazine.nv.ua.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про інформацію", інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Статтею 4 Закону України "Про інформацію" встановлено, що суб'єктами інформаційних відносин є: фізичні особи; юридичні особи; об'єднання громадян; суб'єкти владних повноважень, а об'єктом інформаційних відносин є інформація.

Як визначено статтею 5 Закону України "Про інформацію", кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про інформацію" визначено, що право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб'єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації.

Згідно з частиною 2 наведеної статті визначено, що ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Відповідно до ст. 91 Цивільного кодексу України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

Статтею 94 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична особа має право на недоторканість її ділової репутації, та таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Частиною 4 ст.32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, використанням, і поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно з положеннями статті 277 Цивільного кодексу України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

На підтвердження недостовірності інформації: "Один из самых странных контрактов, заключенных МО в 2016- 2017 годах, касается поставок Житомирским бронетанковым заводом (ЖБЗ) боевых машин пехоты (БМП).

Предприятие закупало списанные с вооружения БМП-1 1980-х годов выпуска у компании Wtorplast из Польши. Польская компания в свою очередь изначально покупала их у чешской компании Excalibur Army по €20-25 тыс. за единицу - по цене металлолома, согласно документам, имеющимся в распоряжении НВ. Wtorplast разбирала БМП - отделяла башни от шасси.", позивачем подано копії витягу з контракту №USE-18.3-45-R/KI-16 від 13.04.2016 укладеного між державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "УКРСПЕЦЕКСПОРТ та компанією "WTORPLAST". Відповідно до п. 1.2. контракту №USE-18.3-45-R/KI-16 від 13.04.2016 сторонами визначено, країна походження виробів - Словацька Республіка, виробник - компанія "VERSOR s.r.o", Словацька Республіка.

Відповідачем не надано доказів та відповідно не доведено придбання товару позивачем у чешскої компанії Excalibur Army по €20-25 тис. за одиницю.

Щодо підтвердження інформації: "Далее ЖБЗ завозил все это по отдельности в Украину: каждая башня оценивалась в $66 тыс., а каждое шасси - по $99 тыс. Завод "ремонтировал" БМП - попросту соединял ранее разобранные части. Стоимость работ составляла еще $40 тыс. за единицу", відповідачем подано копії Дозволу Державної служби експортного контролю України експортер - компанія "WTORPLAST" імпортував шасі бойової машини піхоти БМП-1АК у кількості 93 шт. вартістю 9.207.000,00 доларів США., тобто 99.000, 00 доларів США. та башту бойової машини піхоти БМП-1АК у кількості 93 шт. вартістю 6.138.000,00 доларів США., тобто 66.000, 00 доларів США.

Оскільки позивачем не спростовано, то зазначене підтверджує купівлю державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "УКРСПЕЦЕКСПОРТ у позивача товару за вказану у статті вартість.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 277 Цивільного кодексу України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

При цьому за змістом приписів статті 91 Цивільного кодексу України право на спростування недостовірної інформації, передбачене статтею 277 Цивільного кодексу України, належить не лише фізичним, але й юридичним особам у передбачених законом випадках, у тому числі як спосіб судового захисту проти поширення інформації, що шкодить діловій репутації господарюючого суб'єкта (підприємця).

Відповідно до статей 94, 277 Цивільного кодексу України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Видалення із статті її частини не відповідає встановленими законом способам захисту та може призвести до порушення цілісності статті та її змісту.

Належними способами захисту у спорах даної категорії є спростування недостовірної інформації або забезпечення права на відповідь.

Підсумовуючи викладені вище обставини та враховуючи обраний позивачем спосіб захисту, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, суд керуючись п. 2 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає витрати по сплаті судового збору на позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 21.12.2018

Суддя С.В. Балац