СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2018 р. Справа № 922/1919/18

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий:

судді:

при секретарі судового засідання:

Зубченко І.В. (доповідач),

Радіонова О.О., Чернота Л.Ф.

Трубниковій Ю.О.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю “Астат Фарм”, м.Мерефа Харківської області

на рішення

господарського суду

Харківської області

ухвалене

11.09.2018р. (повний текст підписано 14.09.2018р. у м.Харків)

у справі

№922/1919/18 (суддя Кухар Н.М.)

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма “Фармаком”, м.Харків

до

Товариства з обмеженою відповідальністю “Астат Фарм”, м.Мерефа Харківської області

про

стягнення 11997,87грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма “Фармаком”, м.Харків, позивач, звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю “Астат Фарм”, м.Мерефа Харківської області, про стягнення заборгованості за договором поставки №01/04/12-Я-11 від 01.04.2012р. у розмірі 11997,87грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 11.09.2018р. (повний текст підписано 14.09.2018р.) у справі №922/1919/18 позовні вимоги задоволені в повному обсязі як такі, що є обґрунтованими та підтвердженими наявними у матеріалах справи доказами.

Не погодившись із зазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю “Астат Фарм” через господарський суд Харківської області звернулося до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 11.09.2018р. у справі №922/1919/18 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно доводів скаржника, рішення господарського суду Харківської області винесене за наслідками неповного з’ясування обставин, що мають значення для справи, а висновки, викладені у рішенні суду, не відповідають обставинам справи. В обґрунтування своєї позиції апелянт звертає увагу на сукупність наступних обставин:

-          обов’язок оплати товару за договором поставки №01/04/12-Я-11 від 01.04.2012р. настає тільки після реалізації товару в роздріб, а будь-яких документів на підтвердження продажу спірного товару позивачем не надано, у зв’язку з чим обов’язок по оплаті не настав;

-          Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма “Фармаком” не дотримано вимог п.п.6.2, 6.3 договору, згідно яких з настанням граничного терміну реалізації товару (90 днів до закінчення строку придатності товару) постачальник зобов’язаний вивезти нереалізований товар у 5 (п’яти) денний термін;

-           висновок суду про не надання покупцем звітів про реалізацію товару є помилковим і таким, що зроблений лише на підставі заяви позивача, без витребування судом відповідних звітів у позивача. Відповідач стверджує, що зазначені звіти направлялися на адресу позивача регулярно;

-          місцевим господарським судом висновок про наявність боргу в сумі 11997,87грн. зроблений лише на підставі видаткових накладних, у той час як платіжних доручень, банківських виписок позивачем суду не надано. Наданий позивачем акт звірки взаєморозрахунків не підписаний з боку відповідача, тому суд безпідставно взяв його до уваги як документальний доказ боргу;

- договір поставки є діючим, тому відповідач має час та законні підстави для реалізації залишків отриманого від позивача товару з подальшим перерахуванням коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма “Фармаком”.

У зв’язку з припиненням діяльності з відправлення правосуддя Харківським апеляційним господарським судом на підставі Указів Президента України від 29.12.2017р. №454/2017 “Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах” та від 28.09.2018р. №295/2018 “Про переведення суддів”, супровідним листом господарського суду Харківської області справа №922/1919/18 разом з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Астат Фарм” на рішення господарського суду Харківської області від 11.09.2018р. (повний текст підписано 14.09.2018р.) у справі №922/1919/18 направлена на адресу Східного апеляційного господарського суду, повідомлення про початок роботи якого оприлюднено в газеті “Голос України” №185 (6940) від 03.10.2018р.

Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2018р. сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя (доповідач) Зубченко І.В., судді Радіонова О.О., Чернота Л.Ф.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.10.2018р. у справі №922/1919/18 названою колегією суддів відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Астат Фарм”, встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма “Фармаком” строк до 09.11.2018р. включно для подання відзиву на апеляційну скаргу.

На поштову адресу суду 08.11.2018р. (згідно штампу канцелярії, наявного на першому аркуші документа) від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (з дотриманням строку, визначеного судом апеляційної інстанції), згідно резолютивної частини якого Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма “Фармаком” просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення – без змін. При цьому позивач зауважує, що на Товариство з обмеженою відповідальністю “Астат Фарм” покладено обов’язок надання звітів про реалізацію товару кожні 15 днів і ненадання таких звітів не звільняє покупця від обов’язку сплатити вартість поставленого товару до кінця місяця, в якому не надано звіт.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.11.2018р. розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Астат Фарм” на рішення господарського суду Харківської області від 11.09.2018р. (повний текст підписано 14.09.2018р.) у справі №922/1919/18 призначено в порядку письмового провадження в світлі приписів ч.10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оскільки ціна позову у справі №922/1919/18 менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховуючи, що відповідного клопотання від сторін не надходило, а судова колегія з власною ініціативи не вбачає необхідності розгляду означеної апеляційної скарги з повідомленням сторін. Сторони були повідомлені про розгляд апеляційної скарги в порядку письмового провадження належним чином.

Згідно із вимогами ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов’язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 01.04.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма "Фармаком" (далі – постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Астат Фарм" (далі – покупець) укладено договір поставки №01/04/12-Я-11 (далі – договір) та протокол розбіжностей до договору.

Відповідно до п.1.1 договору постачальник зобов'язується поставляти та передавати у власність покупцю визначений цим договором товар, а покупець зобов'язується приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату.

Згідно з п.п.2.1, 2.2 поставка товару за цим договором здійснюється постачальником на підставі зробленої заявки покупця на протязі 5 (п’яти) календарних днів з моменту її отримання. Постачальник має право на дострокову поставку товару. Сторони погоджують асортимент, кількість товару шляхом надіслання покупцем заявки постачальнику, складеної на підставі специфікації. Асортимент та кількість товару партії поставки сторони вказують у видатково-прибуткових накладних, які є невід’ємною частиною договору.

У свою чергу, п.п.5.1, 5.2 договору передбачено, що оплата за кожну поставлену партію товару здійснюється шляхом готівкового або безготівкового розрахунку по мірі реалізації поставленого товару кожні 14 (чотирнадцять) календарних днів з моменту поставки товару на склад покупця. Оплата здійснюється шляхом переказу покупцем грошових коштів на поточний рахунок постачальника або внесення грошових коштів у касу постачальника.

Згідно п.5.3 договору оплата здійснюється покупцем на підставі цього договору та накладної, за якою передавався товар, або на підставі рахунку. При здійсненні платежу покупець обов'язково повинен вказувати у платіжному дорученні номер та дату цього договору, номер та дату видатково-прибуткової накладної (товарно-транспортної накладної), або номер та дату рахунку.

Відповідно до п.5.4 договору покупець надає постачальнику звіт про реалізований товар кожні 15 днів.

Відповідно до п.10.1 договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін та діє на протязі одного року.

Згідно п.10.2 договір автоматично пролонгується на той самий термін, якщо жодна зі сторін за 30 днів до закінчення дії договору письмово не заявить про бажання розірвати його.

Матеріали справи заяв та пропозицій про припинення чи зміну умов вищезазначеного договору у передбачені ним строки не містять, у зв’язку з чим даний договір був пролонгований на 2013р.-2017р., що, в свою чергу, сторонами не оспорюється.

На виконання умов договору позивачем поставлено та передано у власність відповідача товар згідно наявних у матеріалах справи видаткових накладних, які містять підписи представників сторін та скріплені печатками підприємств, а саме: №РН-0002474 від 19.01.2017р. на суму 1561,98грн.; №РН-0002475 від 19.01.2017р. на суму 1763,16грн.; №РН-0002476 від 19.01.2017р. на суму 1415,46грн.; №РН-0002477 від 19.01.2017р. на суму 1959,24грн.; №РН-0002470 від 19.01.2017р. на суму 942,30грн.; №РН-0006278 від 17.02.2017р. на суму 802,80грн.; №РН-0006279 від 17.02.2017р. на суму 852,66грн.; №РН-0006280 від 17.02.2017р. на суму 372,54грн.; №РН-0006281 від 17.02.2017р. на суму 1231,20грн.; №РН-0006283 від 17.02.2017р. на суму 777,84грн.; №РН-0006285 від 17.02.2017р. на суму 547,14грн.; №РН-0007822 від 02.03.2017р. на суму 1923,60грн.; №РН-0007823 від 02.03.2017р. на суму 1447,02грн.; №РН-0007825 від 02.03.2017р. на суму 1355,58грн.; №РН-0007821 від 02.03.2017р. на суму 1029,48грн.; №РН-0007826 від 02.03.2017р. на суму 2106,30грн.; №РН-0007824 від 02.03.2017р. на суму 2131,44грн.

За твердженнями постачальника, покупець лише частково оплатив отриманий товар, внаслідок чого за останнім рахується заборгованість у розмірі 11997,87грн., що і стало підставою звернення Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма “Фармаком” з розглядуваним позовом до суду.

Східний апеляційний господарський суд, дослідивши правову природу спірних правовідносин з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, надаючи оцінку всім обставинам справи, оцінивши надані сторонами на підтвердження їх вимог докази, погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм глави 54 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статей 264-271 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

З огляду на приписи ст.265 ГК України та ст.712 ЦК України за договором поставки обов’язку постачальника передати (поставити) у зумовлені строки (строк) товар (товари) кореспондується обов’язок покупця прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.ст.525, 526 ЦК України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом. За приписами ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов’язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначалося раніше, фактичне отримання відповідачем спірного товару без зауважень підтверджене вищевказаними видатковими накладними, які містять підпис представника покупця в графі „отримав(ла)" та печатку підприємства, та не оспорюється відповідачем.

За твердженнями позивача, які не спростовані відповідачем належними та допустимими доказами, внаслідок часткової оплати Товариством з обмеженою відповідальністю “Астат Фарм” отриманого товару за останнім рахується заборгованість у розмірі 11997,87грн.

Апелянт зазначає, що обов’язок оплати товару за договором поставки №01/04/12-Я-11 від 01.04.2012р. настає тільки після реалізації даного товару в роздріб, а будь-яких документів на підтвердження продажу спірного товару позивачем не надано, у зв’язку з чим обов’язок по оплаті не настав.

З цього приводу судова колегія зауважує наступне. Як вказувалося вище, за умовами п.п.5.1, 5.4 договору оплата за кожну поставлену партію товару здійснюється шляхом готівкового або безготівкового розрахунку по мірі реалізації поставленого товару кожні 14 (чотирнадцять) календарних днів з моменту поставки товару на склад покупця. Покупець надає постачальнику звіт про реалізований товар кожні 15 днів.

Разом з тим, судова колегія вважає безпідставними посилання сторін та суду першої інстанції на п.5.5 договору, який, на переконання останніх, був доданий до договору поставки на підставі протоколу розбіжностей, згідно якого в разі ненадання письмового звіту в строки, що передбачені п.4.2 договору, покупець зобов'язаний сплатити продавцю вартість всього поставленого, але неоплаченого товару, до кінця місяця, в якому не був наданий письмовий звіт. Так, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що з протоколу розбіжностей неможливо встановити, чи додано до договору названий пункт, оскільки графа «узгоджена сторонами редакція» є порожнім, будь-яких зауважень чи пояснень з цього приводу протокол розбіжностей не містить, а пункт з таким змістом до договору не включений. До того ж, п.4.2 договору, на який міститься посилання, стосується ціни товару і не визначає жодних строків.

Проте, Східний апеляційний господарський суд враховує, що за приписами ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Перебіг строку виконання грошового зобов'язання покупцем, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу (поставки), починається з моменту прийняття товару, або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, і положення частини другої ст.530 ЦК України до відповідних правовідносин не застосовується. При цьому підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема ст.9 названого Закону та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар, при цьому строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частинами першої та другої ст.692 ЦК України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції в силу приписів ч.1 ст.692 ЦК України погоджується з висновком господарського суду Харківської області про настання строку оплати спірного товару.

До того ж, судовою колегією встановлено, що поставка спірного товару здійснена у 2017р., доказів повернення нереалізованого товару та доказів надання звітів про відсутність реалізації товару матеріали справи не містять, у зв’язку чим відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт не реалізації спірного товару.

Посилання апелянта на те, що Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма “Фармаком” не дотримано вимог п.п.6.2, 6.3 договору, згідно яких з настанням граничного терміну реалізації товару постачальник зобов’язаний вивезти нереалізований товар у 5 (п’яти) денний термін, є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до п.6.1 договору граничним терміном реалізації товару являється 90 днів до закінчення строку придатності товару та за умови збереження товарного виду, після чого поставлений, але не реалізований товар підлягає поверненню постачальнику.

У свою чергу, пунктом 6.2 договору встановлено, що з настанням строку, передбаченого п.6.1 даного договору, постачальник зобов’язується вивезти нереалізований товар у 5 (п’яти) денний термін. Покупець додатково сповіщає постачальника про настання граничного терміну реалізації товару шляхом направлення письмового повідомлення по факсу чи поштовим переказом.

Проте, відповідачем не надано доказів на підтвердження направлення письмового повідомлення позивачу про настання граничного терміну реалізації товару, як передбачено умовами п.6.2 договору.

Скаржник звертає увагу на те, що місцевим господарським судом висновок про наявність боргу в сумі 11997,87грн. зроблений лише на підставі видаткових накладних, у той час як платіжних доручень, банківських виписок позивачем суду не надано. Cудова колегія зауважує, що доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними, оскільки у розумінні ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Разом з тим, сума заборгованості, визначена позивачем при поданні позову, відповідачем не спростована, контррозрахунку наявної заборгованості відповідачем не надано. При цьому недоведеним є твердження скаржника про направлення звітів на адресу позивача.

Разом з тим, доречними є зауваження апелянта про те, що наданий позивачем акт звірки взаєморозрахунків помилково взятий до уваги місцевим господарським судом як документальний доказ боргу, оскільки не підписаний з боку відповідача.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач, разом з іншим, зауважує, що договір поставки є діючим, тому відповідач має час та законні підстави для реалізації залишків отриманого від позивача товару з подальшим перерахуванням коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма “Фармаком”. Проте, такі посилання суд апеляційної інстанції не приймає з огляду на викладені вище висновки щодо настання строку оплати отриманого від позивача товару.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірми “Фармаком” про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Астат Фарм” 11997,87грн. При цьому, враховуючи викладені вище висновки Східного апеляційного господарського суду аргументи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відтак, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю “Астат Фарм” підлягає залишенню без задоволення, а переглядуване рішення - без змін з мотивів, викладених у постанові. За змістом ст.129 вказаного Кодексу такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Астат Фарм”, м.Мерефа Харківської області на рішення господарського суду Харківської області від 11.09.2018р. (повний текст підписано 14.09.2018р.) у справі №922/1919/18 – залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 11.09.2018р. (повний текст підписано 14.09.2018р.) у справі №922/1919/18 – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 20.12.2018р.

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Суддя О.О. Радіонова

Суддя Л.Ф. Чернота