СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2018 р. Справа № 913/383/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О. , суддя Фоміна В.О.;

за участі секретаря судового засідання Крупи О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вх.№1064Л/2) на рішення господарського суду Луганської області від 16.10.2018 у справі № 913/383/18 (суддя Зюбанова Н.М., повний текс складено 20.10.2018)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ,

до Комунального підприємства “Сватове –тепло”, м.Сватове Луганської області,

про стягнення 603,27 грн,-

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду Луганської області з позовом про стягнення 32,00 грн 3% річних та 571,27 грн пені за договором купівлі-продажу природного газу від 24.11.2014 № 2022/15-ТЕ-20.

Рішенням господарського суду Луганської області від 16.10.2018 у справі №913/383/18 позов задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства “Сватове-тепло” на користь Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” 32,00 грн 3% річних, 93,46 грн судового збору. У задоволенні позову на суму 571,27 грн пені відмовлено.

Мотивуючи рішення в оскаржуваній частині, суд першої інстанції зазначив, що відповідач є виконавцем/виробником житлово-комунальних послуг, діяльність та потужності якого спрямовані на надання/вироблення відповідних послуг на території проведення антитерористичної операції. Приймаючи до уваги, що ПАТ “НАК “Нафтогаз України” є постачальником енергоресурсу положення Закону України від 13.01.2015 №85-VIII розповсюджують свою дію на правовідносини сторін, які виникли внаслідок невиконання відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу №2022/15-ТЕ-20 від 24.11.2014. За змістом Закону України “Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на території проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси” від 13.01.2015 №85-VIII мораторій на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій на період проведення антитерористичної операції триває до завершення цих заходів.

ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з вказаним рішенням не погодилося та звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду Луганської області від 16.10.2018 у справі №913/383/18 у частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 571,27 грн скасувати. Прийняти у цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" щодо стягнення пені у розмірі 571,27 грн задовольнити. Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покласти на відповідача.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, неправильно застосував норми ст.2 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств –виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси», пункт 27 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу», ст.1 Закону України «Про електроенергетику». Апелянт вважає, що суд безпідставно наділив позивача статусом «енергопостачальної компанії», є постачальником природнього газу, а тому норми вищевказаного закону не можуть бути застосовані до нього.

Відповідно до пункту 10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.11.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України” на рішення господарського суду Луганської області від 16.10.2018 у справі №913/383/18. Встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - 5 днів з дня вручення даної ухвали. Попередити сторони, що апеляційна скарга буде розглядатися за правилами пункту 10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України без повідомлення учасників справи.

04.12.2018 від позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що природний газ є енергетичним ресурсом, гарантованим постачальником якого є підприємство апелянта, а тому ПАТ «НАК «Нафтогаз України» є енергопостачальною компанією. У свою чергу Комунальне підприємство «Сватове-тепло» є виробником та виконавцем житлово-комунальних послуг, про що свідчать відомості з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно з якими основним видом діяльності відповідача є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря. Підприємство визначено виконавцем послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, отже, відповідач є підприємством –виконавцем (виробником) житлово-комунальних послуг та споживачем відповідних енергетичних ресурсів щодо яких апелянт є енергопостачальником, що постачає відповідачу енергетичні ресурси. Водночас КП «Сватове-тепло» здійснює свою господарську діяльність у м.Сватове Луганської області, яке входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р. З урахуванням викладеного вважає, що норми Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств –виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» щодо введення мораторію на нарахування пені підлягають застосуванню до вказаних правовідносин. Крім того, відповідач зазначає, що на даний момент поставку теплової енергії здійснює лише двом споживачам: Сватівській обласній спеціальній загальноосвітній школі-інтернату та Сватівській обласній психіатричній лікарні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи та вимоги учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 16.08.2018 відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін.

16.10.2018 господарським судом Луганської області прийнято оскаржуване рішення, яким, встановлено, що між Публічним акціонерним товариством “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” та Комунальним підприємством “Сватове тепло” укладено договір купівлі-продажу природного газу №2022/15-ТЕ-20 з додатковими угодами №1-5, за умовами яких продавець зобов’язався передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору (пункт 1.1 договору).

Апелянт оскаржує судове рішення лише в частині відмови заявленої позивачем до стягнення пені у розмірі 571,27 грн.

Господарським судом встановлено, що у зв’язку з порушенням споживачем строків оплати газу, передбачених договором, позивач нарахував пеню у розмірі 571,27 грн у відповідності до пункту 7.2 договору, яким передбачена сплата пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, які заявлені до стягнення.

Відповідач не заперечував у суді першої інстанції несвоєчасне проведення розрахунків за грошовими зобов‘язаннями, які виникли у період з січня по листопад 2015 року, що є порушенням умов договору купівлі-продажу природного газу №2022/15-ТЕ-20.

Відповідно до статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько - правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. За приписами статті 230 цього ж Кодексу штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), які учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст.2 Закону України “Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на території проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси” від 13.01.2015 № 85-VIII (набрав чинності з 07.02.2015) у редакції Закону України від 25.12.2015 №928-VIII встановлено мораторій на час, визначений статтею 1 цього Закону (дію якої зупинено до завершення антитерористичної операції) на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

Житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Виконавцем є суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору, а виробником - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги (ст.1 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”).

Комунальне підприємство “Сватове-тепло” визначено виконавцем послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води згідно рішення Сватівської міської ради від 17.11.2009 “Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг на території м. Сватове”.

Відповідно до Статуту Комунального підприємства “Сватове-Тепло” (пункт 2.1) підприємство створено з метою якісного і безперебійного надання послуг населенню та підприємствам міста Сватове по забезпеченню теплом, надійної експлуатації котельних і теплових мереж.

Відповідач здійснює свою господарську діяльність у м.Сватове Луганської області, яке входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р (чинного у спірний період нарахування пені з 17.02.2015 по 05.07.2015).

Відповідно до пункту 6 Статуту ПАТ “НАК “Нафтогаз України” предметом діяльності Компанії є, зокрема: видобування нафти і природного газу; постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за нерегульованим тарифом; постачання природного газу за регульованим тарифом.

Ураховуючи те, що природний газ є енергетичним ресурсом, а гарантованим постачальником цього ресурсу є підприємство позивача, апелянт є постачальником енергоресурсу.

Оскільки відповідач є виконавцем/виробником житлово-комунальних послуг, діяльність та потужності якого спрямовані на надання/вироблення відповідних послуг на території проведення антитерористичної операції, беручи до уваги, що ПАТ “НАК “Нафтогаз України” є постачальником енергоресурсу, наведені вище положення Закону України від 13.01.2015 №85-VIII розповсюджують свою дію на правовідносини сторін, які виникли внаслідок невиконання відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу № 2022/15-ТЕ-20 від 24.11.2014.

За змістом Закону України “Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на території проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси” від 13.01.2015 № 85-VIII мораторій на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій на період проведення антитерористичної операції триває до завершення цих заходів.

Згідно з розрахунком позивача пеню нараховано з 17.02.2015 по 19.03.2015 на суму 295,57 грн, з 17.03.2015 по 25.03.2015 на суму 58,29 грн, з 15.04.2015 по 21.04.2015 на суму 22,41 грн, з 15.05.2015 по 05.07.2015 на суму 195,00 грн, тобто за час, коли був чинним Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.02.2018 №79-р внесено зміни до вказаного Переліку.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні вимог позивача щодо стягнення суми пені, на підставі повного та об'єктивного розгляду усіх матеріалів справи, установив наявність обставин, за яких визнав, що нарахування позивачем пені у сумі 571,27 грн за вказаний період з 17.02.2015 по 05.07.2015 суперечить Закону України від 13.01.2015 №85-VIII.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не порушено і норми процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, що у відповідності до вимог ст.277 Господарського процесуального кодексу України є обов’язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об’єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з’ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, не знайшли підтвердження у ході судового розгляду, тоді як господарським судом першої інстанції у повній мірі з’ясовані та правильно оцінені обставини у справі та прийняте ним рішення (в оскаржуваній частині) є законним та обґрунтованим, у зв’язку з чим підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не убачає.

Керуючись статтями 254, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 16.10.2018 у справі №913/383/18 (в оскаржуваній частині) залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 26.12.2018

Головуючий суддя О.А. Пуль

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя В.О. Фоміна