ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2018 Справа №914/1911/18

місто Львів

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Львівгаз збут",
до відповідача:навчального закладу "Турківський професійний ліцей",
предмет позову: стягнення 35'003,41 грн.
Суддя ОСОБА_1
Секретар судового засідання ОСОБА_2
Представники сторін:
позивача:ОСОБА_3 довіреність №007.1Др-54-0118 від 02.01.2018,
відповідача:ОСОБА_4 довіреність №163 від 18.12.2018.
Процедури.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов товариства з обмеженою відповідальністю "Львівгаз збут" до навчального закладу "Турківський професійний ліцей" про стягнення 35'003,41 грн. Ухвалою суду від 11.10.2018 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для виправлення недоліків. У зв'язку із надходженням до суду матеріалів, якими позивач виправив виявлені недоліку, ухвалою від 05.11.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 05.12.2018.

В судове засідання 05.12.2018 з'явився представник позивача, представник відповідача не з'явився, причин неявки не повідомив суду. Суд констатує, що відповідач був належним чином (08.11.2018) повідомлений про час та місце судового засідання ухвалою про відкриття провадження, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 6).

З врахуванням клопотання позивача про відкладення розгляду справи, суд ухвалив відкласти судове засідання на 19.12.2018.

Аргументи сторін.

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач у порушення договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (бюджетних організацій), неналежним чином здійснював оплату отриманого газу. У зв'язку з цим виникла заборгованість у розмірі 30'345,60 грн. Окрім того, за неналежне виконання грошових зобов'язань позивачем нараховано 28,65 грн. інфляційних втрат, 371,63 грн. 3% річних та 4'257,53 грн. пені.

В судовому засіданні 19.12.2018 позивач повідомив суд, що відповідачем здійснено оплату основного боргу в розмірі 30'345,60 грн. та усно заявив клопотання про закриття провадження у справі у частині стягнення основного боргу.

Заперечення відповідача.

Відповідач не подав до суду відзиву на позов. У судовому засіданні 19.12.2018 усно заявив, що погоджується з нарахованою позивачем сумою основної заборгованості, яку вже погасив та просить не стягувати штрафних санкцій, 3% річних, інфляційних втрат та витрат на оплату судового збору.

Обставини справи.

Між сторонами у справі укладено договір №41EBLvz381-18 від 22.01.2018 (далі - Договір) (а.с. 13-16). Відповідно до пункту 1.1 Договору постачальник (позивач у справі) зобов'язується передати у власність споживачу (відповідач у справі) у 2018 році природний газ (далі - газ), а споживач зобов'язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

На виконання своїх зобовязань позивач передавав, а відповідач приймав газ з січня 2018 року по березень 2018 року на загальну суму 269'146,69 грн., що підтверджується такими актами приймання-передачі природного газу: №ЗЛВ00003868 від 31.01.2018 на загальну суму 56'441,83 грн. (а.с. 33); №ЗЛВ00013138 від 28.02.2018 на загальну суму 96'359,26 грн. (а.с. 34); №ЗЛВ00019415 від 31.03.2018 на загальну суму 116'345,60 грн. (а.с. 17).

Відповідач свій обов'язок зі сплати отриманого газу виконав частково у розмірі 238'801,09 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи платіжними дорученнями та актом звіряння взаємних розрахунків за період з січня 2018 року по травень 2018 року: №48 від 06.03.2018 на суму 15'103,96 грн. (а.с. 35); №51 від 15.03.2018 на суму 92'810,82 грн. (а.с. 36); №78 від 30.03.2018 на суму 50'913,18 грн. (а.с. 37); № 87 від 10.04.2018 на суму 35'086,82 грн. (а.с. 19); від 31.01.2018 на суму 44'886,31 грн. (а.с. 19).

Відповідач оплатив решту боргу в сумі 30'345,60 грн. після подання позову до суду (а.с. 51).

Оцінка суду.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки товару на підставі укладеного Договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до пункту 4.2 Договору оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в наступному порядку. 100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці. У разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в п'ятиденний строк після збільшення цього обсягу. Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Як установлено судом, протягом січня-березня 2018 року позивач поставляв, а відповідач використовував (приймав) газ. Кореспондуючий обовязок з оплати відповідач виконував не в повній мірі, однак після пред'явлення позову оплатив основну заборгованість у розмірі 30'345,60 грн. Таким чином, після подання позовної заяви предмет спору щодо стягнення 30'345,60 грн. основного боргу перестав існувати.

Відповідно до пункту 2 частини 1 та частини 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Зважаючи на зазначене, в частині стягнення основного боргу в розмірі 30'345,60 грн., провадження у справі підлягає закриттю.

Щодо стягнення пені.

Згідно з пунктом 6.2.1 Договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день простроченого платежу. Суд погоджується з правильністю нарахування позивачем пені. Таким чином до стягнення підлягає 4'257,53 грн. пені.

Щодо стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, перевіривши правильність проведених нарахувань, вважаючи їх правильними, суд вважає вимоги позивача про стягнення 371,63 грн. трьох процентів річних та 28,65 грн. інфляційних втрат обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позивних вимог. Відтак, з відповідача підлягає до стягнення 1'762,00 грн. відшкодування судових витрат.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 13, 73, 74, 81, 238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з навчального закладу "Турківський професійний ліцей" (адреса: 82500, Львівська область, Турківський район, місто Турка, вулиця Молодіжна, будинок 39; ідентифікаційний код 02545815) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Львівгаз збут" (адреса: 79039, Львівська область, місто Львів, вулиця Золота, будинок 42; ідентифікаційний код 39594527) 4'257 (чотири тисячі двісті п'ятдесят сім) грн. 53 коп. пені, 371 (триста сімдесят одна) грн. 63 коп. 3% річних, 28 (двадцять вісім) грн. 65 коп. інфляційних втрат та 1'762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. відшкодування витрат на оплату судового збору.

3. Закрити провадження в частині стягнення 30'345 (тридцять тисяч триста сорок п'ять) грн. 60 коп. основного боргу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 21.12.2018.

Суддя Рим Т.Я.