ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

21.12.2018 Справа № 905/2373/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Зекунова Е.В. розглянувши матеріали заяви Комунального підприємства "Покровський центр єдиного замовника Донецької області" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Воркута" про видачу судового наказу у розмірі 30728, 58 грн.,-

ВСТАНОВИВ

18 грудня 2018 року до Господарського суду Донецької області надійшла заява Комунального підприємства "Покровський центр єдиного замовника Донецької області" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Воркута" про видачу судового наказу за стягненням з ТОВ "Воркута" (, р/р № 5754, МФО 300023, місцезнаходження: 85300, Донецька обл., місто Покровськ, вул. Європейська, будинок 22, грошової заборгованості за період з 01 липня 2015 року по 31 березня 2016 року у сумі 30728 грн. 58 коп. на користь КП "Покровський центр єдиного замовника Донецької області".

Заяву обґрунтовано неналежним виконанням боржником ТОВ "Воркута" зобов’язань за договором оренди нежитлового приміщення №31 від 01.12.2015 в частині орендної плати.

Розглянувши подану заявником заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.147 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом – ГПК України) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст.148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.150 ГПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником. У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (ч.3 ст.150 ГПК України).

З зазначених норм права вбачається, що заявник серед усіх документів має надати докази оплати судового збору.

Судом встановлено, що у поданій до матеріалів заяви про видачу судового наказу, заявником в якості доказу сплати судового збору надано копію платіжного доручення №3009 від 04.12.2018 на суму 176,20 грн.

Разом з тим, згідно із ст.ст.1, 2 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

В силу норм ч.1 ст.6, ст.9 вказаного нормативно-правового акту судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі виключно через установи банків чи відділення зв'язку. Судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади.

Відповідно до ч.3 ст.13 Бюджетного кодексу України складовими частинами спеціального фонду бюджету є, зокрема, доходи бюджету (включаючи власні надходження бюджетних установ), які мають цільове спрямування.

У постанові №106 від 16.02.2011 Кабінету Міністрів України «Деякі питання ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету» в якості органів, що контролюють справляння надходжень бюджету за кодом бюджетної класифікації 22030000 (судовий збір та надходження від звернення застави у дохід держави згідно з наказом №11 від 14.01.2011р. Міністерства фінансів України «Про бюджетну класифікацію»), визначено суди загальної юрисдикції та Державну судову адміністрацію України.

Згідно з положеннями п.8.1 Порядку казначейського обслуговування доходів та інших надходжень державного бюджету, який затверджено наказом №43 від 29.01.2013. Міністерства фінансів України, щодня у регламентований час за результатами обробки інформації органи Казначейства формують виписки з відповідних рахунків за надходженнями, відкритих у Головних управліннях Казначейства, у вигляді електронного реєстру розрахункових документів та у разі потреби роздруковують їх. За результатами розподілу платежів між державним та місцевими бюджетами органи Казначейства формують. Відомість розподілу платежів до бюджетів. Зазначені виписки та Відомість розподілу платежів до бюджетів в електронному вигляді надаються відповідно до затверджених порядків взаємодії Казначейства України з органами, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Відповідно до п.2.3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою №22 від 21.01.2004 правління Національного Банку України відповідальність за правильність заповнення реквізитів розрахункового документа несе особа, яка оформила цей документ і подала до обслуговуючого банку.

Як вже встановлено судом, на підтвердження сплати судового збору позивачем надано копію платіжного доручення №3009 від 04.12.2018 на суму 176,20 грн, яке не містить підпису платника, а також будь-якої відмітки фінансової установи про фактичне проведення операції з оплати коштів.

На виконання обов'язку, встановленого ст.9 Закону України «Про судовий збір» на підставі відомостей, які наявні в комп'ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду», господарський суд перевірив зарахування судового збору, сплаченого згідно з платіжним дорученням №3009 від 04.12.2018 до спеціального фонду Державного бюджету України.

За наслідками, не встановлено наявності відомостей щодо зарахування судового збору у розмірі 176 грн.20 коп. згідно платіжного доручення №3009 від 04.12.2018. до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу (п.1 ч.3 ст. 150 ГПК України документ, що підтверджує сплату судового збору).

Відповідно до ч.1 ст.153 ГПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

За таких обставин, суд відмовляє у видачі судового наказу Комунальному підприємству "Покровський центр єдиного замовника Донецької області", оскільки подана заява не відповідає дійсним вимогам чинного законодавства.

Згідно із ч.2 ст.152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Керуючись статтями 150, 152 - 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Комунальному підприємству "Покровський центр єдиного замовника Донецької області" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Воркута" про видачу судового наказу на суму заборгованості у розмірі 30728, 58 грн.

Роз'яснити Комунальному підприємству "Покровський центр єдиного замовника Донецької області", що відповідно до ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу,не перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала набрала чинності з моменту її підписання – 21.12.2018 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому параграфом 1 глави 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Е.В. Зекунов