ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"10" грудня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/1604/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.

секретар судового засідання Шейнцис О.О.

при розгляді справи за позовом: Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14) в особі Білгород-Дністровської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (67701, м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, 81)

до відповідача: Державного підприємства "Білгород-Дністровський морський торговельний порт" (67701, м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, 81)

про стягнення 2 187 163,83 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність № 158 від 11.01.2018р.;

від відповідача: ОСОБА_2 - довіреність № 21 від 30.05.2018р.;

ВСТАНОВИВ:

06.08.2018р. Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Білгород-Дністровської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного підприємства "Білгород-Дністровський морський торговельний порт", згідно якої просить суд стягнути з відповідача основну заборгованість в сумі 1 736 771,77 грн., пеню у сумі 202 285,52 грн., 3% річних у сумі 56 941,75 грн., інфляційні втрати в розмірі 191 164,79 грн., а також витрати по сплаті судового збору.

Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначає про порушення ДП "Білгород-Дністровський морський торговельний порт" умов укладеного між сторонами по справі договору про забезпечення доступу портового оператора до причалу(ів) за №8-П-БДФ-16 від 11.05.2016р. в частині повної та своєчасної сплати наданих за договором послуг із забезпечення доступу до причалів.

Ухвалою суду від 13.08.2018р. відкрито провадження у справі № 916/1604/18, справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на 12.09.2018р. о 10 год. 30 хв.

12.09.2018 у підготовчому засіданні відповідач подав до суду відзив (т. 3 а.с.89-93, 107). Згідно з цим відзивом, він не погодився з викладеним розрахунком штрафних санкцій, навів контррозрахунок інфляційних втрат за деякими рахунками та просив відмовити позивачу у стягненні штрафних санкцій.

У судовому засіданні, яке відбулось 12.09.2018р., судом оголошено перерву до "10" жовтня 2018р. об 11год.00хв.

24.09.2018р. позивач подав відповідь на відзив відповідача (т.3 а.с.108-109). У цій відповіді позивач наголосив на тому, що розрахунок інфляційних втрат він зробив вірно, з урахуванням постанов Вищого господарського суду України та листа Верховного Суду України Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ.

10.10.2018 відповідач подав доповнення до свого відзиву, в якому знову просив відмовити у стягненні штрафних санкцій та навів ще один контррозрахунок на розрахунок інфляційних втрат до окремого рахунку, зроблений позивачем (т.3 а.с.112-114).

10.10.2018 суд продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів (т. 3, а. с. 118-120).

24.10.2018 за клопотанням відповідача суд оголосив перерву у судовому засіданні у звязку з наміром сторін мирного врегулювання спору шляхом підписання мирової угоди (т.3 а.с.127,122-125).

09.11.2018 суд закрив підготовче провадження та розпочав розгляд справи по суті (т.3 а.с.130-131).

28.11.2018 в судовому засіданні представник відповідача визнав суму основної заборгованості, однак заперечував проти суми штрафних санкцій (т.3 а.с.133-135).

05.12.2018 відповідач звернувся до суду із клопотанням про відмову в задоволенні вимог позивача про стягнення пені в повному обсязі (т.3 а.с.136-138), посилаючись на ч. 3 ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України. Клопотання мотивував тим, що перебуває в тяжкому фінансовому становищі, що підтверджено, зокрема, доданим до клопотання витягом з аудиторського звіту (т.3 а.с.139-145) та звітами про фінансові результати (т.3 а.с.146-153), штрафні санкції для нього непомірні, а позивач не підтвердив завдання йому збитків внаслідок прострочення сплати рахунків з боку відповідача.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов наступних висновків:

Як встановлено судом, 11.05.2016р. між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" в особі начальника Білгород-Дністровської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація) та Державним підприємством "Білгород-Дністровський морський торговельний порт" (Портовий оператор) було укладено договір про забезпечення доступу Портового оператора до причалу №8-П-БДФ-16 (т.1 а.с.72-83). Згідно з п.1.1. цього Договору, позивач зобовязався забезпечити відповідачу доступ до причалу № 1 п/п Бугаз та причалів № 2, 3, 4, 5, 6, 8, 9, що перебуває у господарському віданні позивача, для здійснення останнім навантажувально-розвантажувальних робіт, а відповідач - сплатити позивачу за доступ до причалів. Згідно з п. 3.1. Договору, нарахування плати за послуги здійснюється за тарифами відповідно до Наказу Міністерства інфраструктури України №541 від 18.12.2015. Згідно з п. 3.4. Договору, оплата здійснюється шляхом банківського переказу грошових коштів Портовим оператором (відповідачем) на поточний рахунок Адміністрації (позивача) протягом пятнадцяти банківських днів з дати виставлення рахунку на оплату послуг. 30.12.2016 сторони продовжили строк дії Договору до 31.12.2017, що підтверджується Додатковою угодою (т.1 а.с.85).

Отже, між сторонами у звязку з укладенням Договору про забезпечення доступу Портового оператора до причалу склались зобовязальні відносини за цим Договором як за договором про надання послуг.

Протягом 2017 року позивач надав відповідачу послуги, передбачені Договором, що підтверджується Актами наданих послуг та рахунками, виставленими на їх оплату (т.1 а.с.91-144; т.2 а.с.1-182), Актом звірки взаємних розрахунків за 4 квартал 2018 року (т.1, а. с. 90). Частину цих послуг відповідач оплатив з порушенням строків оплати, однак до звернення позивача з позовом до суду, що підтверджується платіжними дорученнями (т.3 а.с.73-76).

Вже під час розгляду судом справи відповідач 08.10.2018 сплатив ще 1 000,00 грн. за Договором, що також підтверджується платіжним дорученням (т.3 а.с.115).

В судовому засіданні 28.11.2018 відповідач визнав обставину наявності заборгованості зі сплати за послуги (т.3 а.с.133-135).

Згідно з ч. 1 ст. 75 ГПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання; обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Аналогічне правило встановлене статтею 193 ГПК України. Частиною 2 ст. 193 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених зазначеним Кодексом, іншими законами або договором.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що вимогу про стягнення з відповідача основної заборгованості в розмірі 1 736 771,77 грн. слід задовольнити частково. З урахуванням сплачених відповідачем 08.10.2018р. 1 000 грн., з нього належить стягнути 1 735 771,77 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Предмет спору в цій справі зменшився на 1 000 грн. у звязку з їх сплатою відповідачем. Щодо сплаченої 1 000,00 грн. спір зараз відсутній. Зважаючи на це, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у частині стягнення 1 000,00 грн. основної заборгованості за Договором.

Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено можливість настання правових наслідків, встановлених договором або законом, зокрема, у вигляді сплати неустойки. Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Сплата неустойки передбачена умовами Договору, що був укладений між сторонами. Згідно з п. 6.4. Договору, за порушення Портовим оператором (відповідачем) термінів оплати, вказаних у цьому Договорі, Адміністрація (позивач) має право стягнути з Портового оператора пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, враховуючи день сплати (т. 1, а. с. 78). Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 233 ГК України, якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Позивач про наявність та стягнення збитків у звязку з порушенням відповідачем умов Договору не заявив. Як свідчить Витяг з Аудиторського звіту за результатами державного фінансового аудиту діяльності відповідача за період з 01.01.2015 по 31.03.2018 (далі - Витяг, т. 3, а. с. 139-145), обсяг вантажопереробки відповідача протягом 2015-2017 років істотно зменшився та не відповідає плану (за 2017 рік, зокрема, становив 152, 1 тис. тонн при плані 452,0 тис. тонн) внаслідок погіршення стану судноплавного каналу (прохідні глибини дорівнюють 3,8-3,9 м замість необхідних 5,5 м) з причин, незалежних від відповідача; це призводить до втрати останнім контрагентів та, відповідно, доходів. Звітами про фінансові результати відповідача за 2016-2017 роки підтверджуються збитки останнього у 2016 році в розмірі 16 644 тис. грн, у 2017 році 28 735 тис. грн, за 9 місяців 2018 року 15 740 тис. грн (т. 3, а. с. 146-154).

Отже, наявні обставини важкого фінансового стану відповідача. Виходячи з цього, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру пені, яку належить стягнути з відповідача, до 20 228, 55 грн.

Що стосується стягнення інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми заборгованості, слід зазначити таке.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Договором, що уклали сторони, інший розмір процентів не передбачений. Отже, наявні підстави для стягнення зазначених штрафних санкцій з відповідача.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць; розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція; при цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши розрахунки втрат від інфляції, надані позивачем, та контррозрахунки, надані відповідачем, суд, здійснивши за допомогою системи "Ліга Закон" перевірку наданого позивачем розрахунку, частково погоджується з контррозрахунком відповідача по чотирьом рахункам на оплату, а саме: №447 від 12.03.2017р., №492 від 22.03.2017р., №520 від 25.03.2017р., № 584 від (т.2 а.с.13, 17, 21).

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
01.04.2017 - 30.06.201833249.861.1414697.3237947.18
01.04.2017 - 30.06.201832386.571.1414575.3636961.93
01.04.2017 - 30.06.201830843.921.1414357.4235201.34
01.05.2017 - 30.06.201812759.671.1311672.7114432.38

З урахуванням зазначеного суд доходить висновку про часткове задоволення вимог в цій частині в розмірі 191 163,03 грн.

3% річних від суми заборгованості розраховуються за такою формулою: сума заборгованості х 3%/кількість днів у році х кількість днів прострочення сплати заборгованості. Перевіривши розрахунки 3% річних, надані позивачем, суд дійшов висновку про задоволення вимог про стягнення цих 3% річних в повному обсязі в розмірі 56 941,75 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас частиною 9 ст. 129 ГПК України передбачено, що, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, які виявились в неналежному виконанні ним зобовязань за Договором. І, хоча суд зменшив заявлений позивачем розмір пені, яку належить стягнути, часткове задоволення позовних вимог в цій частині сталось не через їх безпідставність, а також не повязане з тим, що відповідачу вдалось їх спростувати. Суд також враховує, що зменшення розміру основної заборгованості за Договором внаслідок часткової її сплати відповідачем сталось під час розгляду спору судом. У звязку з зазначеним, суд покладає на відповідача судовий збір повністю в розмірі 32 807,46 грн.

Керуючись ст.ст. 129,232,233,236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Білгород-Дністровський морський торговельний порт" (67700, Одеська область, місто Білгород-Дністровський, вулиця Шабська, 81, ) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14, ) в особі Білгород-Дністровської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (67701, Одеська область, місто Білгород-Дністровський, вулиця Шабська, 81, ) основну заборгованість у розмірі 1 735 771 (один мільйон сімсот тридцять пять тисяч сімсот сімдесят одна) грн 77 коп., пеню в розмірі 20 228 (двадцять тисяч двісті двадцять вісім) грн 55 коп., інфляційні втрати в розмірі 191 163 (сто девяносто одна тисяча сто шістдесят три) грн 03 коп., 3% річних у розмірі 56 941 (пятдесят шість тисяч девятсот сорок одна) грн 75 коп., судовий збір у розмірі 32 807 (тридцять дві тисячі вісімсот сім) грн 46 коп.

3. Провадження у справі в частині 1 000 грн. закрити у звязку з відсутністю предмету спору.

4. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 20 грудня 2018 р.

Суддя Ю.М. Щавинська