ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2018 р.           м. Київ            Справа № 911/1838/18

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді                                                                       Христенко О.О.

за участю секретаря                                                                       Гарбуз Л.В.

розглянувши справу № 911/1838/18

за позовом            1 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної

служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області, м. Полтава

до                     Приватного акціонерного товариства «Пласт», м. Миронівка

про                     стягнення 6 415,52 грн.

Представники:

від позивача: не з’явився;

від відповідача:           не з’явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

1 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій Полтавської області (надалі-позивач) звернувся до господарського суду Київської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Пласт» (надалі-відповідач) про стягнення 6 415,52 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов’язань за умовами Договору на постійне та обов’язкове обслуговування аварійно-рятувальними службами об’єктів та окремих територій № 122/119 від 01.04.2013, в частині своєчасної оплати отриманих послуг.

Ухвалою господарського суду від 27.08.2018 позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 12.09.2018 відкрито провадження у справі № 911/1838/18, розгляд справи в порядку загального позовного провадження призначений у підготовчому засіданні на 03.10.2018.

Ухвалою суду від 03.10.2018 відкладено підготовче засідання на 07.11.2018.

Ухвалою суду від 07.11.2018 закрито підготовче провадження у справі № 911/1838/18, а справу призначено до розгляду по суті на 28.11.2018.

Представник позивача в судові засідання не з’явився, проте 26.11.2018 від останнього надійшло клопотання № 41-575/46 від 21.11.2018, в якому позивач просить суд здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача.

Представник відповідача в судові засідання не з’явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов, до суду не надіслав. Відповідач належним чином повідомлений про місце і час судових засідань, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення відповідачу поштових відправлень щодо ухвал суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

01.04.2013 між Державною аварійно-рятувальною службою - 2 державна пожежно-рятувальна частина Територіального управління Міністерства надзвичайних ситуацій України у Полтавській області (згідно з Додатковою угодою № 4/41юр/43 від 12.12.2014 змінено назву на 1 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій Полтавської області/позивач/аварійно-рятувальна служба) та Приватним акціонерним товариством «Пласт» (відповідач/замовник) укладений Договір на постійне та обов’язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об’єктів та окремих територій № 122/119.

Предметом договору є організація та здійснення постійного та обов’язкового аварійно-рятувального обслуговування аварійно-рятувальною службою об’єкта за адресою: с. Ковердина Балка, Шишацького району Ковердинська установка первинної переробки газу (УППГ), що включає в себе: забезпечення готовності їх органів управління, сил і засобів до дій за призначенням; виконання аварійно-рятувальних робіт; виконання профілактичної роботи із запобігання виникненню надзвичайних ситуацій (п. 2.1 договору).

Метою договору є своєчасне реагування та виконання аварійно-рятувальних робіт при виникненні на об’єкті надзвичайної ситуації, а також профілактична робота із запобігання (профілактики) виникнення надзвичайної ситуації (п. 2.2 договору).

Умовами п. 5.1 договору, в редакції внесених Додатковою угодою № 7/298 від 17.10.2017 змін визначено, що вартість функціонування структурних підрозділів аварійно-рятувальної служби у режимі постійної готовності до виконання необхідного комплексу аварійно-рятувальних робіт в умовах надзвичайної ситуації або загрози її виникнення у кількості 1 оперативної одиниці, становить 4 604,16 грн., включаючи ПДВ. Вартість встановлена сторонами на основі калькуляції, яка є невід’ємною частиною договору. Оплата замовником за виконане аварійно-рятувальне обслуговування здійснюється щоквартально пропорційно до річної суми, не пізніше п’яти днів з моменту отримання рахунку і акту приймання-передачі послуг.

Акти приймання-передачі послуг та рахунки надаються замовнику до 5-го числа наступного за звітним місяцем. Замовник зобов’язаний протягом 3-х днів розглянути, підписати та повернути відповідні акти. У випадку не повернення замовником актів приймання-передачі та за відсутності письмових претензій вони вважаються підписаними (п. 5.2, 5.3 договору).

Умовами п.п. 7.1, 7.2 визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання. Дія договору може бути припинена у разі виключення об’єкта із переліку об’єктів, які підлягають постійному та обов’язковому обслуговуванню державними аварійно-рятувальними службами, а також зникнення причин, які зумовлюють небезпеку виникнення надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Так, позивач належним чином та в повному обсязі виконав взяті на себе зобов’язання згідно з умовами договору, надавши відповідачу послуги з організації та здійснення постійного та обов’язкового аварійно-рятувального обслуговування об’єкта за адресою: с. Ковердина Балка, Шишацького району Ковердинська установка первинної переробки газу.

Між позивачем та відповідачем були підписані акти приймання-передачі послуг за Договором № 122/119 від 01.04.2013, зокрема, від 31.10.2016, 30.11.2016, 31.12.2016, 31.01.2017, 28.02.2017, 31.03.2017, 30.04.2017, 31.05.2017, 30.06.2017, 31.07.2017, 31.08.2017, 30.09.2017, 12.10.2017, 31.12.2017, згідно з якими позивачем надані, а відповідачем прийняті послуги з організації та здійснення постійного та обов’язкового аварійно-рятувального обслуговування на загальну суму 4 602,18 грн. Претензій щодо якості отриманих послуг матеріали справи не містять.

Для оплати наданих послуг, позивачем були виставлені відповідачу рахунки-фактури, копії та докази направлення яких наявні в матеріалах справи.

Однак, як вказує позивач, відповідач неналежним чином виконав взяті на себе за умовами договору зобов’язання в частині оплати отриманих послуг, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість в сумі 4 602,18 грн.

В порядку досудового врегулювання спору, позивач звертався до відповідача із претензією № 41-265/46 від 30.06.2017, з вимогою сплатити наявну за відповідачем заборгованість. Однак, претензія позивача залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов’язується за завданням другої сторони (замовник) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов’язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов’язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Підписання замовником актів приймання-передачі послуг, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і які відповідають вимогам, зокрема ст. 9 названого Закону і Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, фіксує факт здійснення господарських операцій і є підставою виникнення обов’язку щодо здійснення розрахунків за отримані послуги.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Представник відповідача в судові засідання не з’явився, доказів оплати отриманих послуг або контррозрахунку заборгованості не надав. Таким чином, факт порушення відповідачем зобов’язань судом встановлений та не спростований відповідачем.

Оскільки заборгованість відповідача, в частині оплати отриманих послуг, на підставі Договору на постійне та обов’язкове обслуговування аварійно-рятувальними службами об’єктів та окремих територій № 122/119 від 01.04.2013, на час прийняття рішення не сплачена, а розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 4 602,18 грн. визнається судом правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У зв’язку із неналежним та несвоєчасним виконанням відповідачем зобов’язань щодо своєчасної оплати отриманих послуг, позивач просить суд стягнути з відповідача 832,94 грн. пені та 322,20 грн. штрафу, розрахованих від сум заборгованості по кожному акту прийому-передачі окремо.

Відповідно до п. 6.3 договору, за порушення термінів оплати, замовник сплачує аварійно-рятувальній службі пеню у розмірі 0,1 % вартості послуг, за кожний день прострочення платежу та за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7 % від вартості невиконаного зобов’язання.

У сфері господарювання згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

Разом з тим, відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Згідно з вірним арифметичним розрахунком, проведеним судом, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у сумі 653,88 грн., розрахована з додержанням норм ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Поряд з цим, вимоги позивача про стягнення з відповідача 322,20 грн. штрафу визнаються судом обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим позивач, у зв’язку із неналежним та несвоєчасним виконанням відповідачем обов’язку щодо своєчасної оплати отриманих послуг, просить суд стягнути з відповідача 152,78 грн. 3 % річних та 505,42 грн. інфляційних втрат, нарахованих від сум заборгованості по кожному акту прийому-передачі окремо.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання.

Частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаних норм права, враховуючи, що розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, наявний в матеріалах справи є арифметично вірними, вимоги позивача про стягнення 152,78 грн. 3 % річних та 505,42 грн. інфляційних втрат, визнаються судом та підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України, покладається судом на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Пласт» (08800, Київська область, Миронівський район, м. Миронівка, вул. Соборності, 48, ) на користь 1 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області (36034, м. Полтава, вул. Половко, 103, ) 4 602 (чотири тисячі шістсот дві) грн. 18 коп. заборгованості, 653 (шістсот п’ятдесят три) грн. 88 коп. пені, 322 (триста двадцять дві) грн. 20 коп. штрафу, 152 (сто п’ятдесят дві) грн. 78 коп. 3 % річних, 505 (п’ятсот п’ять) грн. 42 грн. інфляційних втрат та 1 712 (одна тисяча сімсот дванадцять) грн. 82 коп. судового збору.

Видати наказ.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано - 21.12.2018.

Суддя                                 О.О. Христенко