ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.12.2018м. ДніпроСправа № 904/4286/18
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент", м. Запоріжжя

до Акціонерного товариства "Дніпроазот", м. Кам'янське Дніпропетровської області

про стягнення 922 779,00 грн.

та

за зустрічним позовом Акціонерного товариства "Дніпроазот", м. Кам'янське Дніпропетровської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент", м. Запоріжжя

про стягнення штрафних санкцій за порушення умов договору в сумі 117 033,75 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання Чернявська Е.О.

Представники:

Від позивача (за первісним позовом): Волтер О.В., довіреність від 11 серпня 2014 року, представник

Від відповідача (за первісним позовом): Спірідонова Ю.С., довіреність №9/016-юр від 10 травня 2018 року, представник

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Акціонерного товариства "Дніпроазот" заборгованість у розмірі 922 779,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №770836 від 08 серпня 2017 року в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

Відповідач, Акціонерне товариство "Дніпроазот", визнає, що станом на дату звернення позивача до суду повна оплата за поставлений товар не здійснена. Разом з тим, просить в задоволенні позовних вимог відмовити з огляду на те, що:

- підприємство опинилося в скрутному економічному та матеріальному становищі, внаслідок чого не має можливості для одночасного та повного погашення заборгованості, через відсутність достатнього обсягу коштів та неможливості вишукати додаткові кошти для одночасної виплати стягнутої суми боргу;

- АТ "Дніпроазот" є єдиним постачальником теплофікаційної води для опалення Південного району міста Кам'янське. Відповідач зобов'язаний направляти отримані від реалізації хлорної продукції грошові кошти для технічної підготовки підприємства, зокрема його обладнання і комунікацій, для забезпечення теплом мешканців міста, державних, громадських та релігійних організацій в опалювальний період 2018-2019;

- для забезпечення підтримання устаткування підвищеної небезпеки у безпечному стані, забезпечення зберігання небезпечних хімічних продуктів, підприємство зобов'язане здійснювати повний комплекс заходів з охорони праці та екології, безперервне придбання (оплату) необхідних товарів (послуг), матеріалів та обладнання, енергоресурсів, у тому числі природного газу, електроенергії, води, тощо.

Відповідач стверджує, що саме поточна діяльність підприємства, навіть знаходячись в простої, забезпечує і забезпечить погашення, як існуючих боргів перед ТОВ "Технохімреагент" так і виконання поточних розрахунків з контрагентами, з урахуванням загальногосподарського інтересу.

У випадку задоволення позовних вимог ТОВ "Технохімреагент" просить розстрочити виконання рішення у справі №904/4286/18 на один рік.

17 жовтня 2018 року Акціонерне товариство "Дніпроазот" звернулося до господарського суду із зустрічною позовною заявою, в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" штрафні санкції за порушення зобов'язань за договором поставки №770836 від 08.08.2018 у розмірі 117 033,75 грн., з яких:

- 39 600,00 грн. - штраф за ненадання документів, оформлених у відповідності до п. 9.15 договору;

- 77 973,75 грн. - штраф за порушення передбаченого п. 9.10 договору строку надання позивачу податкових накладних №116 від 25.01.2018, №131 від 29.01.2018, №132 від 29.01.2018, №13 від 05.02.2018, №33 від 06.03.2018 зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позовні вимоги за зустрічним позовом мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором поставки №770836 від 08 серпня 2018 року поставки нафтопродуктів №131117 від 13.11.2017 в частині своєчасного та повного надання пакету документів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2018 прийнято зустрічний позов до розгляду разом із первісним позовом та призначено його розгляд у судове засідання на 06 листопада 2018 року.

У відповіді на відзив на первісну позовну заяву, яка надійшла до суду 31 жовтня 2018 року, ТОВ "Технохімреагент" зазначає, що під час укладення договору поставки №770836 від 08.08.2017 відповідач не попереджав позивача про проведення капітальних ремонтів за рахунок постачальників. Тобто, шляхом направлення на проведення ремонту грошових коштів, які призначались для здійснення розрахунків з постачальниками за отриману продукцію. У випадку належного виконання зобов'язань за договором, а саме повного розрахунку за отриману продукцію у січні-березні 2018 року, не було б підстав посилатися на опалення, яке почнеться тільки у листопаді 2018 року та підвищення ціни на газ після березня 2018 року.

Щодо розстрочення виконання рішення на один рік позивач заперечує та зазначає, що надання розстрочки виконання рішення суду можливе тільки у випадку наявності обставин, що істотно ускладнюють його виконання або роблять його неможливим.

02 листопада 2018 року від ТОВ "Технохімреагент" до господарського суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву мотивований тим, що, не визначивши особу, якій надано повноваження отримати документи, АТ "Дніпроазот" зробило неможливим передання документів уповноваженій особі, а тому ТОВ "Технохімреагент", за звичаями ділового обороту, передало документи особі, яка хоч і не мала довіреності, але була уповноваженою особою щодо укладення (оформлення) договору.

Разом з тим, надання документів не є основним зобов'язанням за договором поставки № 770836 від 08.08.2017, а отже за порушення строків передачі копій документів не може наступати відповідальність у вигляді штрафу та пені.

Щодо порушення передбаченого договором строку надання АТ "Дніпроазот" зареєстрованих податкових накладних відповідач за зустрічним позовом зазначає, що постійні порушення підприємством строків оплати отриманої продукції призводили до браку обігових коштів у товариства, що робило неможливим реєстрацію податкових накладних. Для того, щоб зареєструвати кожну з податкових накладних, ТОВ "Технохімреагент" зобов'язано внести на електронний рахунок грошові кошти в розмірі податку за цією податковою накладною. Для реєстрації кожної з податкових накладних ТОВ "Технохімреагент" вимушено було вносити власні кошти, оскільки позивач за зустрічним позовом ще не розрахувався за попередні поставки. Так, несвоєчасне надання податкових накладних є наслідком неможливості їх реєстрації внаслідок прострочення АТ "Дніпроазот" оплати попередніх поставок. Крім того, за порушення строків надання замовнику податкової накладної не може наступати відповідальність, як за виконання основного (господарського) зобов'язання, у вигляді штрафу та пені.

15 листопада 2018 року від АТ "Дніпроазот" до господарського суду надійшла відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву в якій зазначено, що станом на 15.11.2018 документи, оформлені у відповідності до п. 9.15 договору, ТОВ "Технохімреагент" АТ "Дніпроазот" не надані, а твердження про дострокове надання документів, до укладання договору є таким, що не відповідає дійсності. Також, не відповідає дійсності твердження відповідача за зустрічним позовом про ненадання АТ "Дніпроазот" доказів звернення з вимогою виконати зобов'язання з надання документів, передбачених п. 9.15 договору. 11.10.2018 листом за вих. №016/91/с-1 АТ "Дніпроазот" звернулося до відповідача за зустрічним позовом з проханням надання документів оформлених у відповідності до п. 9.15 договору. ТОВ "Технохімреагент" та АТ "Дніпроазот" визначили (доповнили) характер своїх правовідносин за договором зобов'язаннями та умовами щодо строку надання зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної як господарські, і вимоги АТ "Дніпроазот" за зустрічною позовною заявою стосуються порушення ТОВ "Технохімреагент" саме умов договору, а не вимог податкового законодавства. Твердження ТОВ "Технохімреагент" про те, що обов'язок відповідача надати замовнику податкову накладну не має наслідком зміну характеру відповідних правовідносин з податкових на господарські є помилковим та необґрунтованим, зробленим на підставі неправильного тлумачення судових актів.

Щодо заяви відповідача за зустрічним позовом про застосування строків позовної давності до вимог АТ "Дніпроазот", позивач зазначає, що позовні вимоги стосуються відповідальності у вигляді пені та штрафу за порушення відповідачем пунктів 9.10 та 9.15 договору, для яких ст. 258 ЦК України позовна давність встановлена в один рік, отже заява ТОВ "Технохімреагент" не може бути прийнята судом до уваги та задоволена.

15 листопада 2018 року ТОВ "Технохімреагент" надало орієнтовний розрахунок суми судових витрат, що пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для підготовки до розгляду справи (а.с.49, т. 2), які складаються з суми судового збору - 13 841,69грн., витрат на участь у попередньому судовому засіданні 06.11.2018 заступника директора ОСОБА_1 - 2 902,00грн. У якості доказів підтвердження понесення цих витрат позивач за первісним позовом надає: платіжне доручення про сплату судового збору №884 від 18.09.2018 (а.с.7 т.1); довідку №95 від 07.11.2018 на суму 2 902,00грн., у тому числі оренда автомобіля - 727,27грн., заробітна плата водія за один день - 500,00грн., заробітна плата заступника директора за один день 1272,73грн. (а.с.52, т.2), подорожній лист за 06.11.2018, копії посвідчень про відрядження заступника директора та водія.

Ухвалою господарського суду від 25.09.2018 відкрито провадження у справі №904/4286/18, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 16.10.2018. Ухвалою господарського суду від 16.10.2018 підготовче судове засідання відкладено на 06.11.2018. У підготовчому судовому засіданні 06.11.2018 оголошена перерва на 15.11.2018.

Ухвалою господарського суду від 15.11.2018 продовжено підготовче провадження на тридцять днів та оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні на 29 листопада 2018 року.

Ухвалою господарського суду від 29.11.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті у судове засідання на 13.12.2018.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

08 серпня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" (постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Дніпроазот" (назва якого в подальшому була змінена на Акціонерне товариство "Дніпроазот") (покупець) був укладений договір поставки №770836, за умовами якого (п.1.1.) постачальник зобов'язується поставити (передати у власність) покупцеві продукцію виробничо-технічного призначення у відповідності до специфікацій до цього договору, а покупець - прийняти поставлену продукцію та оплатити її вартість в порядку та строки, передбачені цим договором.

Найменування продукції, кількість, асортимент, характеристики та інші вимоги до продукції, яка підлягає поставці за цим договором, узгоджуються сторонами в специфікаціях на поставку продукції. Специфікації на поставку продукції підписуються уповноваженими представниками обох сторін, скріплюються печатками сторін та є невід'ємними частинами (додатками) даного договору (п.1.2. договору).

За умовами п.1.3. договору постачальник разом з продукцією передає покупцеві наступний комплект документації на продукцію:

видаткову накладну на продукцію,

рахунок-фактуру,

товарно-транспортну накладну за формою №1-ТН, яка наведена в додатку №7 до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363,

сертифікат (паспорт) якості заводу-виробника з відповідною відміткою відділу технічного контролю (ВТК) та

сертифікат відповідності, виданий уповноваженим органом сертифікації України, якщо продукція підлягає обов'язковій сертифікації згідно наказу Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 01.02.2005 №28.

Ціна продукції, яка підлягає поставці за цим договором, узгоджується сторонами у відповідних специфікаціях на поставку продукції до договору. Ціна продукції, яка підлягає поставці за цим договором, може бути змінена за взаємною згодою сторін шляхом підписання сторонами додаткової угоди до договору, а також на умовах і в порядку, передбачених відповідною Специфікацією на поставку продукції до договору (п.2.1. договору).

Пунктом 2.3. договору передбачено, що оплата поставленої продукції здійснюється покупцем у гривнях, шляхом відкриття на користь постачальника безвідкличного документарного акредитива у розмірі 100% загальної вартості продукції, передбаченої відповідною узгодженою сторонами специфікацією на поставку продукції до цього договору, строком дії не менш65 календарних днів. Відкритий акредитив підлягає виконанню в АТ "Таскомбанк", м. Київ і повинен допускати часткове його використання. Додатковою угодою №3 від 23.01.2018 сторони доповнили розділ 2 договору пунктом 2.8. у наступній редакції:

покупець зобов'язаний оплатити поставлену (передану) йому продукцію згідно Специфікації №3 на поставку продукції від 23.01.2018, протягом 10 календарних днів від дати поставки цієї продукції, але не раніше моменту отримання покупцем від постачальника всіх документів, які підлягають переданню покупцю в обов'язковому порядку відповідно до умов цього договору та вимог чинного законодавства України. У випадку неотримання покупцем всіх необхідних документів від постачальника за цим договором, строк оплати продукції продовжується на час прострочення надання відповідних документів (а.с.20, т.1).

Продавець здійснює поставку продукції покупцю на тих умовах (базисі) поставки, згідно Міжнародних норм тлумачення торговельних термінів МТП - Інкотермс, у редакції 2000 року, які узгоджені сторонами у відповідній специфікації на поставку продукції до договору. Строки поставки продукції узгоджуються сторонами в специфікаціях на поставку продукції до договору. Датою поставки продукції вважається дата передачі продукції постачальником покупцеві, яка значена в підписаній обома сторонами видатковій накладній на продукцію. Право власності на продукцію та ризики її загибелі переходять від постачальника до покупця з моменту передачі продукції покупцеві, що підтверджується підписанням покупцем видаткової накладної на продукцію, якщо інше письмово не буде узгоджено сторонами (п.3.2. договору).

Договір набирає чинності з моменту його укладання сторонами та діє протягом 12 (дванадцяти) місяців, а в частині гарантійних зобов'язань постачальника - протягом усього гарантійного строку на продукцію (п.9.1. договору).

23.01.2018 сторонами підписана Специфікація №3 на поставку продукції, а саме реагент Puro Tech OG2 (щильність при 20градусах, г/см3 -1,20-1,30 водневий показник, рН реагенту 6,0-11,0; розчинність у воді - повна) вартістю 1 559 475,00грн., у кількості - 108,75т.

Умови поставки продукції передбачені в Специфікації: продукція повинна бути новою, виготовленою не раніше 2017 року (п.4); постачальник зобов'язаний поставити продукцію в повному обсязі в строк до 30.03.2018 (п.5. Специфікації).

На виконання умов договору ТОВ "Технохімреагент" поставив Акціонерному товариству "Дніпроазот" реагент Puro Tech OG2 на суму 1559475,00грн., що підтверджується:

видатковими накладними №РН-0000313 від 27.02.2018 на суму 292536, 00грн.; №РН-0000368 від 06.03.2018 на суму 292 536, 00грн.; №РН-0000443 від 19.03.2018 на суму 275 328,00грн.; №РН-0000475 від 22.03.2018 на суму 62 379,00грн.(а.с.29-32, т.1);

актами приймання-передачі №13 від 27.02.2018; №14 від 06.03.2018; №15 від 19.03.2018; №16 від 22.03.2018 (а.с.25-28, т.1);

довіреностями №А3/262 від 26.02.2018; №А3/314 від 06.03.2018, А3/370 від 19.03.2018; А3/370 від 19.03.2018 (а.с.22-24, т.1).

Листами від 12.04.2018 вих. №287/35-18 та від 06.06.2018 вих. №411/35-18 позивач просив відповідача здійснити оплату вартості поставленої продукції відповідно до умов Додаткової угоди №3 від 23.01.2018 та, у разі неможливості погашення заборгованості, розглянути питання проведення взаємозаліку (а.с.33-34, т.1).

Оскільки остаточного розрахунку за поставлений товар за Додатковою угодою №3 від 23.01.2018 та Специфікацією № 3 відповідачем за первісним позовом здійснено не було, позивач звернувся до господарського суду з вимогою про стягнення основного боргу в розмірі 922 779,00грн.

Наведене і є причиною спору.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу приписів частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Стаття 526 Цивільного кодексу України встановлює вимогу щодо виконання зобов'язань належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір № 770836 від 08.08.2017 є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 691 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Додатковою угодою №3 від 23.01.2018 сторони встановили строк оплати - протягом 10 календарних днів від дати поставки цієї продукції, але не раніше моменту отримання покупцем від постачальника всіх документів, які підлягають переданню покупцю в обов'язковому порядку відповідно до умов цього договору та вимог чинного законодавства України. У випадку неотримання покупцем всіх необхідних документів від постачальника за цим договором, строк оплати продукції продовжується на час прострочення надання відповідних документів.

Як установлено судом, позивачем на адресу відповідача поставлено товар на загальну суму 922 779,00грн., що підтверджується видатковими накладними:

№РН-0000313 від 27.02.2018 на суму 292 536,00грн. - строк оплати поставленого товару за цією накладною є таким, що настав - 09.03.2018;

№РН-0000368 від 06.03.2018 на суму 292 536,00грн. - строк оплати поставленого товару за цією накладною є таким, що настав - 16.03.2018;

№РН-0000443 від 19.03.2018 на суму 275 328,00грн. - строк оплати поставленого товару за цією накладною є таким, що настав - 29.03.2018;

№РН-0000475 від 22.03.2018 на суму 62 379,00грн. - строк оплати поставленого товару за цією накладною є таким, що настав - 02.04.2018.

Доказів оплати заборгованості покупець не надав, доводи, наведені позивачем в обґрунтування позову, не спростував.

За викладеного позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар у розмірі 922 779,00грн. підлягають задоволенню.

У жовтні 2018 року Акціонерне товариство "Дніпроазот" звернулося до господарського суду із зустрічним позовом, яким просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" штрафні санкції за порушення зобов'язань за договором поставки №770836 від 08.08.2018 у розмірі 117 033,75 грн., з яких:

- 39 600,00 грн. - штрафу за ненадання документів, оформлених у відповідності до п. 9.15 договору;

- 77 973,75 грн. - штрафу за порушення передбаченого п. 9.10 договору строку надання позивачу податкових накладних №116 від 25.01.2018, №131 від 29.01.2018, №132 від 29.01.2018, №13 від 05.02.2018, №33 від 06.03.2018, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з ч.1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов'язання, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (п.1 ст. 218 ГК України).

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Постачальник, відповідно до умов пункту 9.10. договору, зобов'язаний протягом трьох календарних днів від дня виникнення у нього податкових зобов'язань з податку на додану вартість за операціями, які здійснені за цим договором, скласти та подати покупцю податкову накладну, оформлену з дотриманням вимог Податкового кодексу України та інших вимог законодавства України, в тому числі з дотриманням умов щодо її реєстрації у цей же строк в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За кожний день прострочення постачальником строку складання, реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних та надання покупцю зареєстрованої електронної податкової накладної, встановленого в п.9.10 договору, постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% загальної вартості продукції, яка передбачена відповідною специфікацією на поставку продукції до договору, за кожний день прострочення виконання зобов'язань (п.6.17 договору поставки).

Відповідно до пункту 6.12. договору сторони домовились, що за кожне порушення зобов'язань, передбачених пунктами 1,3., 4.2., 6.5., 6.21., 9.3., 9.4., 9.7., 9.9.-9.12, 9.14, 9.15 договору, а також у разі ненадання або несвоєчасного надання податкових накладних, складених з порушенням вимог, передбачених цим договором чи законодавством України та/або не зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також за кожний випадок допущення постачальником будь-якого з порушень, передбачених п.6.7. договору, постачальник сплачує покупцеві штраф у розмірі 25% загальної вартості продукції, яка передбачена відповідною специфікацією на поставку продукції до договору.

Так, Акціонерне товариство "Дніпроазот" просить стягнути з ТОВ Торговий дім "Технохімреагент" штрафні санкції за порушення зобов'язань за договором поставки №770836 від 08.08.2018 у розмірі 117 033,75 грн., з яких:

- 39 600,00 грн. - штрафу за ненадання документів, оформлених у відповідності до п. 9.15 договору;

- 77 973,75 грн. - штрафу за порушення передбаченого п. 9.10 договору строку надання позивачу податкових накладних №116 від 25.01.2018, №131 від 29.01.2018, №132 від 29.01.2018, №13 від 05.02.2018, №33 від 06.03.2018, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Податкова накладна - це звітний податковий документ, що підтверджує виникнення податкового обов'язку платника податків у зв'язку з продажем товарів (робіт, послуг) і одночасно підтверджуюча право на податковий кредит у покупця - платника податків у зв'язку з придбанням таких товарів (робіт, послуг).

Згідно з вимогами ст.109.1 Податкового кодексу України податковим правопорушенням є протиправні діяння (дія, чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючи органи.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Під неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до статті 549 цього Кодексу розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Отже, види забезпечення виконання зобов'язань є спеціальними мірами майнового характеру, які стимулюють належне виконання зобов'язання боржником шляхом встановлення додаткових гарантій задоволення вимог кредитора, а тому забезпечення виконання зобов'язань будь-яким із видів, передбачених статтею 546 ЦК України, також створює зобов'язальні правовідносини між кредитором та боржником.

Відповідно до частини 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Порушення, за яке Акціонерне товариство "Дніпароазот" нараховує штрафні санкції, визначено в главі 11 Податкового кодексу України і відповідно до ст. 109 цього кодексу може вважатися податковим правопорушенням, але застосувати відповідальність за вказане правопорушення можуть відповідні контролюючи органи. Разом з тим, Акціонерне товариство "Дніпароазот" не є таким органом.

Суд відхиляє доводи позивача за зустрічним позовом, що відсутність реєстрації (реєстрація з порушенням встановлених строків) податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є порушенням з боку відповідача правил здійснення господарської діяльності - невиконанням господарського зобов'язання, адже обов'язок зі складання та реєстрації податкових декларацій виникає у відповідача саме на підставі податкового законодавства. Водночас зазначення сторонами у Договорі про обов'язок відповідача надати замовнику податкову накладну не має наслідком зміну характеру відповідних правовідносин з податкових на господарські.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 12.03.2018 у справі №918/216/17, від 13.04.2018 у справі №902/380/17.

Виходячи з наведеного, в позовних вимогах в цій частині слід відмовити.

Вимога позивача про стягнення штрафу та пені за ненадання документів, передбачених п. 9.15 договору, згідно з п. 6.12 договору задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Умовами п.9.15 договору передбачено, що постачальник зобов'язаний під час укладання договору, але не пізніше ніж через 10 календарних днів з моменту його укладення, надати покупцю засвідчені нотаріально чи підписом уповноваженої особи та печаткою постачальника наступні документи щодо постачальника (з актуальними відомостями):

копії установчих документів (Статуту, установчий договір тощо);

копії документів, що дозволяють займатися підприємницькою діяльністю та її окремими видами, що пов'язане з виконанням умов договору (ліцензії, дозволи тощо);

копію розширеного витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

копію довідки з банку про відкриття поточного рахунку;

копію свідоцтва про державну реєстрацію або виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

копію довідки органу державної податкової служби про взяття на облік в якості платника податків за формою №4-ОП (якщо її отримання платником податків є обов'язковим на момент взяття на податковий облік);

копію документу, що підтверджує повноваження представника постачальника на укладення (підписання) договору, як-от: довіреність, наказ по підприємству про призначення керівника, рішення про уповноваження особи на підписання договорів, протокол вищого органу управління підприємства про обрання особи на відповідну посаду тощо;

копію свідоцтва про реєстрацію в якості платника податку на додану вартість або витяг з реєстру платників податку на додану вартість (якщо постачальник є платником цього податку);

копію свідоцтва про реєстрацію платника єдиного податку (якщо постачальник є платником цього податку).

Пунктом 6.12. договору передбачено, що за кожне порушення зобов'язань, передбачених, зокрема, п.9.15 договору, постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 25% загальної вартості продукції, передбаченої відповідною специфікацією на поставку продукції до договору.

Відповідно до п.6.16 договору за порушення строку (терміну) надання документів, які підлягають переданню постачальником покупцю у відповідності до умов цього договору та/або вимог чинного законодавства, відповідач зобов'язаний сплатити покупцю пеню у розмірі 0,1% загальної вартості продукції, яка передбачена відповідною специфікацією на поставку продукції до договору, за кожний день прострочення виконання зобов'язань.

При цьому в договорі не зазначено яким чином ці документи передаються стороні. За доводами відповідача за зустрічним позовом, були передані позивачу достроково - 11.05.2017, що не спростовано АТ "Дніпроазот".

Таким чином, вимоги за зустрічним позовом суд вважає необгрунтованими, не підтвердженими відповідними доказами та такими, що не підлягають задоволенню.

Заява ТОВ "Технохімреагент" про застосування до вимог АТ "Дніпроазот" позовної давності задоволенню не підлягає в силу наступного.

Відповідно до ст.256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ст.258 Цивільного Кодексу для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

На підставі п.1 ч.2 ст.258 Цивільного Кодексу позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За приписами ч.ч.3, 4 ст.267 Цивільного Кодексу позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Ч.1 ст.261 Цивільного Кодексу встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається зі змісту частини першої статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом господарським судом відмовлено з підстав його необгрунтованості, суд не вбачає підстав застосувати до спірних правовідносин позовну давність.

Заява Акціонерного товариства "Дніпроазот" про розстрочку виконання рішення суду у справі №904/4286/18 на один рік у випадку задоволення позовних вимог ТОВ "Технохімреагент" задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути оправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Окрім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом'якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Окрім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" зазначено, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у Параграфі 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Наведені Акціонерним товариством "Дніпроазот" у відзиві на первісний позов обставини не є тими виключними обставинами, які надають суду право на розстрочення виконання рішення суду. Строк оплати за поставлену за договором продукцію настав у березні-квітні 2018 року, однак оплата відповідачем за поставлену продукцію здійснена не була. Графік погашення заборгованості у заяві про розстрочення виконання рішення суду відповідачем не наведений, доказів реальної можливості виконати рішення суду за умови надання розстрочки виконання рішення, відповідачем не надано, згоди позивача на розстрочку виконання рішення суду відповідачем не отримано. Та обставина, що АТ "Дніпроазот" є єдиним постачальником теплофікаційної води для опалення Південного району міста Кам'янське, не звільняє відповідача від виконання свого обов'язку.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат господарський суд виходить з наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (п.4 ч.3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України).

Позивач просить відшкодувати судові витрат, що пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для підготовки до розгляду справи, які складаються з суми судового збору - 13841,69грн., витрат на участь у попередньому судовому засіданні 06.11.2018 заступника директора ОСОБА_1 - 2902,00грн. У якості доказів підтвердження понесення цих витрат позивач за первісним позовом надає: платіжне доручення про сплату судового збору №884 від 18.09.2018 (а.с.7 т.1); довідку №95 від 07.11.2018 на суму 2 902,00грн., у тому числі оренда автомобіля - 727,27грн., заробітна плата водія за один день - 500,00грн., заробітна плата заступника директора за один день 1272,73грн. (а.с.52, т.2), подорожній лист за 06.11.2018, копії посвідчень про відрядження заступника директора та водія.

Враховуючи відсутність належних доказів понесення позивачем витрат на участь у попередньому судовому засіданні 06.11.2018 заступника директора ОСОБА_1 у сумі 2902,00грн. (відсутній договір оренди автомобіля, докази нарахування та виплати заробітної плати тощо), витрати позивача, пов'язані з участю його представника у судовому засіданні 06.11.2018, відшкодуванню не підлягають.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за первісним та зустрічним позовами, пов'язані зі сплатою судового збору, покладаються на Акціонерне товариство "Дніпроазот".

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" до Акціонерного товариства "Дніпроазот" про стягнення заборгованості у розмірі 922779,00 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Дніпроазот" (51909, Дніпропетрвоська область, місто Кам'янське, вул. С.Х.Горобця, буд.1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" (69034, м. Запоріжжя, вул. Цимлянська, буд.29-А, ідентифікаційний код 34155997) заборгованість за поставлену продукцію у сумі 922779 (дев'ятсот двадцять дві тисячі сімсот сімдесят дев'ять) грн. 00 коп., витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 13841 (тринадцять тисяч вісімсот сорок одна)грн.68коп., про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні зустрічних позовних вимог Акціонерного товариства "Дніпроазот" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" про стягнення штрафних санкцій за порушення зобов'язань за договором поставки №770836 від 08.08.2018 у розмірі 117 033,75 грн. - відмовити.

Судові витрати за зустрічним позовом віднести на Акціонерне товариство "Дніпроазот".

В задоволенні заяви Акціонерного товариства "Дніпроазот" про розстрочення виконання рішення у справі №904/4286/18 на один рік - відмовити.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 17.12.2018

Суддя Н.М. Євстигнеєва