РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.12.2018Справа № 910/29116/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ Мьюзік" (позивач 1) та

Товариства з обмеженою відповідальністю "Мун рекордс" (позивач 2),

організація, яка звертається за захистом порушених прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав - Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами";

до Фізичної особи-підприємця Рогнера Штефана;

про стягнення 24 360 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав.

Суддя Мандриченко О.В.

Секретар судового засідання Дюбко С.П.

Представники:

Від позивачів: Молчанов П. В., керівник;

Від відповідача: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (далі - Організація) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ Мьюзік" (далі - ТОВ "УМИГ Мьюзік") та Товариства з обмеженою відповідальністю "Мун рекордс" (далі - ТОВ "Мун рекордс"), про стягнення з фізичної особи-підприємця Рогнера Штефана (далі - ФОП Рогнер Штефан) на поточний рахунок Організації на користь:

- ТОВ "УМИГ Мьюзік" компенсацію за порушення виключних майнових авторських прав у сумі 12 180 грн.;

- ТОВ "Мун рекордс" компенсацію за порушення виключних майнових авторських прав у сумі 12 180 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.02.2015 у справі № 910/29116/14 позов задоволено частково. Стягнуто з Підприємця на користь позивачів 12180,00 грн. компенсації за порушення авторського права. У решті позовних вимог відмовлено. Також стягнуто з відповідача на користь позивача-1 913,50 грн. та позивача-2 913,50 судового збору. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.05.2015 рішення місцевого господарського суду від 23.02.2015 у справі № 910/29116/14 змінено в частині стягнення судового збору, а саме: стягнуто з відповідача на користь позивача-1 456,75 грн. та позивача-2 456,75 грн. судового збору. В решті згадане рішення суду залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 04.08.2015 постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.05.2015 у справі № 910/29116/14 залишено без змін, а касаційну скаргу приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" без задоволення.

Постановою Верховного Суду України від 11.11.2015 по справі № 910/29116/14 заяву приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" про перегляд Верховним Судом України рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2015, постанови Київського апеляційного господарського суду від 20.05.2015 та постанови Вищого господарського суду України від 04.08.2015 задоволено частково, рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2015, постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.05.2015 та постанову Вищого господарського суду України від 04.08.2015 скасовано. Справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до повторного автоматичного розподілу справ, справу передано на новий розгляд судді Прокопенко Л.В.

Ухвалою суду від 25.11.2015 суддя Прокопенко Л.В. прийняла справу до свого провадження та призначила розгляд на 04.12.2015.

Ухвалою суду від 09.02.2016 року призначено у справі № 910/29116/14 судову експертизу, проведення якої доручено атестованим судовим експертам Київського науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, провадження у справі зупинено. На вирішення експертів поставлено наступні запитання:

1. Даний відеозапис є оригіналом чи копією?

2. Чи проводився запис безперервно?

3. Чи містить даний запис ознаки монтажу чи прояви якоїсь попередньої цифрової обробки?

4. Чи можна по наданому відеозапису достовірно встановити місце його проведення?

5. Чи можна по наданому відеозапису достовірно встановити джерело походження зафіксованих на ньому звуків?

6. Чи можна по наданому відеозапису достовірно встановити дату та час, коли відбувалась відеофіксація?

Відповідно до розпорядження керівника апарату Господарського суду міста Києва від 10.11.2016 № 04-23/2367 "Щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ" та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.11.2016, справа № 910/29116/14 передана для розгляду судді Мандриченку О. В. у зв'язку з прийняттям Верховною Радою Постанови про звільнення судді Прокопенко Л. В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.11.2016 року прийнято справу № 910/29116/14 до свого провадження суддею Мандриченком О. В.

До господарського суду від Київського науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшов супровідний лист разом з висновком судового експерта.

З висновку експерта № 4527/16-35 від 16.07.2018 вбачається, що:

- надані на дослідження відеозаписи, що зафіксовані у файлах з розширенням «VOB» на міні компакт-диску Verbatim DVD-R з серійними номером MAD6A2 D2, є копіями.

- вирішити питання, пов'язані з технологією отримання досліджуваних записів, а саме щодо їх безперервності, наявності або відсутності ознак монтажу чи проявів якоїсь попередньої цифрової обробки, - експертними методами неможливо з підстав, наведених у дослідницькій частині висновку.

- встановити по наданому відєозапису місце його проведення неможливо з підстав, наведених у вступній частині висновку.

- вирішити питання щодо встановлення джерела походження зафіксованих в досліджуваних відеозаписах звуків, маючи на увазі в даному випадку під звуками - відтворення, сповіщення тощо музичних творів з одночасною їх фіксацією, неможливо оскільки відсутні експертні методики з вирішення такого роду питань.

- встановити експертними методами дату та час, коли відбувається відеофіксація відеозапису неможливо, оскільки дата та час, які притаманні відповідним файлам з відеозвукозаписами зазвичай формуються записуючим пристроєм у відповідності до тих налаштувань дати та часу, які на ньому встановлені користувачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.09.2018 року поновлено провадження у справі № 910/29116/14, підготовче засідання призначено на 16.10.2018 року.

Через відділ діловодства господарського суду 31.10.2018 від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, у якій останній просив суд збільшити заявлений розмір стягнення компенсації з відповідача та стягнути 111 690,00 грн. компенсації за використання без дозволу за кожен музичний твір.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Приймаючи до уваги, що вищевказана заява позивача не суперечить вимогам ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне прийняти її до розгляду, у зв'язку з чим спір у даній справі вирішується виходячи з нової ціни позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/29116/14 до судового розгляду по суті на 04.12.2018.

У судовому розгляді по суті 04.12.2018 оголошено перерву в судовому засіданні.

У cудовому засіданні 06.12.2018 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд про їх задоволення.

Відповідач був належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення.

Представником відповідача до відділу діловодства суду подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю направити в судове засідання повноважного представника відповідача, який має приймати участь в іншому судовому процесі.

Суд розглянувши подане клопотання відповідача відзначає наступне.

У відповідності до п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах, причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, що підтверджують факт відсутності у відповідача можливості направити представника у судове засідання.

Крім цього, судом вже заслухано заперечення представника відповідача щодо заявлених позовних вимог позивача.

З огляду на викладене, клопотання відповідача про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представників відповідача.

У судовому засіданні 13.12.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ

01.01.2014 Організацією (організація) і ТОВ "УМИГ Мьюзік" (видавник) укладено договір № АУ003К про управління майновими авторськими правами (далі - Договір № АУ003К), за умовами якого:

- видавник зобов'язується надати організації повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на твори та субвидані твори, що належать або протягом дії Договору № АУ003К будуть належати видавнику, а саме: дозволяти або забороняти від імені видавника використання об'єктів авторського права третіми особами, відповідно до умов Договору № АУ003К (пункт 2.1 Договору № АУ003К);

- у випадку виявлення порушень майнових прав організація має право пред'являти заяви, судові позови з метою захисту порушених прав та здійснювати будь-які інші дії як для захисту прав видавника, так і для реалізації своїх повноважень по управлінню названими правами (пункт 8.3 Договору № АУ003К);

- Договір № АУ003К набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2014 (пункт 11.1 Договору № АУ003К).

Відповідно до пункту 3.1 Договору № АУ003К ТОВ "УМИГ Мьюзік" надано декларацію щодо переданого в управління музичного твору: "Caunting stars"; автор музики: Ryan Tedder; автор тексту: Ryan Tedder; виконавець: "One Republic"; контрольована частка видавника щодо публічного виконання - 50 %; контрольована частка видавника щодо публічного сповіщення - 50 %.

Із названої декларації вбачається, що позивач-1 отримав від товариства з обмеженою відповідальністю "Національне музичне видавництво" майнові права на зазначений твір на підставі договору про передачу авторських і суміжних прав від 01.01.2014 № НМИ суб-01/14-укр, чинного до 31.12.2014.

17.05.2012 Організацією (організація) і ТОВ "Мун Рекордс" (видавник) укладено договір № 17052012/01 про управління майновими авторськими правами (далі - Договір № 17052012/01), за умовами якого:

- видавник доручає організації здійснювати управління на колективній основі його майновими авторськими правами на твори, перелік яких додається до Договору № 17052012/01, а саме дозволяти від імені видавника використання творів користувачами, а також збирати винагороду (роялті) за їх використання способами, передбаченими пунктом 2.2 Договору № 17052012/01 (пункт 2.1 Договору № 17052012/01);

- у разі виявлення порушень майнових прав видавник надає організації необхідні повноваження для захисту прав та здійснення представництва інтересів правовласника в суді, а саме: фіксація фактів порушення вищезазначених прав і (або) неправомірного використання творів з каталогу; попереднє досудове врегулювання порушень майнових прав видавника; здійснення представництва інтересів видавника у суді, а також, за необхідності в апеляційній чи касаційній інстанції, Верховному Суді України при розгляді справи за позовними заявами, для чого видавник наділяє організацію всіма правами передбаченими чинним законодавством України для позивача в процесі (підпункт 3.2.7 пункту 3.2 Договору № 17052012/01);

- Договір № 17052012/01 набирає чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін та діє до 31.12.2012, а в частині зобов'язань за надання звітів, розподілі та виплати зібраної винагороди - до їх повного виконання сторонами (пункт 9.1 Договору № 17052012/01).

Організація та позивач-2 уклали додаткові угоди від 04.12.2012 № 6 та від 12.12.2013 № 10, за умовами яких було продовжено строк дії Договору № 17052012/01 до 31.12.2013 (пункт 1 додаткової угоди від 04.12.2012 № 6) та до 31.12.2014 (пункт 1 додаткової угоди від 12.12.2013 № 10).

Відповідно до підпункту 4.1.2 пункту 4.1 Договору № 17052012/01 ТОВ "Мун Рекордс" надано декларацію щодо переданого в управління музичного твору: "ІНФОРМАЦІЯ_2"; автор музики: ОСОБА_3; автор тексту: ОСОБА_3; виконавець: ОСОБА_3; контрольована частка видавника щодо публічного виконання - 100 %; контрольована частка видавника щодо публічного сповіщення - 100%.

Із названої декларації вбачається, що позивач-2 отримав від громадянина України ОСОБА_3 майнові права на зазначений твір на підставі договору про передачу авторських і суміжних прав від 27.04.2012 № 10/27-04-12, чинного до 27.04.2019.

Отже, на підставі Договору № АУ002К та Договору № 17052012/01 Організація набула повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на музичні твори: "Caunting stars", "ІНФОРМАЦІЯ_2".

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон) майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

За приписами частини першої статті 31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 № 5 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" (далі - Постанова № 5) зазначено, що відповідно до статті 45 Закону суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Згідно з підпунктом "г" частини першої статті 49 Закону організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, таку функцію: звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов'язковим.

Разом з тим така організація, пред'явивши позов, не є позивачем, оскільки вона звертається до суду за захистом прав суб'єктів авторського і (або) суміжних прав, а не своїх прав. Позивачем у таких випадках буде суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав, на захист інтересів якого звернулася організація.

У випадку, якщо організація колективного управління звертається на захист прав фізичних осіб, такий спір розглядається в порядку цивільного судочинства. Якщо ж вона звертається на захист юридичних осіб, то, залежно від суб'єктного складу, спір розглядається в порядку господарського судочинства.

У пункті ж 49 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" (далі - Постанова № 12) наведено, що організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб. Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб'єктів авторського права суд повинен з'ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб'єктом авторського права. Якщо у організації колективного управління відсутні повноваження на управління майновими правами суб'єкта авторського права, зокрема, щодо конкретного твору, судам слід відмовляти у задоволенні позову цієї організації.

Документами, що підтверджують право організації на звернення до суду із заявою про захист авторського права та/або суміжних прав, є: видане Міністерством освіти і науки України свідоцтво про облік організацій колективного управління, свідоцтво про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління згідно із статтями 42, 43 названого Закону; статут організації, що управляє майновими правами на колективній основі; в інших випадках, ніж передбачені згаданими статтями Закону України "Про авторське право і суміжні права" - договір з особою, якій належать відповідні права, на управління майновими правами на колективній основі, та/або договір з іноземною організацією, що управляє аналогічними правами, і документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

Організація є організацією колективного управління на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, що підтверджується виданим Державним департаментом інтелектуальної власності свідоцтвом про облік організацій колективного управління від 24.01.2011 № 18/2011.

Крім того, 18.09.2014 позивач-1 надав погодження Організації на звернення до суду з позовом до ФОП Рогнера Штефана про захист авторських прав та виплату компенсації за порушення авторських прав на вказаний об'єкт авторського права.

Судом враховано, що: відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним; зазначені вище договори є чинними і недійсними у встановленому законом порядку не визнавалися.

З урахуванням наведеного господарський суд міста Києва дійшов висновку про те, що Організацією належними та допустимими доказами доведено її право на звернення до господарського суду з позовом, направленим на захист виключних майнових авторських прав позивачів на музичні твори: "Caunting stars" (автор музики: Ryan Tedder; автор тексту: Ryan Tedder; виконавець: "One Republic"); "ІНФОРМАЦІЯ_2" (автор музики: ОСОБА_3; автор тексту: ОСОБА_3; виконавець: ОСОБА_3).

Статтею 443 ЦК України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до статті 440 ЦК України та частини третьої статті 15 Закону майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Частиною другою статті 32 Закону встановлено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

У пункті 28 Постанови № 12 зазначено, що з огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

У прийнятті судового рішення зі спору, пов'язаного з порушенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім загальне посилання суду на використання твору та/або об'єкта суміжних прав позивачем: мають бути з'ясовані конкретні форма і спосіб використання кожного об'єкта такого права.

10.01.2014 представником приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" та приватної організації"Організація колективного управління авторськими та суміжними правами ОСОБА_5 складено акт № Че-01/01/14 фіксації фактів прямого чи опосередкованого комерційного використання музичних творів, опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань, відповідно до якого в ресторані "ІНФОРМАЦІЯ_1" (ФОП Рогнер Штефан, АДРЕСА_1) було зафіксовано факт публічного виконання музичних творів, зокрема, таких творів: під назвою "Caunting stars" у виконанні "One Republic"; "ІНФОРМАЦІЯ_2" у виконанні ОСОБА_3; актом зафіксовано, що публічне виконання музичних творів для фонового озвучення приміщення закладу здійснюється за допомогою наявного в закладі обладнання.

Згідно зі статтею 1 Закону публічне виконання - це подання за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім'ї або близьких знайомих цієї сім'ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час.

Перебування ОСОБА_5 в ресторані "ІНФОРМАЦІЯ_1" підтверджується також фіскальним чеком від 10.01.2014 № 12078; факт публічного виконання спірного музичного твору засвідчується також відеозаписом на DVD-диску, яким підтверджено час і місце використання саме у закладі ФОП Рогнера Штефана таких музичних творів: "Caunting stars", "ІНФОРМАЦІЯ_2".

Отже, судом встановлено, що виключні майнові авторські права на музичні твори "Caunting stars", "ІНФОРМАЦІЯ_2" належать позивачам; відповідач не надав доказів укладення ФОП Рогнером Штефаном угод із правовласниками, які б дозволяли публічне виконання вказаних творів; використання відповідачем спірних музичних творів у власній господарській діяльності відбулося без дозволу відповідного правовласника та без сплати авторської винагороди.

Статтею 445 ЦК України передбачено право автора на плату за використання його твору, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до п. а) ст. 50 Закону України "Про авторське право і суміжні права" порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21 - 25, 42 і 43 вказаного вище Закону обмежень майнових прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

При порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об'єктів суміжних прав, використанні творів і об'єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право вимагати визнання та поновлення своїх прав, у тому числі забороняти дії, що порушують авторське право і (або) суміжні права чи створюють загрозу їх порушення.

Відповідно до п. "г" ч. 1 ст. 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права", при порушеннях будь-якою особою, зокрема, авторського права, передбаченого статтею 50 закону, суб'єкти авторського права мають право подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права, або виплату компенсацій.

Пунктом "г" ч. 2 ст. 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" передбачено, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про: виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу. При визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов'язаний у встановлених пунктом "г" ч. 2 ст. 52 Закону межах визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

Суд зазначає, що для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права та/або суміжних прав, а розмір збитків суб'єкт такого права доводити не зобов'язаний.

Кожен окремий факт протиправного використання об'єктів авторського та/або суміжних прав, в тому числі неодноразове використання одного й того самого об'єкта, становить самостійне порушення і може бути підставою для застосування відповідальності у вигляді стягнення компенсації.

В абз. 9 ч. 2 ст. 52 України "Про авторське право і суміжні права" зазначено, що при визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов'язаний у встановлених пп. "г" п. 2 ст. 52 Закону № 3792-XII межах визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. України "Про авторське право і суміжні права", об'єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, зокрема музичні твори з текстом і без тексту.

Скасовуючи судові рішення у даній справі Верховний Суд України у своїй постанові від 11.11.2015 вказував, що аналіз наведених вище норм матеріального права дає підстави для висновку, що кожен музичний твір є окремим об'єктом авторського права, який належить конкретному суб'єкту (ам). Кожен окремий факт протиправного використання об'єктів авторського права та/або суміжних прав становить самостійне порушення і може бути підставою для застосування відповідальності у виді стягнення компенсації. Кожний суб'єкт авторського права при порушенні цього права, в тому числі на один твір, має право на компенсацію в розмірі, не менше 10 мінімальних заробітних плат.

Судом встановлено, що розмір мінімальної заробітної плати з січня 2018 року становить 3723 грн. 00 коп. (відповідно до ст. 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік").

до пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Наразі такі зміни до Закону не внесені. Водночас виплата згаданої компенсації підпадає під ознаки "інших виплат", про які йдеться у наведеному приписі Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ, тобто розмір мінімальної заробітної плати, визначений цим Законом, на даний час не підлягає застосуванню як розрахункова величина при визначені компенсації, пов'язаної з порушенням авторського права і (або) суміжних прав.

Отже, при визначені розміру відповідної компенсації слід виходити з приписів пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" та застосовувати розрахункову величину у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року (з 1 січня 2018 року - 1762 грн.)

Проте, враховуючи мінімальний розмір компенсації відповідно до ст. 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права", положення пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", та висновок суду, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт використання відповідачем вказаних музичних творів без дозволу позивачів та сплати відповідної винагороди, з огляду на спрямованість застосовуваних судом компенсаційних заходів на захист порушеного права, з урахуванням загальних засад цивільного законодавства - справедливості, добросовісності, розумності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача компенсацію у загальному розмірі 35 240,00 грн., тобто у розмірі мінімальної компенсації (17 620,00 грн.) за використання кожного твору.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Рогнера Штефана (АДРЕСА_2; реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків: НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ Мьюзік" (03124, м. Київ, вул. М. Василенка, 7-А; ідентифікаційний код 39040213) в особі Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (ідентифікаційний код 37396151; п/р 2453 в АТ "Укрексімбанк" м. Києва, МФО 322313) 17 620 (сімнадцять тисяч шістсот двадцять) грн. 00 коп. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав та 264 (двісті шістдесят чотири) грн. 46 коп. судового збору.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Рогнера Штефана (АДРЕСА_2; реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків: НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мун рекордс" (03087, м. Київ, вул. Іскрівська/Міцкевича, 9/9; ідентифікаційний код 36883133) в особі Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (ідентифікаційний код 37396151; п/р 2453 в АТ "Укрексімбанк" м. Києва, МФО 322313) 17 620 (сімнадцять тисяч шістсот двадцять) грн. 00 коп. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав та 264 (двісті шістдесят чотири) грн. 46 коп. судового збору.

4. У задоволенні іншої частини позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Мандриченко

Дата складання рішення 17.12.2018 р.