СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2018 р. справа №922/1350/18

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
за участю представників:
від позивача не зявився;
від відповідача ОСОБА_5 (адвокат, довіреність від 04.06.2018р.)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Старовірівський птахокомплекс», с. Старовірівка Харківської області
на рішення господарського суду Харківської області
ухваленого 19.09.2018р. (повний текст підписано 01.10.2018р.) у м. Харкові
у справі №922/1350/18 (суддя Калантай М.В.)
за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Старовірівський птахокомплекс», с. Старовірівка Харківської області
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «Новаагро», м. Харків
про визнання недійсним договору

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції:

1. Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Старовірівський птахокомплекс», с. Старовірівка Харківської області (далі Позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «Новаагро», м. Харків (далі Відповідач) з вимогами про визнання недійсним договору поставки товару №2604ПФ від 26.04.2017р., укладеного між останніми, на підставі ч.1 ст.203 Цивільного Кодексу України через непогодження в договорі ціни товару.

2. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.06.2018р. відкрито провадження у справі №922/1350/18 та визначено її розгляд за правилами загального позовного провадження.

3. Рішенням Господарського суду Харківської області від 19.09.2018р. (повний текст підписано 01.10.2018р.) у справі №922/1350/18 у задоволені позовних вимог Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Старовірівський птахокомплекс» відмовлено в повному обсязі та стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «Новаагро» 9000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу.

4. Означене рішення суду обґрунтоване недоведеністю Позивачем наявності підстав, з якими ст.215 Цивільного кодексу України повязує визнання правочинів недійсними, зокрема недодержання вимог ч.1 ст.203 цього Кодексу. Так, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до пп.1.6.2 договору поставки (ціна на момент поставки товару узгоджується сторонами згідно з пп.1.6.1 договору та зазначається Покупцем в додаткових угодах, які надаються Постачальнику для підписання) сторонами були підписані додаткові угоди від 25.09.2017р. та від 04.10.2017р., а також вчинені дії, спрямовані на виконання умов договору в редакції додаткових угод (в матеріалах справи наявні видаткові накладні від 29.09.2017р., від 02.10.2017р.-07.10.2017р. та від 10.10.2017р., які підтверджують передачу товару Позивачем Відповідачу за цінами, що визначені даними додатковими угодами). Місцевий суд також врахував, що Позивач відповідно до п.7.7 договору мав можливість відмовитися від виконання обов'язку щодо поставки товару, однак своїм правом не скористався.

ІІ. Короткий зміст вимог та узагальнених доводів апеляційної скарги:

5. Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Старовірівський птахокомплекс», не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернулося з апеляційною скаргою до Східного апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду Харківської області від 28.08.2018р. у справі №922/1350/18 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та здійснити у звязку з цим розподіл судових витрат.

6. Підставою для задоволення апеляційних вимог Скаржник зазначає неповне встановлення судом обставин, які мають значення для справи та неправильно установлені обставини, які мають значення для справи, а саме ненадання судом належної оцінки п.1.4 спірного договору поставки, відповідно якого ціна товару повинна бути погоджена сторонами до 31.07.2017р., тоді як додаткові угоди, на які посилався суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, датовані лише 25.09.2017р. та 04.10.2017р. При цьому, апелянт у своїй скарзі цитував норми Цивільного то Господарського кодексів України, а також посилався на практику Європейського суду з прав людини.

ІІІ. Узагальнені доводи та заперечення Відповідача:

7. Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «Новаагро», в межах визначеного апеляційним судом строку, наданий відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого останнє проти її задоволення заперечує, наголошуючи на законності і обґрунтованості оскаржуваного рішення, зазначаючи, що:

- в порядку п.7.7 договору поставки товару №2604ПФ від 26.04.2017р. від Постачальника (Позивача) жодного повідомлення про відмову від виконання обовязку щодо поставки товару не надходило, а попередня оплата до 01.08.2017р. не повернута;

- на умовах вказаних в додаткових угодах від 25.09.2017р. та від 04.10.2017р. Постачальник частково здійснив поставку товару загальним обсягом 163,78т, що підтверджується видатковими накладними та свідчить про визнання Позивачем конклюдентними діями дійсності договору поставки товару №2604ПФ від 26.04.2017р.;

- Позивачем не наведено жодних аргументів на підтвердження того, що спірний договір поставки суперечить актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

IV. Щодо процедури апеляційного провадження:

8. У відповідності до вимог ст.32 та ч.1 ст.260 Господарського процесуального кодексу України за протоколом автоматизованого розподілу від 06.11.2018р. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: ОСОБА_1 (головуючий, суддя-доповідач), ОСОБА_2 і ОСОБА_3

9. Ухвалою від 21.11.2018р. вказана судова колегія відкрила апеляційне провадження у справі №917/915/18, а ухвалою від 07.12.2018р. після проведення підготовчих дій призначила розгляд апеляційної скарги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Старовірівський птахокомплекс» у судовому засіданні на 26.12.2018р. о 14:30 з повідомленням учасників справи.

10. Враховуючи викладене в п.п.8,9 цієї постанови, та відсутність визначених ст.ст.38, 39 Господарського процесуального кодексу України підстав для відводу/самовідводу члені судової колегії, сформована судова колегія Східного апеляційного господарського суду у складі ОСОБА_1 (головуючий, суддя-доповідач), ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відповідає вимогам «суду, створеним відповідно до закону» у розумінні п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.

11. Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась у протоколі судового засідання та засобами аудиофіксації у відповідності до вимог ст.ст.222, 223 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням п.17.7. його Перехідних положень в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.270 цього Кодексу.

12. У судовому засіданні 26.12.2018р. уповноважений представник Відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу та додаткових поясненнях. Надав до суду заяву в порядку ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, в якій просив суд протягом пяти днів після ухвалення судового рішення надати можливість довести розмір фактично понесених судових витрат та залучити до матеріалів справи докази таких витрат.

Представник Скаржника у судове засідання 26.12.2018р., попри належне повідомлення не зявився, про причини неявки не повідом, що, за висновком судової колегії, враховуючи повідомлення його належним чином та достатність матеріалів справи, не перешкоджає розгляду справи по суті.

13. Відтак, згідно із вимогами ст.269 Господарського процесуального кодексу України справа переглядається за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

V. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

14. Як встановлено місцевим судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 26.04.2017р. між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Старовірівський птахокомплекс» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «Новаагро» (Покупцем) укладено договір поставки товару №2604ПФ (далі - договір-а.с.а.с.11, 12), відповідно до п.1.1 якого Постачальник зобов'язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар українського походження, врожаю 2017 року, на умовах, зазначених в Договорі.

15. У п.1.2 договору визначена характеристика товару на момент укладення договору: найменування - соняшник; кількість товару - 450,000тн.; ціна однієї тони з ПДВ - 9000,00грн.; загальна вартість товару - 4050000,00грн. Товар, вказаний в п.1.2 договору вирощений на полях Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Старовірівський птахокомплекс»

Згідно з п.1.4 договору сторони погодили, що строк поставки товару: окремими партіями до 01.09.2017, включно.

16. Відповідно до п.1.6 договору, ціна товару, що встановлена в п.1.2 договору є орієнтовною та змінюється в порядку, передбаченому пп.1.6.1 договору:

Ціна однієї тони товару на момент поставки розраховується згідно з такою формулою:

Цмп = Ц, де

Цмп ціна однієї тони товару на момент поставки;

Ц ціни на товар такого ж виду та якості на території Харківської області, на умовах поставки товару EXW або FCA відповідно до Incoterms 2010 та на дату поставки або раніше за вибором Покупця.

Ціна на момент поставки узгоджується сторонами згідно пп.1.6.1 та зазначається Покупцем в додаткових угодах, які надаються Постачальнику для підписання (пп.1.6.2 договору).

17. У відповідності до п.7.7 договору, якщо до 31.07.2017р. сторони не дійшли згоди щодо ціни товару згідно з п.1.6, Постачальник має право в односторонньому порядку відмовитися від виконання обов'язку щодо поставки товару. У цьому випадку Постачальник зобов'язаний до 01.08.2017р. повернути Покупцю попередню оплату за товар в сумі згідно з п.2, крім того Постачальник зобов'язується в якості відсотків за користування чужими грошовими коштами сплатити Покупцю 28% річних від перерахованої в якості попередньої плати за договором грошової суми за весь період використання грошових коштів з моменту їх отримання до моменту повного розрахунку.

18. Судом першої інстанції також встановлено, що 25.09.2017р. сторонами на виконання умов договору було укладено додаткову угоду №1 до договору (а.с.13), в якій визначено наступні кількість товару та ціну:

- партія соняшника у кількості 200тн; ціна за 1тн. з ПДВ - 10000,00грн.;

- партія соняшника у кількості 230тн; ціна за 1тн. з ПДВ - 9000,00грн.

18.1. 04.10.2017р. сторонами укладено додаткову угоду №2 до договору поставки товару №2604ПФ від 26.04.2017р. (а.с.14), в якій визначено наступні кількість товару та ціну:

- партія соняшника у кількості 300тн; ціна за 1тн. з ПДВ - 10000,00грн.;

- партія соняшника у кількості 130тн; ціна за 1тн. з ПДВ - 9000,00грн.

18.2. 04.10.2017р. сторонами укладено додаткову угоду №3 до договору (а.с.43), в якій виклали п.п.1.4, 5.3, 5.6 договору в нових редакціях, зокрема, встановили строк поставки товару - окремими партіями до 07.10.2017р. включно.

Означені додаткові угоди підписані уповноваженими представниками сторін без жодних зауважень та скріплені печатками підприємств.

19. Окрім того, матеріали справи містять копії підписаних сторонами видаткових накладних №25 від 29.09.2017р., №26 від 02.10.2017р., №27 від 03.10.2017р., №28 від 04.10.2017р., №29 від 05.10.2017р., №30 від 06.10.2017р., №31 від 07.10.2017р. та №32 від 10.10.2017р. (а.с.а.с.44-51), які підтверджують передачу товару Позивачем Відповідачу за цінами, визначеними додатковими угодами до договору.

20. Вказані в п.п.14-19 цієї постанови обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не оспорюються.

21. Своєю чергою, зазначаючи, що оскільки в порушення п.7.7 договору ціна товару до 31.07.2017р. сторонами погоджена не була, а додаткові угоди до договору були укладені лише 25.09.2017р. та 04.10.2017р., сторонами ціну товару погоджено не було, Позивач вважає, що договір підлягає визнанню недійсним на підставі ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України.

22. Зважаючи на вказані обставини, спірні правовідносини розглянуті місцевим судом в контексті приписів Цивільного та Господарського кодексів України, зокрема щодо чинності правочинів та вимог до укладення договорів.

VІ. Оцінка апеляційного суду:

23. За змістом ст.ст.4, 5 Господарського процесуального кодексу України, ст.15 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України можливість задоволення позовних вимог вимагає наявності та доведеності наступної сукупності елементів: наявність у Позивача захищуваного суб'єктивного права/охоронюваного законом інтересу, порушення (невизнання або оспорювання) такого права/інтересу з боку визначеного Відповідача та належність (адекватність характеру порушення та відповідність вимогам діючого законодавства) обраного способу судового захисту. Відсутність або недоведеність будь-якого із вказаних елементів, що становлять предмет доказування для Позивача, унеможливлює задоволення позову.

24. Сутність розглядуваного спору полягає у доведенні Позивачем факту недодержання вимог ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України при укладенні договору поставки товару №2604ПФ від 26.04.2017р., укладеного між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Старовірівський птахокомплекс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «Новаагро», в якості якого Позивач розцінює непогодження сторонам у договорі ціни товару, що поставляється, у визначені в договором строки.

25. Беручи до уваги правову природу договору поставки товару №2604ПФ від 26.04.2017р., кореспондуючі права та обов'язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням відповідних положень Цивільного та Господарського кодексів України щодо чинності правочинів/договорів, зокрема договору поставки, що, своєю чергою, згідно з ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України передбачає можливість застосування загальних положень про купівлю-продаж.

Викладене зумовлює погодження із доводами місцевого суду щодо визначення норм матеріального права, у світлі яких має вирішуватися питання відносно розглядуваного спору.

26. Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

За змістом ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину, яким у розумінні ч.2 ст.202 Цивільного кодексу України є спірний договір, є недодержання в момент його вчинення вимог ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 Цивільного кодексу України.

27. Між тим, розглянувши доводи апеляційної скарги/позовних вимог, які зводяться виключно до ствердження про недосягнення сторонами згоди відносно ціни в межах встановленого в п.7.7 договору строку (до 31.07.2017р.), апеляційний суд зазначає, що:

- невиконання означеного договору сторонами не тягне за собою його незаконності, яка за позовами про визнання договорів недійсними визначається саме на дату укладення спірного договору (ч.1 ст.236 Цивільного кодексу України), а не з моменту спливу передбаченого п.7.7 договору строку;

- неузгодження ціни договору у передбачений сторонами строк, як істотної умови, стосується аспекту укладення договору, а не визнання його недійсним. Однак, наявні в матеріалах справи видаткові накладні підтверджують початок виконання зобовязань за оспорюваним договором та унеможливлюють визнання такого договору неукладеним (таким, що не відбувся).

Своєю чергою, колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, зазначає, що укладення додаткових угод з узгодженням ціни товару лише 25.09.2017р. та 04.10.2017р. не має наслідком визнання договору недійсним, оскільки в порядку ст.ст.653, 654 Цивільного кодексу України сторони таким чином фактично змінили умову договору щодо строку узгодження ціни та до укладення таких додаткових угод Постачальник відповідно до п.7.7 договору не відмовився від останнього (договору) в односторонньому порядку.

28. Відтак, враховуючи викладене в п.27 цієї постанови та беручи до уваги встановлену ст.204 Цивільного кодексу України та неспростовану в межах цієї справи в порядку ст.215 цього Кодексу презумпцію правомірності означеного договору, апеляційний суд вважає його належною у розумінні ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України та ст.ст.173, 174 Господарського кодексу України підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов'язків сторін, що зумовлює відхилення доводів і вимог апеляційної скарги.

29. Оскільки доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують ухвалення оскаржуваного рішення із порушеннями, які ст.277 Господарського процесуального кодексу України визначені у якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Старовірівський птахокомплекс» залишається без задоволення, а переглядуване рішення без змін.

30. За змістом ст.129 вказаного Кодексу такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок Скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Своєю чергою, питання щодо розміру компенсації витрат Відповідача, повязаних з наданням правової допомоги, підлягає вирішенню після подання відповідних документів в 5-ти денний строк з моменту винесення цієї постанови в порядку ч.8 цієї статті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275-277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Старовірівський птахокомплекс», с. Старовірівка Харківської області на рішення Господарського суду Харківської області від 19.09.2018р. (повний текст підписано 01.10.2018р.) у справі №922/1350/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Харківської області від 19.09.2018р. (повний текст підписано 01.10.2018р.) у справі №922/1350/18 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на рахунок Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Старовірівський птахокомплекс», с. Старовірівка Харківської області.

4. Постанова набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту, з урахуванням порядку подання касаційної скарги, передбаченого п.17.5. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 26.12.2018р. проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено та підписано 27.12.2018р.

Головуючий, суддя-доповідач ОСОБА_1

Суддя В.І. Пушай

Суддя О.В. Стойка

Надіслано судом до ЄДРСР 27.12.2018р.