номер провадження справи 24/103/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2018 Справа № 908/2170/18

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області (69001, м. Запоріжжя, вул. Гетьманська, 4,

е-mail: ) у складі судді Азізбекян Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Вака В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні справу

за позовною заявою: Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ідентифікаційний код юридичної особи 24584661) в особі відокремленого підрозділу Запорізька АЕС (71504, Запорізька обл., м. Енергодар, вул. Промислова, 133, ідентифікаційний код юридичної особи 19355964)

до відповідача: Комунального підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради (71503, Запорізька обл., м. Енергодар, пр. Будівельників, 17, офіс 5-1, а/с 376, ідентифікаційний код юридичної особи 32166551)

про стягнення 33 138 грн. 97 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 3182 від 31.10.2017;

від відповідача: не зявився

СУТЬ СПОРУ:

23.10.2018 до господарського суду Запорізької області звернулось Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція (далі ДП НАЕК Енергоатом в особі ВП ЗАЕС) з позовною заявою від 18.10.18 № 28-23/23173 про стягнення з Комунального підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради (надалі КП ПКВ Енергодарської МР) 33 138 грн. 97 коп., з яких: 27 736 грн. 26 коп. основний борг, 4 755 грн. 84 коп. пеня, 184 грн. 04 коп. інфляційні втрати та 462 грн. 83 коп. три відсотки річних за договором № 1ВС-12 на водозабезпечення (питна вода з насосної станції 3-го підйому) та водовідведення (транспортування та очищення господарсько-побутових стоків на обєднаних очисних спорудах КП "ПКВ" ЕМР) від 06.02.2012 та згідно актів № 31/01 і № 32/01 від 31.01.2018, № 31/02 і 32/02 від 28.02.2018 про надання послуг з питного водопостачання та з водовідведення.

Позовні вимоги обґрунтовано ст.ст. 193, 198, 230, 231 Господарського кодексу України, ч. 1 ст. 530, 546, 549, 610, 611, 612, 625 Цивільного кодексу України, а також порушенням відповідачем зобовязань за договором № 1ВС-12 від 06.02.2012 в частині оплати наданих позивачем послуг з питного водопостачання та з водовідведення за період січень-лютий 2018.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.18 зазначену позовну заяву передано на розгляд судді Азізбекян Т.А.

Ухвалою від 25.10.18 суддею прийнято вказану вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2170/18 (якій присвоєно № провадження 24/103/18), справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 19.11.18.

В судовому засіданні 19.11.2018 розгляд справи здійснювався із застосуванням технічних засобів фіксації судового процесу за допомогою ПАК Оберіг.

Відповідач в судове засідання 19.11.2018 не зявився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення 29.10.2018 ухвали господарського суду Запорізької області суду від 25.10.2018.

В судовому засіданні 19.11.2018 представник позивача підтримав позов повністю, зазначив, що всі наявні докази було подано до суду, клопотання процесуального характеру відсутні та суду повідомлені всі обставини справи, які йому відомі.

Зясувавши думку позивача щодо дати призначення судового засідання для розгляду справи по суті, суд оголосив про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 17.12.2018 о 10 год. 30 хв.

Відповідач в судове засідання 17.12.2018 не зявився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення 28.11.2018 ухвали господарського суду Запорізької області суду від 19.11.2018.

Судом встановлено, що відповідні процесуальні документи надіслані судом згідно з поштовими реквізитами відповідача.

Зазначене свідчить, що судом були вжиті всі заходи щодо повідомлення відповідача про дату, місце і час розгляду цієї справи.

Відповідно до пунктів 1 і 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Приймаючи до уваги, що відповідача належним чином повідомлено про дату, місце та час розгляду справи № 908/2170/18, враховуючи неявку в судове засідання відповідача (його представника), суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи за відсутності такого учасника справи за наявними у матеріалах справи документами (доказами).

По закінченні судового засідання 17.12.2018 судом прийнято рішення про задоволення позову, вступну та резолютивну частини якого було оголошено в цьому ж судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Державним підприємством Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція (виробником, позивачем у справі) та Комунальним підприємством Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради (споживачем, відповідачем у справі) 06.02.12 укладено договір № 1ВС-12 на водозабезпечення (питна вода з насосної станції 3-го підйому) та водовідведення (транспортування та очищення господарсько-побутових стоків на обєднаних очисних спорудах КП "ПКВ" ЕМР) (надалі - Договір).

До договору сторонами укладено відповідні додатки та додаткова угода № 1 від 28.07.2013.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 Договору (в редакції додаткової угоди № 1), позивач зобовязувався надати відповідачу послуги з відпуску питної води з насосної станції 3-го підйому) та забезпечити відповідачу водовідведення за виключенням ООС, ОС ЗБС, Промзона база РЕП (транспортування та очищення господарсько-побутових стоків на обєднаних очисних спорудах КП "ПКВ" ЕМР) у розмірі 100% від спожитої питної води за приладами обліку на місяць.

Згідно з п.п. 3.8, 3.9 Договору по закінченні звітного місяця відповідач зобовязаний підписати надані нарочно позивачем акти про надання послуг з водопостачання та водовідведення у трьох екземплярах на протязі двох робочих днів з моменту отримання з обовязковим зазначенням дати підписання акта та по два екземпляри актів повернути представнику позивача, який передає відповідачу податкову накладну. Відповідач в актах про надання послуг в обовязковому порядку робить відмітку про отримання податкової накладної і дату її отримання. Відмова відповідача від підписання актів не звільняє його від оплати за надані послуги з водопостачання та водовідведення.

Пунктами 4.1 та 4.4 Договору передбачено що розрахунки за надані послуги здійснюються відповідачем на підставі оформлених двосторонніх актів про надані послуги з водопостачання та водовідведення щомісячно до останнього числа місяця, наступного за звітним, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок відповідача.

Відповідно до п. 7.1 Договору, цей договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами. Строк дії даного договору до 31.03.12. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік, якщо за 1 місяць до закінчення терміну його дії жодна із сторін не заявила про закінчення строку його дії.

Доказів розірвання, визнання недійсним чи припинення Договору в установленому законом порядку сторонами не надано.

Посилаючись на неналежне виконання з боку відповідача умов вказаного Договору, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача 33 138 грн. 97 коп., з яких: 27 736 грн. 26 коп. основний борг, 4 755 грн. 84 коп. пеня, 184 грн. 04 коп. інфляційні втрати та 462 грн. 83 коп. 3 відсотки річних.

Оцінивши надані докази суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі, з огляду на наступне:

Згідно із ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить ГК України, частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що субєкти господарювання та ін. учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1). Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 7).

Згідно із ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як свідчать матеріали цієї господарської справи, на виконання умов Договору № 1ВС-12 від 06.02.2012 позивачем у січні, лютому 2018 року відповідачу надані відповідні послуги з питного водопостачання та з водовідведення, що підтверджується актами №№ 31/01 та 32/01 від 31.01.2018, №№ 31/02 та 32/02 від 28.02.2018 на загальну суму 27 736 грн. 26 коп., підписаними з боку обох сторін без претензій (належним чином засвідчені копії яких наявні у матеріалах справи).

Строк оплати наданих послуг, згідно з п. 4.4. Договору, за січень 2018 року до 28.02.18, за лютий 2018 року до 31.03.18.

Відповідач, у строки встановлені п. 4.4 Договору, оплату за надані позивачем послуги з питного водопостачання та водовідведення за січень, лютий 2018 року не здійснив.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач свої зобовязання щодо своєчасної оплати спожитих послуг, всупереч умов Договору та вимог закону, в обумовлений Договором строк не виконав.

Доказів надання відповіді на претензію позивача про оплату заборгованості суду не представлено.

Доказів правомірності своїх дій (бездіяльності) щодо такої несплати відповідачем суду не надано.

Враховуючи вищенаведене, суд визнає вимоги позивача про стягнення з відповідача 27 736 грн. 26 коп. заборгованості правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 4 755 грн. 84 коп. пені, 184 грн. 04 коп. інфляційних втрат та 462 грн. 83 коп. три проценти річних

Відповідно до ст. 611 ЦК України, одним з наслідків порушення зобовязання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобовязаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобовязання, зокрема у випадку прострочення виконання.

За визначенням ч. 3 ст. 549 ЦК України, пеня - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Статтями 1 і 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 4.5 Договору встановлено, що при несвоєчасній оплаті відповідачем послуг з водопостачання та водовідведення відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 0,1 % від належної до сплати суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, діючої на момент нарахування пені (відповідно до п. 6 ст. 231 ГК України),

Факт прострочення відповідачем зобовязання з оплати наданих послуг підтверджується матеріалами справи.

Позивачем заявлено до стягнення пеню за період з 28.02.18 по 28.08.18 та з 31.03.2018 по 28.09.2018 в розмірі 4 755 грн. 84 коп.

Перевіривши (за допомогою ІПС Законодавство) заявлену позивачем до стягнення суму пені суд дійшов висновку про те, що здійснений позивачем розрахунок пені є вірним, тому, судом задовольняється сума пені у повному розмірі.

Позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України заявлено до стягнення з відповідача 184 грн. 04 коп. інфляційних втрат та 462 грн. 83 коп. три проценти річних.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч.1). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2).

Позивачем нараховано до стягнення 3 % річних за актами від 31.01.2018 за 218 днів. А за актами від 28.02.2018 за 187 днів на загальну суму 462 грн. 83 коп.

Перевіривши (за допомогою ІПС Законодавство) заявлену позивачем до стягнення суму 3 % річних суд дійшов висновку про те, що здійснений позивачем розрахунок є вірним, тому, судом задовольняється сума 3 % річних у розмірі 462 грн. 83 коп.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення інфляційні втрати у розмірі 184 грн. 04 коп. за період з березня (квітня) по вересень 2018 року.

Перевіривши (за допомогою ІПС Законодавство) наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат за вказані періоди встановлено, що він здійснений у відповідності до чинного законодавства та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до чинного законодавства України позовні заяви повинні подаватись до суду в разі порушення відповідачем законних прав та інтересів позивача. Тобто подання позовної заяви є способом захисту порушених прав та законних інтересів правомірної сторони.

Суд вважає, що позивачем доведено належними доказами порушення відповідачем його законних прав та інтересів та наявність правових підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, позов задовольняється повністю.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за позовом в сумі 1 762 грн. 00 коп. покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради (71503, Запорізька обл., м. Енергодар, пр. Будівельників, 17, офіс 5-1, а/с 376, ідентифікаційний код юридичної особи 32166551) на користь Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ідентифікаційний код юридичної особи 24584661) в особі відокремленого підрозділу Запорізька АЕС (71504, Запорізька обл., м. Енергодар, вул. Промислова, 133, ідентифікаційний код юридичної особи 19355964, рахунок № 1241 в ПАТ АБ «Укргазбанк» м. Енергодар, код ЄДРПОУ банку 23697280, МФО 320478) 27 736 (двадцять сім тисяч сімсот тридцять шість) грн. 26 коп. основного боргу, 4 755 (чотири тисячі сімсот пятдесят пять) грн. 84 коп. пені, 184 (сто вісімдесят чотири) грн. 04 коп. інфляційних втрат, 462 (чотириста шістдесят дві) грн. 83 коп. 3 % річних та 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 20.12.2018.

Суддя Т.А. Азізбекян