ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХвала

"13" грудня 2018 р. м. Ужгород Справа № 907/575/18

За позовом Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, м. Ужгород

до Колективного сільськогосподарського підприємства Руськополівське, с. Руське Поле Тячівського району

до Товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Солотвино, с. Ляхівці Ужгородського району

про визнання недійсним і припинення на майбутнє договору про спільну діяльність (простого товариства) від 07.09.2017 року, укладеного між Колективним сільськогосподарським підприємством Руськополівське та Товариством з обмеженою відповідальністю Агро-Солотвино,

Суддя господарського суду Пригара Л.І.

представники:

Прокуратури ОСОБА_1, прокурор відділу прокуратури Закарпатської області,

службове посвідчення № 040374 від 19.01.2016 року

ОСОБА_2, заступник керівника Тячівської місцевої прокуратури,

службове посвідчення № 040892 від 01.02.2016 року

Позивача ОСОБА_3, довіреність № 0-7.72-94/2-18 від 04.01.2018 року

Відповідачів не зявилися

СУТЬ СПОРУ: Тячівською місцевою прокуратурою Закарпатської області заявлено позов в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, м. Ужгород до Колективного сільськогосподарського підприємства Руськополівське, с. Руське Поле Тячівського району та до Товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Солотвино, с. Ляхівці Ужгородського району про визнання недійсним і припинення на майбутнє договору про спільну діяльність (простого товариства) від 07.09.2017 року, укладеного між Колективним сільськогосподарським підприємством Руськополівське та Товариством з обмеженою відповідальністю Агро-Солотвино.

До дати даного підготовчого засідання від Тячівської місцевої прокуратури до канцелярії господарського суду надійшли додаткові пояснення № 102-100-18 від 12.12.2018 року щодо витребуваних судом документів, а також клопотання № 102-100-18 від 10.12.2018 року про долучення до матеріалів справи інформаційних довідок з Державного реєстру рухомого майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкту нерухомого майна на підтвердження факту перебування у державній власності земельних ділянок, щодо яких згідно заяви про зміну предмету позову заявлено вимогу про повернення таких державі в особі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області.

Присутні у підготовчому засіданні прокурори наполягають на задоволенні поданої Тячівською місцевою прокуратурою заяви про зміну предмету позову № 102-100-18 від 17.10.2018 року, згідно якої Тячівська місцева прокуратура просить суд визнати недійсним і припинити на майбутнє договір про спільну діяльність (простого товариства) від 07.09.2017 року про спільний обробіток земельних ділянок на площі 700 га, укладений між Колективним сільськогосподарським підприємством Руськополівське та Товариством з обмеженою відповідальністю Агро-Солотвино; зобовязати ТОВ Агро-Солотвино звільнити земельні ділянки, перелік яких зазначено в додатку № 1 до договору про спільну діяльність від 07.09.2017 року (99 шт.), загальна вартість яких становить 228 421 370 грн., та повернути їх державі в особі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області.

В обґрунтування поданої заяви про зміну предмету позовних вимог прокуратура покликається на те, що звертаючись до суду із позовною заявою про визначення недійсним і припинення на майбутнє договору про спільну діяльність (простого товариства) від 07.09.2017 року, не було заявлено вимогу про звільнення земельної ділянки, проте, право на заявлення такої на стадії підготовчого провадження гарантоване ст. 46 ГПК України. Наголошує, оскільки вимога про зобовязання звільнити земельні ділянки є похідною від вимоги, якою оскаржується незаконність укладення відповідачами спірного договору, відсутня необхідність зазначати нові підстави позовних вимог, чи змінювати наявні.

Представники відповідачів, надісланими на адресу суду письмовими поясненнями б/н від 07.12.2018 року, проти поданої прокурором заяви про зміну предмету позову заперечили, покликаючись на спрямування такої на одночасну зміну предмету та підстав позову, оскільки, прокуратура під видом зміни предмету позову намагається в даному судовому провадженні вирішити іншу позовну вимогу (інший спір) про право користування земельними ділянками Колективного сільськогосподарського підприємства Руськополівське, яка до того ж заявлена прокурором без обґрунтування підстав цієї позовної вимоги. Додатково покликаються на сплату прокурором судового збору за вимогою про зобовязання ТОВ Агро-Солотвино звільнити земельні ділянки та повернути їх державі в особі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області не в повному обсязі, оскільки така вимога стосується 99 обєктів права (земельних ділянок), з огляду на що вимога по кожній із земельних ділянок має бути оплачена судовим збором. За розрахунками відповідачів, загальна сума судового збору за позовну вимогу, якою змінюється предмет позову у даній справі, складає розмір 172 676 грн., проте, прокурором при зверненні із заявою про зміну предмету позовних вимог, сплачено судовий збір у сумі 1 762 грн., що є підставою для залишення такої заяви без руху з наданням прокурору можливості усунення вказаного недоліку, а саме, доплати судового збору до суми 172 676 грн.

За приписами ч. 3 ст. 46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до положень п. 3.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України№ 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, із дотриманням встановлених законодавством вимог щодо її форми та змісту.

Під предметом позову розуміється певна матеріально правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

У разі подання позивачем заяви, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, господарський суд повинен відмовити в задоволенні такої заяви і, приєднавши її до матеріалів справи та зазначивши про цю відмову в описовій частині рішення (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи), розглянути по суті раніше заявлені позовні вимоги, якщо позивач не відмовляється від позову. Позивач при цьому не позбавлений права звернутися з новим позовом у загальному порядку.

Звертаючись до суду із позовною заявою про визнання недійсним і припинення на майбутнє договору про спільну діяльність (простого товариства) від 07.09.2017 року, укладеного між Колективним сільськогосподарським підприємством Руськополівське та Товариством з обмеженою відповідальністю Агро-Солотвино прокурор зазначив про незаконність укладення такого, оскільки цей оспорюваний договір про спільну діяльність за своєю правовою природою є скритим договором оренди землі, з огляду на що його зміст суперечить вимогам Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України, Закону України ''Про оренду землі'', та не спрямований на реальне настання наслідків, що обумовленні ним.

Згідно із ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Реституція як спосіб захисту прав (ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним (вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного договору, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного договору).

В даному випадку, прокуратура, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги з покликанням на факт незаконної передачі земельної ділянки, що перебуває у користуванні Колективного сільськогосподарського підприємства Руськополівське на підставі Державного акту на право постійного користування землею, у користування Товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Солотвино під видом укладення договору про спільну діяльність, могла б заявити вимоги про звільнення земельної ділянки та її повернення постійному землекористувачу Колективному сільськогосподарському підприємству Руськополівське.

Проте, прокуратура, звертаючись із заявою про зміну предмету позовних вимог просить зобовязати ТОВ Агро-Солотвино звільнити земельні ділянки, перелік яких зазначено в додатку № 1 до договору про спільну діяльність від 07.09.2017 року (99 шт.), загальна вартість яких становить 228 421 370 грн., та повернути їх державі в особі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області.

Змінюючи предмет позовних вимог у даній справі шляхом заявлення ще однієї позовної вимоги, а саме, про звільнення земельних ділянок, перелік яких зазначено в додатку № 1 до договору про спільну діяльність від 07.09.2017 року (99 шт.), загальна вартість яких становить 228 421 370 грн., та повернення їх державі в особі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, прокурор не врахував, що така вимога не є похідною (залежною) від вимоги про визнання недійсним і припинення на майбутнє договору про спільну діяльність (простого товариства) від 07.09.2017 року, укладеного між Колективним сільськогосподарським підприємством Руськополівське та Товариством з обмеженою відповідальністю Агро-Солотвино, оскільки не є реституцією за оспорюваним правочином, а спрямована на вирішення іншого спору про право, а саме, спору про право користування вказаними земельними ділянками Колективного сільськогосподарського підприємства Руськополівське, яке між іншим належить йому на підставі чинного державного акту на право постійного користування землею.

Разом з тим, у поданій суду заяві про зміну предмету позовних вимог прокурор не наводить підстав та нормативного обґрунтування додатково заявленої вимоги про зобовязання ТОВ Агро-Солотвино звільнити земельні ділянки, перелік яких зазначено в додатку № 1 до договору про спільну діяльність від 07.09.2017 року (99 шт.), загальна вартість яких становить 228 421 370 грн., та повернути їх державі в особі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, покликаючись на те, що вимога про зобовязання звільнити земельні ділянки є похідною від вимоги, якою оскаржується незаконність укладення відповідачами спірного договору, відсутня необхідність зазначати нові підстави позовних вимог, чи змінювати наявні.

Проте, вимога про повернення земельних ділянок Головному управлінню Держгеокадастру в Закарпатській області, а не законному землекористувачу Колективному сільськогосподарському підприємству Руськополівське, не є повязаною та не може бути наслідком вимоги про визнання недійсним договору про спільну діяльність від 07.09.2017 року, а тому не може обґрунтовуватися підставами, зазначеними прокурором у тексті позовної заяви.

За таких обставин, суд доходить висновку, що заява прокурора про зміну предмету позову № 102-100-18 від 17.10.2018 року спрямована на одночасну зміну предмету та підстав позову у даній справі, з огляду на що така задоволенню не підлягає.

Наведене, в свою чергу, не позбавляє прокурора права звернутися із зазначеною позовною вимогою новим позовом у загальному порядку.

Також, надісланою на адресу суду заявою б/н від 07.12.2018 року представники відповідачів висловили зауваження до форми, у якій позивач Головне управління Держгеокадастру в Закарпатській області, в інтересах якого прокурором заявлено позов у даній справі, висловило свою письмову позицію по суті заявлених позовних вимог. Зазначають, що письмова позиція позивача, в інтересах якого прокурором заявлено позовні вимоги, викладена ним та подана суду і сторонам у формі письмового відзиву на позов, однак, приписи Господарського процесуального кодексу України право подання відзиву на позов надають тільки стороні відповідача. З врахуванням наведеної позиції, просять суд повернути вказаний відзив Головному управлінню Держгеокадастру в Закарпатській області як такий, що поданий з порушенням процесуального порядку, та такий, що не підлягає розгляду.

Разом з тим, до дня підготовчого засідання у даній справі, а саме 11.12.2018 року, від представників відповідачів до суду надійшли заяви від 07.12.2018 року про їх участь у підготовчому засіданні 13.12.2018 року у режимі відеоконференції, проведення якої просять доручити Києво Святошинському районному суду Київської області.

Відповідно до змісту частини 7 статті 11 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" учасникам судового процесу на підставі судового рішення забезпечується можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку, встановленому законом. Обов'язок забезпечити проведення відеоконференції покладається на суд, який отримав судове рішення про проведення відеоконференції, незалежно від спеціалізації та інстанції суду, який прийняв таке рішення.

Статтею 197 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обовязковою. Учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за пять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи. Суд може постановити ухвалу про участь учасника справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду, визначеному судом. У клопотанні про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду в обовязковому порядку зазначається суд, в якому необхідно забезпечити її проведення. Таке клопотання може бути подано не пізніш як за пять днів до відповідного судового засідання.

З врахуванням наведених положень ГПК України суд зазначає, що відповідачами клопотання про участь у підготовчому засіданні 13.12.2018 року подані без дотримання визначеного строку їх подання, що в свою чергу має наслідком відмову у задоволенні таких. До того ж, згідно даних WEB-програми "Бронювання системи відеоконференцзв'язку" на дату слухання даної справи 13.12.2018 року на 11 год. 00 хв. у господарського суду Закарпатської області відсутньою була можливість проведення відеоконференцзвязку, оскільки зали судових засідань для проведення відеоконференцзв'язку зайняті слуханнями інших справ в режимі відеоконференції, бронювання яких було здійснено завчасно.

В силу приписів ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, у відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

На підставі ч. 2 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку, зокрема, у випадках, визначених ч. 2 ст. 202 цього Кодексу та коли питання визначені ч. 2 ст. 182 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.

Згідно ч. 2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Частина 2 ст. 182 Господарського процесуального Кодексу України визначає дії судді у підготовчому засіданні.

Зокрема, у підготовчому засіданні суд, зясовує, чи бажають сторони укласти мирову угоду, передати справу на розгляд третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу або звернутися до суду для проведення врегулювання спору за участю судді; вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, обєднання справ і розєднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше; зясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання; встановлює строки для подання відповіді на відзив та заперечення; здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Приписами статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено, зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

У відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зберігаючи об'єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

За наслідками підготовчого засідання у справі, враховуючи неявку у підготовче засідання представників відповідачів, що зумовлена неможливістю забезпечення їх участі у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції, з метою належної підготовки справи для розгляду по суті, повного, всебічного та обєктивного вирішення спору, дотримання рівності сторін та змагальності процесу, суд доходить висновку про відкладення підготовчого засідання у даній справі на іншу дату.

При цьому, приймаючи до уваги позицію представників відповідачів, викладену у незадоволених судом заявах щодо участі у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції, суд виносить ухвалу про участь представників відповідачів в наступному підготовчому засіданні в режимі відеоконференції, доручивши проведення відеоконференції Києво Святошинському районному суду Київської області.

Керуючись ст. ст. 46, 177, 183, 197, 234 Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Тячівської місцевої прокуратури № 102-100-18 від 17.10.2018 року про зміну предмету позову у даній справі відмовити.

2. Відкласти підготовче засідання на 09 січня 2019 р. на 11:00 год.

3. Підготовче засідання відбудеться у приміщенні господарського суду за адресою: м. Ужгород, вул. Коцюбинського, 2а, зал судових засідань № 2 у режимі відеоконференції.

4. Забезпечення проведення відеоконференції 09.01.2019 року на 11 год. 00 хв. за участю представників відповідачів Колективного сільськогосподарського підприємства Руськополівське, с. Руське Поле Тячівського району та Товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Солотвино, с. Ляхівці Ужгородського району доручити Києво Святошинському районному суду Київської області (03170,м. Київ, вул. Мельниченка, 1).

5. Зобовязати прокурора подати господарському суду у строк до 09.01.2019 року:

нормативне обґрунтування підстав звернення прокурора до суду із даним позовом, у якому оспорюється договір, укладений між двома юридичними особами;

нормативне обґрунтування завдання шкоди інтересам держави оспорюваним договором.

6. Явку прокурора Тячівської місцевої прокуратури, та представників сторін у підготовче засідання визнати обовязковою.

7. Копію ухвали надіслати учасникам спору.

8. Дана ухвала набирає законної сили у відповідності до ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду на підставі ст. 255 Господарського процесуального кодексу України. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

9. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Пригара Л.І.