ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року Справа № 915/949/18

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ржепецького В.О., за участю секретаря судового засідання Матвєєвої А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Фермерського господарства ОСОБА_1 (56560, Миколаївська область, Вознесенський район, с. Нове, ),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ІМПЕРІЯ-АГРО (юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Ділова, 14-Б, ; 54000, м. Миколаїв, вул. Велика Морська, 143),

про: стягнення 182898,00 грн. вартості попередньо сплаченого та непоставленого товару за договором поставки,

за участю представників учасників справи:

від позивача: не зявився,

від відповідача: не зявився,

встановив:

Фермерське господарство ОСОБА_1 звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Імперія-Агро» про стягнення 505734,26 грн., з яких: 182898,00грн. вартості оплаченого, проте не поставленого відповідачем товару по договору поставки №МВ-25/18МД від 02.11.2017, 322836,26грн. збитків у вигляді вартості неповерненого зі зберігання товару.

Ухвалою суду від 03.09.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 26.09.2018 відкладено підготовче засідання на 05.11.2018, встановлено позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 05.11.2018 продовжено строк підготовчого провадження, відкладено підготовче засідання на 26.11.2018.

26.11.2018 позивач звернувся до суду із заявою про залишення позову без розгляду в частині стягнення 322836,26грн. збитків у вигляді вартості неповерненого зі зберігання товару.

Ухвалою господарського суду від 26.11.2018 залишено позов Фермерського господарства ОСОБА_1 без розгляду в частині стягнення 322836,26грн. збитків у вигляді вартості неповерненого зі зберігання товару, в частині стягнення 182898,00грн. вартості оплаченого, проте не поставленого відповідачем товару по договору поставки №МВ-25/18МД від 02.11.2017 закрито підготовче провадження та призначено до розгляду по суті на 17.12.2018.

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання.

Позивач в судове засідання не зявився, відповідно до заяв від 22.11.2018 просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги в частині стягнення 182898,00грн. вартості оплаченого, проте не поставленого відповідачем товару по договору поставки №МВ-25/18МД від 02.11.2017 підтримує.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, представник відповідача у засідання суду не з'являвся, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином відповідно до ст. 120 ГПК України.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, отриманого судом у відповідності до ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», станом на 05.11.2018 місцезнаходження відповідача: 03150, м. Київ, вул.Ділова, 14-Б.

Ухвалу від 26.11.2018 відповідачеві надіслано за адресою місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул.Ділова, 14-Б, а також за адресою попередньої реєстрації: 54000, м. Миколаїв, вул. Велика Морська, 143.

Таким чином, суд, враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи, вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд дійшов таких висновків.

02.11.2018 між ТОВ «Імперія-Агро» (постачальник) та Фермерське господарство ОСОБА_1 (покупець) був укладений договір поставки №МВ-25/18МД, в порядку та на умовах якого постачальник зобов'язався передати у власність покупця мінеральні добрива (товар), а покупець - прийняти товар та своєчасно здійснити його оплату.

Відповідно до п.п.1.2., 2.1. договору, найменування, одиниця виміру, загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим договором, ціна за одиницю товару, визначаються Специфікацією, яка є невідємною частиною даного договору; поставка та відвантаження товару здійснюється на умовах і в терміни, зазначені в Специфікаціях.

Пунктом 2.6. договору визначено, що датою відвантаження (поставки товару) вважається дата, зазначена на залізничній або товаротранспортній накладній в пункті відвантаження товару.

Відповідно до п.4.1. договору, покупець здійснює оплату вартості товару шляхом прямого банківського переказу грошових коштів у національній валюті України на розрахунковий рахунок постачальника на підставі виставлених рахунків постачальника на умовах 100% передоплати, в термін, зазначений у відповідному рахунку, якщо інше не передбачено в додатках.

07.11.2017 сторонами підписано Специфікацію №2 до договору №МВ-25/18МД, відповідно до якої сторони погодили: товар Карбамід імп. Узбекистан Мішки, кількість 14000, ціну 138600,00грн., строк поставки до 15.12.2017.

07.11.2017 сторонами підписано Специфікацію №3 до договору №МВ-25/18МД, відповідно до якої сторони погодили: товар Насіння соняшника P64LE25 Круїзер (пос.од), кількість 9000, ціну 44298,00грн., строк поставки до 04.04.2018.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору відповідачем було виставлено позивачу для оплати рахунки-фактури № 20147 від 07.11.2017 на суму 138600,00грн. та №20153 від 07.11.2017 на суму 44298,00грн.

Позивачем за платіжними дорученнями №411 від 09.11.2017 на суму 44298,00грн., №412 від 09.11.2017 на суму 138600,00грн було сплачено на рахунок ТОВ «Імперія-Агро» за товар згідно зазначених рахунків.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач в порушення умов Договору не здійснив поставку товару, у т.ч. у встановлений строк, на вимоги про повернення коштів не відреагував, після звернення із претензією, яку ним отримано 18.05.2018, не повернув суму перерахованої попередньої оплати.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з приписами статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з приписами статей 662, 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу; продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Статтею 530 Цивільного кодексу України унормовано, що у разі, коли у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до приписів частини першої та другої статті 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Тобто частиною другою статті 693 Цивільного кодексу України передбачено право покупця у разі порушення продавцем строку передання йому попередньо оплачених товарів або пред'явити вимогу про передання оплаченого товару, або вимагати повернення суми попередньої оплати (тобто відмовитися від прийняття виконання).

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов'язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. При цьому, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, доведеної до продавця, що, як встановив господарський суд, покупцем і було зроблено у даному випадку.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладено у постанові від 28.11.2011 р. у справі №3-127гс11.

Згідно з приписами статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлене договором або законом.

Стаття 526 цього ж Кодексу визначає загальні умови виконання зобов'язання. В розумінні наведеної норми зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору, Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Аналогічні вимоги до виконання господарських зобов'язань закріпленні і в статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що позивач на виконання умов спірного договору перерахував відповідачу вартість товару по договору.

Таким чином, враховуючи наведене відповідач повинен був поставити товар за договором у строк, зазначений вище.

10.05.2018 позивач надіслав відповідачу претензію, в якій просив поставити товар або повернути сплачені кошти. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, лист отриманий відповідачем 18.05.2018.

Згідно розрахунку позивача, заборгованість відповідача склала 182898,00 грн. вартості оплаченого, проте не поставленого товару.

Доказів повернення відповідачем коштів у заявленій у позовній заяві сумі суду не надано.

Таким чином, позивачем належним чином доведено наявність обставин, з якими ст. 693 ЦК України, повязує виникнення в нього права вимагати повернення суми попередньої оплати.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин та підтвердження наявності обставин звільнення його від відповідальності за неналежне виконання зобов'язання щодо оплати отриманого товару в розумінні норм чинного законодавства України.

Не подано відповідачем і доказів, які б свідчили про настання обставин, визначених п.п. 4.2, 4.4. договору щодо анулювання рахунку на оплату товару, відмови від договору, розірвання договору або зарахування сплати за непоставлений товар в рахунок погашення заборгованості позивача.

Як визначено статтею другою Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, повязаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобовязані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності і диспозитивності. Це означає, зокрема, що обовязок доказування тих чи інших обставин лежить на стороні, а суд, крім випадків, встановлених цим Кодексом, не зобовязаний збирати докази. (ч. 3 ст. 2, ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України)

Сприяння своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи, подання всіх наявних доказів в порядку та строки, встановлені законом, віднесено статтею 42 ГПК України до обовязку учасників справи.

В той же час, згідно ч. 2 ст. 14 ГПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, і відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України, несе ризик настання наслідків, повязаних з вчиненням чи невчиненням тих чи інших процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю в межах розглянутих по суті вимог.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Враховуючи, те що ухвалою суду від 26.11.2018 позовні вимоги залишено без розгляду в частині стягнення 322836,26 грн., на відповідача слід покласти витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю ІМПЕРІЯ-АГРО (юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Ділова, 14-Б, ; 54000, м. Миколаїв, вул. Велика Морська, 143) на користь Фермерського господарства ОСОБА_1 (56560, Миколаївська область, Вознесенський район, с. Нове, ) 182898,00 грн. вартості попередньо сплаченого та непоставленого товару за договором поставки, 3466,77 грн. судового збору.

3. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

5. Рішення може бути оскаржене в порядку, визначеному статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:

позивач: фермерське господарство ОСОБА_1 (56560, Миколаївська область, Вознесенський район, с. Нове, );

відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю ІМПЕРІЯ-АГРО (юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Ділова, 14-Б, ; 54000, м. Миколаїв, вул. Велика Морська, 143)

Повне судове рішення складено і підписано 21 грудня 2018 року.

Суддя В.О.Ржепецький