ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"14" грудня 2018 р. Справа № 910/30921/15

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Отрюха Б.В.

Верховця А.А.

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Тетрамак-Україна»

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 29.08.2018 (суддя Чеберяк П.П.)

у справі № 910/30921/15

за заявою боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛ» (код 32312185)

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

07 вересня 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Тетрамак-Україна» (далі - Товариство, скаржник) подано апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.08.2018, якою відмовлено товариству у визнанні кредиторських вимог до боржника на суму 120 000 000,00 грн.

До апеляційної скарги додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 4134,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2018 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тетрамак-Україна» залишено без руху та зобов'язано Товариство усунути недоліки апеляційної скарги шляхом подання суду доказів сплати судового збору в сумі 1152,00 грн. протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

Скаржник, не усуваючи недоліку, звернувся із клопотанням про відкриття апеляційного провадження, у якому вказує на невідповідність вимоги суду про доплату судового збору пункту 4 частини 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в частині визначення ставки судового збору в редакції, чинній на час подання заяви із грошовими вимогами до боржника - 28.01.2016.

Колегія суддів зазначає про помилковість таких доводів скаржника з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 28.01.2016 Товариство звернулося з заявою із грошовими вимогами до боржника в сумі 120 000 000,00 грн. у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛ»., оплативши її судовим збором в сумі 2756,00 грн. із розрахунку 2 розміри мінімальної заробітної плати, встановленого на 01 січня 2016 року, що дорівнював 1378,00 грн. відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 № 928-VIII.

Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній на час подання заяви із грошовими вимогами, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлені розміри ставок судового збору.

Так, згідно з пп. 10 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у редакції, чинній на час подання заяви із грошовими вимогами, за подання до господарського суду заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про порушення справи про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом ставка судового збору становить 2 розміри мінімальної заробітної плати.

Із 1 січня 2017 року Законом України від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII до Закону України "Про судовий збір" були внесені зміни, зокрема, до статті 4:

частину першу викладено в такій редакції: "1. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі";

у частині другій слова "мінімальної заробітної плати" замінено словами "прожиткового мінімуму для працездатних осіб".

Тобто, законодавець змінив розрахункову величину для обрахунку судового збору, при цьому розмір ставки змінено не було.

З 3 жовтня 2017 року набрали чинності зміни до пп. 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", якими збільшено ставку судового збору за подання апеляційних скарг у справі про банкрутство, що становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Станом на час подання апеляційної скарги, відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп.4 п.2 ст.2 Закону України "Про судовий збір" за подання апеляційних скарг у справі про банкрутство до сплати підлягає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до частини третьої статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Зазначене правило, закріплене і в статті 58 Конституції України, за якою закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, що однозначно розуміється як початок дії закону з моменту набрання ним чинності і припинення з утратою чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Конституційний Суд України Рішенням від 9 лютого 1999 року у справі № 1-7/99 конкретизував зазначений принцип, указавши, що положення частини першої статті 58 Конституції України щодо «незворотності» дії законів та інших нормативно-правових актів необхідно розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

При цьому Суд зазначив, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом'якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може передбачатися шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Для процесуального закону це означає, що діє в часі той процесуальний закон, на момент та час дії якого вчиняється процесуальна дія.

Наведені норми права дозволяють сформулювати загальне правило: процесуальні дії мають вчинятися за нормами процесуального закону, чинними на момент вчинення цих дій.

Під час вчинення процесуальних дій, які вимагають сплати судового збору (при забезпеченні доказів, при апеляційному чи касаційному оскарженні), ставки судового збору мають визначатися на момент вчинення певної процесуальної дії.

З огляду на зазначене можна дійти висновку про те, що процесуальний закон визначає свою дію в часі саме за часом вчинення відповідних процесуальних дій.

За таких умов Закон України «Про судовий збір» має застосовуватися в редакції, яка діє на момент вчинення певної процесуальної дії.

Тобто, у випадку подання апеляційної скарги, з 01.01.2017 розмір судового збору визначається відповідно до Закону України "Про судовий збір" у редакції Закону України від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII з подальшими змінами.

В той же час у контексті визначення розміру судового збору за подання апеляційної скарги «ставка, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги» має визначатися за розмірами ставок, встановленими статтею 4 Закону України «Про судовий збір» на момент пред'явлення відповідного позову, заяви чи скарги.

Як було зазначено вище, Законом України від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII не було змінені розміри ставки судового збору, а змінено розрахункову величину для обрахунку судового збору зі мінімальної заробітної плати на прожитковий мінімум для працездатних осіб.

У даній справі, в якій оскаржується у апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції, Товариство як кредитор звернулось до господарського суду із заявою з грошовими вимогами до боржника після повідомлення про визнання боржника банкрутом.

Отже, на момент звернення до суду з кредиторською заявою Товариство зобов'язане було сплатити судовий збір в розмірі 2-х мінімальних заробітних плат (станом на січень 2016 року) згідно з чинною на той час редакцією пп. 10 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Разом з тим, станом на день подання Товариством апеляційної скарги (вересень 2018 року) для обчислення судового збору застосовується розрахункова величина - прожитковий мінімум для працездатних осіб, оскільки на цей час діє нова редакція статті 4 Закону України «Про судовий збір», за якою «судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду».

Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" від 07.12.2017 № 2246-VIII розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 встановлено в сумі 1762 грн.

Оскільки, ставку судового збору змінено не було, то за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.08.2018 про визнання грошових вимог до боржника належить до сплати в доход Державного бюджету України 5286,00 грн. судового збору із розрахунку 150% ставки від 2-х розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01.01.2018 встановлено в сумі 1762 грн.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до ч. 8 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

Згідно з частиною другою статті 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Відповідно до вимог частини другої статті 260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 258 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 174 цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 174 ГПК України встановлено, що в разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Керуючись статтями 119, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Продовжити Товариству з обмеженою відповідальністю «Тетрамак-Україна» встановлений судом строк для усунення недоліку апеляційної скарги шляхом подання Північному апеляційному господарському суду доказів сплати судового збору в сумі 1152,00 грн. та надати три дні з дня вручення даної ухвали для доплати судового збору.

2. Повідомити Товариство з обмеженою відповідальністю «Тетрамак-Україна», що у разі невиконання у встановлений судом строк вимог цієї ухвали апеляційна скарга вважатиметься неподаною і підлягає поверненню.

3. Копію ухвали надіслати Товариству з обмеженою відповідальністю «Тетрамак-Україна» (02022, м. Київ, вул. Чернігівська, 51).

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання колегією суддів.

Повний текст ухвали складений та підписаний 17.12.2018.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді Б.В. Отрюх

А.А. Верховець