СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2018 р. справа №913/271/18

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Попков Д.О.
суддів Пушай В.І., Стойка О.В.
секретар судового засідання Акімова К.К.
за участю представників:
від позивача Зубенко В.М. (адвокат, довіреність №50 від 08.11.2018р.);
від відповідача не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрекс», м. Київ
на рішення господарського суду Луганської області
ухваленого 27.09.2018р. (повний текст підписано 09.10.2018р.) у м. Харкові
у справі №913/271/18 (суддя Драгнєвіч О.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрекс», м. Київ
до Фермерського господарства «Застава-2010», с. Соснівка Луганської області
про стягнення 1714021,88грн.

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрекс», м. Київ (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Луганської області з позовом до Фермерського господарства «Застава-2010», с.Соснівка Луганської області (далі - Відповідач) з вимогами про стягнення 1714021,88грн. за договором поставки №1015 від 26.01.2017р., у тому числі: 28873,28грн. збитків понесені Позивачем у зв'язку з несвоєчасною реєстрацією податкових накладних Відповідачем та 1685148,60грн. штрафу за порушення умов договору поставки.

2. Ухвалою Господарського суду Луганської області від 23.06.2018р. відкрито провадження у справі №913/271/18 та визначено її розгляд за правилами загального позовного провадження.

3. Рішенням Господарського суду Луганської області від 27.09.2018р. (повний текст підписано 09.10.2018р.) у справі №913/271/18 у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрекс» до Фермерського господарства «Застава-2010» відмовлено в повному обсязі.

4. Означене рішення суду обґрунтоване наступним:

- невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, щодо своєчасного здійснення реєстрації податкової накладної, не є правопорушенням у сфері господарювання, що відповідно до вимог ст.218, ч.1 ст.230 Господарського кодексу України виключає можливість притягнення учасника господарських правовідносин до відповідальності у вигляді сплати штрафних санкцій в частині стягнення 1685148,60грн. штрафу;

- Позивачем не подано належних доказів на підтвердження понесення ним реальних збитків в розмірі заявлених до стягнення 28873,28грн., які останній визначає як сплачені відсотки за користування кредитними коштами через несвоєчасне виконання Відповідачем зобов'язання з реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних;

- доведеність матеріалами справи, що перебування своєчасно наданих Відповідачем на реєстрацію податкових накладних у незареєстрованому стані зумовлено діями (безвідносно до їх правомірності) податкового органу - прийняття рішень про зупинення реєстрації, а в подальшому - про відмову в реєстрації. Своєю чергою, суд зазначив, що відсутність висновку компетентного органу щодо допущення порушень Відповідачем під час складання податкових накладних, як і відсутність санкції зі сторони Державної фіскальної служби України до Відповідача за неправомірні дії чи помилки при направленні податкових накладних для реєстрації чи прострочення реєстрації, свідчить про недоведеність вини Відповідача, що має наслідком висновок про відсутність всіх необхідних елементів правопорушення для задоволення позову в частині стягнення з Відповідача 28873,28грн. збитків.

ІІ. Короткий зміст вимог та узагальнених доводів апеляційної скарги:

5. Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрекс», не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернулось з апеляційною скаргою до Східного апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду Луганської області від 27.09.2018р. у справі №913/271/18 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

7. Підставами для задоволення апеляційних вимог Скаржник зазначає:

- необґрунтований висновок суду першої інстанції, що перебування своєчасно наданих Відповідачем на реєстрацію податкових накладних у незареєстрованому стані зумовлене виключно діями податкового органу та свідчить про відсутність вини Відповідача, оскільки Відповідачем неналежним чином вівся бухгалтерських/податковий облік підприємства та статистична звітність (із запізненням оприбутковувалось виробництво, надходження/купівля товару), що призвело до завищення обсягу реалізованого товару останнім над обсягом товару, який на момент реалізації був у нього у господарському віданні, що призвело до зупинення реєстрації податкової накладної;

- твердження суду першої інстанції щодо неможливості застосування до Відповідача штрафних санкцій за несвоєчасне надання та оформлення документів, передбачених п.6.5 договору поставки №1015 від 21.06.2017р., з огляду на їх не пов'язання з виконанням господарських зобов'язань, є безпідставним, оскільки своєчасна реєстрація податкових накладних у відповідності до вимог п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України є правилом здійснення господарської діяльності, що узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною в постанові від 03.08.2018р. у справі №917/877/17;

- висновок суду про відсутність вини Відповідача та відмову у стягненні збитків на користь Позивача через недоведеність належними засобами доказування факту настання реальних збитків, не відповідає обставинам справи та порушує вимоги ст.22 Цивільного кодексу України та ст.224 Господарського кодексу України, оскільки Позивачем до суду надано довідку №06-3742 від 01.06.2018р. із зазначенням інформації про наявні кредитні договори між Позивачем та Публічним акціонерним товариством «Мегабанк», чинні в період з 21.09.2017р. по 21.12.2017р., процентні ставки за користування кредитними коштами, які діяли в спірний період та якими (кредитними коштами) був вимушений користуватися Позивач через несвоєчасне отримання суми відшкодування за податком на додану вартість.

ІІІ. Узагальнені доводи та заперечення Відповідача:

8. Фермерським господарством «Застава-2010», в межах визначеного апеляційним судом строку, наданий відзив на апеляційну скаргу б/н від 22.11.2018р., за змістом якого останнє проти її задоволення заперечує, зазначаючи, що:

- Відповідачем на виконання вимог п.4.5. договору поставки №1015 від 26.01.2017р. податкові накладні за липень 2017р. були своєчасно, відповідно до приписів п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, складені та надані для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) та доставлені до центрального рівня ДФС України. Окрім того, Відповідачем вживалися усі необхідні дії з метою реєстрації податкових накладних, передбачених п.п.201.16.2, 201.16.3, 201.16.4 п. 201.16 ст.201 Податкового кодексу України та наказом Міністерства фінансів України №567 від 13.06.2017р. «Про затвердження Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» та постановою Кабінету Міністрів України №485 від 04.07.2017р. «Про затвердження Порядку розгляду скарг на рішення комісії Державної фіскальної служби про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних».

- відсутність порушення Відповідачем п.п.4.5, 4.6 договору поставки №1015 від 26.01.2017р.підтверджується також не застосуванням Державною фіскальною службою України, у відповідності до приписів Податкового кодексу України, до Відповідача штрафні санкції.

IV. Щодо процедури апеляційного провадження:

9. У відповідності до вимог ст.32 та ч.1 ст.260 Господарського процесуального кодексу України за протоколом автоматизованого розподілу від 06.11.2018р. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Пушай В.І. і Стойка О.В.

10. Ухвалою від 08.11.2018р. вказана судова колегія відкрила апеляційне провадження у справі №913/271/18, а ухвалою від 26.11.2018р. після проведення підготовчих дій призначила розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні на 17.12.2018р. о 15:40 з повідомленням учасників справи про дату, час і місце розгляду.

11. Враховуючи викладене в п.9 цієї постанови, та відсутність визначених ст.ст.38, 39 Господарського процесуального кодексу України підстав для відводу/самовідводу члені судової колегії, сформована судова колегія Східного апеляційного господарського суду у складі Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Пушай В.І., Стойка О.В. відповідає вимогам «суду, створеним відповідно до закону» у розумінні п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.

12. Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась у протоколі судового засідання та засобами аудиофіксації у відповідності до вимог ст.ст.222, 223 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням п.17.7. його Перехідних положень в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.270 цього Кодексу.

13. У судовому засіданні 17.12.2018р. уповноважений представник Скаржника підтримав свої вимоги і доводи, викладені в апеляційній скарзі, надав до суду клопотання про долучення документів до матеріалів справи, які підтверджують розмір витрат на професійну правничу допомогу Позивача, та судову практики з розгляду схожої справи, які судова колегія долучила до матеріалів справи.

Представник Відповідача у судове засідання 17.12.2018р., попри належне повідомлення не з'явився, про причини неявки не повідом, що, за висновком судової колегії, враховуючи повідомлення його належним чином та достатність матеріалів справи, не перешкоджає розгляду справи по суті.

14. Відтак, згідно із вимогами ст.269 Господарського процесуального кодексу України справа переглядається за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

V. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

15. Як встановлено місцевим судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 26.01.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрекс» (Покупець) та Фермерським господарством «Застава-2010» (Постачальник) було укладено договір поставки №1015 (договір - а.с.а.с.16,17), відповідно до п.1.1. якого Постачальник зобов'язується поставити, а Покупець - прийняти і оплатити соняшник врожаю 2016р., за ціною і на умовах цього договору.

16. Згідно з п.2.1. договору, кількість товару обумовлюється сторонами в специфікаціях, які є невід'ємними частинами цього договору. Допускається постачання товару різновеликими партіями.

У п.2.2. договору сторони погодили, що загальна кількість товару за цим договором дорівнює сумі товару по всім специфікаціям.

17. Розділом 3 договору сторонами було встановлено, що ціна і загальна вартість товару обумовлюється сторонами в специфікаціях, які є невід'ємними частинами цього договору. Форма оплати-безготівковий розрахунок. У разі якщо сторони дійдуть згоди про попередню оплату товару Покупець має право оплатити частину товару, а Постачальник зобов'язаний поставити Покупцеві сплачену частину товару на умовах цього договору та відповідної специфікації.

Згідно з п.4.4. договору, як доказ поставки товару (його частини) Постачальник повинен передати Покупцю відповідну видаткову накладну. Підписи сторін на накладних підтверджують факт приймання товару, посвідчуються довіреністю на отримання матеріальних цінностей

18. Своєю чергою, відповідно до п.4.5. договору, Постачальник, який є платником ПДВ повинен надати Покупцю податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умов щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного цифрового підпису уповноваженої платником особи. Відправлення, передавання, одержання, зберігання та організація обігу податкових накладних в електронній формі здійснюються Постачальником та Покупцем у порядку, визначеному законодавством. Усі податкові накладні та коригування до податкових накладних підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Прийняття електронних податкових накладних Покупцем здійснюється за допомогою програмного продукту «М.Е.Dос.» (електронна адреса ) та додаткового модуля «Електронний документообіг» Постачальник підтверджує своє зобов'язання видавати згідно з чинним законодавством України податкові накладні без окремої письмової вимоги Покупця.

19. У п.6.4. договору сторони узгодили, що у випадку, якщо органами податкової служби (шляхом складання повідомлення-рішення, акту перевірки, внесення коригувань сум податкового кредиту до облікової картки покупця як платника податку) та/чи рішенням (постановою) суду буде зменшено податковий кредит Покупця з ПДВ по податковим накладним Постачальника, зменшені податкові витрати Покупця на вартість товарів/послуг, придбаних у Постачальника, донараховані Покупцеві податки, збори, обов'язкові платежі, нараховані штрафні санкції за порушення податкового законодавства чи судом буде прийнято рішення про стягнення на користь держави доходу, отриманого в результаті операції, що визнана недійсною/ніікчемною, і, не буде пов'язано з:

- анулюванням (відміною) державної реєстрації Постачальника;

- виключенням Постачальника із реєстру платників податку на додану вартість (в тому числі анулювання свідоцтва платана ПДВ);

- господарськими відносинами Постачальника і/або контрагентів з підприємствами, які мають ознаки фіктивності, ще зафіксовано в актах перевірки органів державної податкової служби чи рішенні (постанові) суду;

- неналежним чином ведення бухгалтерського і/або податкового обліку, несвоєчасним, неналежним чином, не в повному обсязі поданням в податкові органи обов'язкової податкової звітності;

- встановленням податковим органом чи судом недійсності (в тому числі нікчемності) угоди, що підписана між постачальником та його контрагентом;

- стягнення на користь держави всього отриманого покупцем по недійсній/нікчемній угоді, що підписана між сторонами;

- будь-якими фактами, в тому числі включаючи, але не обмежуючись, порушенням порядку реєстрації податкових накладних, відсутність обов'язкових реквізитів або даних у податковій накладній, що пов'язані з порушенням постачальником і/або його контрагентами податкового законодавства.

Постачальник зобов'язаний протягом 5 (п'яти) календарних днів з дати направлення Покупцем відповідної претензії про відшкодування збитків оплатити грошові кошти в розмірі, що дорівнює сумі, на яку Покупцеві зменшено податковий кредит з ПДВ, зменшені податкові витрати, донараховані податки, збори, обов'язкові платежі, нараховані штрафні санкції, стягнено на користь держави отримане по угоді, що визнана недійсною/нікчемною.

У випадку невиконання Постачальником своїх зобов'язань, що зазначені в даному пункті договору, Покупець має право на стягнення суми виплати в судовому порядку.

У випадку, якщо акт/дії органу податкової служби чи рішення суду, на підставі яких виникло зобов'язання по виплаті, в подальшому будуть визнані незаконними і відмінені, сторона, що отримала виплату, зобов'язується повернути стороні, що сплатила отримані від неї в якості виплати грошові кошти, пропорційно від того, в якій частині змінено рішення. При цьому, якщо зі сторони, що отримала виплати, фактично були утримані в бюджет суми донарахованих податків, штрафних санкцій, вартість отриманого по угоді, то повернення стороні, що оплатила, грошових коштів здійснюється лише після їх фактичного отримання із бюджету стороною, що отримала виплату, і тільки в розмірі суми, поверненої з бюджету.

Своєю чергою, відповідно до п.6.5 договору, у випадку порушення строку надання або оформлення документів передбаченого п.4.5, п.4.6 договору Постачальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 25% від вартості поставленого товару.

20. Умовами п.8.2. договору сторонами узгоджено, що останній набуває чинності з моменту підписання і діє до 31.08.2017р., але в будь-якому випадку до остаточного його виконання сторонами.

21. Місцевим судом встановлено, що на виконання умов договору сторонами підписано Специфікацію №2 від 30.06.2017р. та №3 від 10.07.2017р. на поставку соняшника врожаю 2016р. в кількості 924,96т на суму 9395927,70грн. та 258,88т на суму 2710473,60грн. (а.с.18 т.1)

Як вбачається з матеріалів справи, в період часу з 03.07.2017р. по 20.07.2017р. Відповідачем було поставлено у власність Позивачу 924,96т товару на загальну суму 9395927,70грн., за який останній в повному обсязі розрахувався.

Окрім того, 10.07.2017р. сторонами підписано Специфікацію №3 до договору (а.с.188 т.2) на поставку соняшника врожаю 2016р. в кількості 520,00т на загальну суму 5444400,00грн., за якою Позивачем були внесені кошти в якості попередньої оплати в розмірі 4355520,00грн. Проте, 27.07.2017р. Постачальником було повернуто на поточний рахунок Покупця передплату у розмірі 1547869,90грн. (а.с.151 т.2.), а згодом 18.01.2018р. повернуто на поточний рахунок Покупця грошові кошти у розмірі 97176,50грн. (а.с.152 т.2) Таким чином, загальна сума сплачених грошових коштів за специфікацією №3 від 10.07.2017р. становить 2710473,70грн., що підтверджується сторонами.

22. На підтвердження факту виконання сторонами умов договору поставки №1015 від 26.01.2017р. до матеріали справи надано видаткові накладні (а.с.а.с.163-183 т.2) та товарно-транспортні накладні (а.с.а.с.130-158 т.1). Між тим, факт повної оплати Позивачем товару підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по рахункам та платіжними дорученнями (а.с.а.с.187-193 т.1, 150-162 т.2).

23. Як вірно було встановлено судом першої інстанції, Відповідачем своєчасно складені податкові накладні та подані для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), а саме:

- №7 від 11.07.2017р. на суму 1200000,00грн. (а.с.194 т.1)

- №8 від 12.07.2017р. на суму 520389,14грн. (а.с.204 т.1)

- №10 від 13.07.2017р. на суму 1463610,85грн. (а.с.214 т.1)

- №11 від 14.07.2017р. на суму 467590,20грн. (а.с.224 т.1)

- №12 від 15.07.2017р. на суму 473872,20грн. (а.с.234 т.1)

- №13 від 15.07.2017р. на суму 346944,72грн. (а.с.244 т.1)

- №14 від 18.07.2017р. на суму 2468826,00грн. (а.с.5 т.2)

- №16 від 16.07.2017р. на суму 688536,88грн. (а.с.15 т.2)

- №17 від 17.07.2017р. на суму 482248,20грн. (а.с.24 т.2)

- №19 від 20.07.2017р. на суму 176446,11грн. (а.с.34, т.2)

- розрахунок коригування №21 від 27.07.2017р. на суму 257978,23грн. до податкової накладної №14 від 18.07.2017р. (а.с.44 т.2) - був сформований у зв'язку з частковим поверненням суми оплати за Специфікацією №3.

24. Між тим, реєстрацію вищезазначених податкових накладних було зупинено з посиланням на п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України, що підтверджуються наданими Позивачем квитанціями про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. (а.с.а.с.195, 205, 215, 225, 235, 245 т.1; а.с.а.с.6, 16, 25, 35, 45 т.2).

Так, Відповідачем до ДФС України було направлено додаткові документи про підтвердження реальності здійснення господарських операцій за договором поставки №1015 від 26.01.2017р., про що повідомлено податковий орган електронними повідомленнями від 03.08.2017р., від 09.08.2017р., від 31.01.2017р., від 22.08.2018р., від 29.08.2018р., від 13.09.2018р., від 15.09.2018р., від 02.10.2017р., які були доставлені до центрального рівня Державної податкової служби України, що підтверджується роздруківками відповідних повідомлень та квитанцій про їх доставку (а.с.а.с.196, 197, 206, 207, 216, 217, 226, 227, 236, 237, 246, 247 т.1; а.с.а.с.7, 8, 17, 18, 26, 27, 36, 37, 48, 49 т.2).

25. Згодом, комісією ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, прийняті були рішення (а.с.а.с.198, 208, 218, 228, 238, 248 т.1; а.с.а.с.9, 19, 28, 38, 47 т.2), а саме:

- №72171/37684904 від 15.08.2017р. про відмову у реєстрації податкової накладної №7 від 11.07.2017р.;

- №71894/37684904 від 15.08.2017р. про відмову у реєстрації податкової накладної №8 від 12.07.2017р.;

- №99218/37684904 від 18.08.2017р. про відмову у реєстрації податкової накладної №10 від 13.07.2017р.;

- №60400/37684904 від 10.08.2017р. про відмову у реєстрації податкової накладної №11 від 14.07.2017р.;

- №72170/37684904 від 15.08.2017р. про відмову у реєстрації податкової накладної №12 від 15.07.2017р.;

- №99219/37684904 від 18.08.2017р. про відмову у реєстрації податкової накладної №13 від 15.07.2017р.;

- №134250/37684904 від 01.09.2017р. про відмову у реєстрації податкової накладної №14 від 18.09.2017р.;

- №170257/37684904 від 19.09.2017р. про відмову у реєстрації податкової накладної №16 від 16.07.2017р.;

- №127900/37684904 від 30.08.2017р. про відмову у реєстрації податкової накладної №17 від 17.07.2017р.;

- №179161/37684904 від 22.09.2017р. про відмову у реєстрації податкової накладної №19 від 20.07.2017р.;

- №209107/37684904 від 06.10.2017р. про відмову у реєстрації розрахунку коригування №21 від 27.07.2017р.

Як вбачається зі змісту означених рішеннях, підставою для відмови було надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

26. Фермерське господарство «Застава-2010» оскаржило вказані рішення, подавши до Державної фіскальної служби України скарги щодо кожної окремої податкової накладної з додатковими документами до ДФС України, що підтверджується копіями скарг (а.с.200, 210, 220, 230, 240 т.1; а.с.1, 11, 19, 22, 30, 40, 51 т.2).

Листами ДФС України №22632/6/99-99-11-04-25 від 09.10.2017р. (а.с.202, т.1) та №23184/6/99-99-11-04-25 від 17.10.2017р. (а.с.3 т.2), останнє повідомило, що комісією ДФС з питань розгляду скарг прийняті рішення від 02.10.2017р., від 05.10.2017р., від 09.10.2017р., від 03.10.2017р., від 12.10.2017р. та від 02.11.2017р. про задоволення скарг Відповідача та скасування відповідних рішень комісії ДФС, що були надіслані Відповідачу. Також повідомлено, що у день прийняття відповідних рішень про задоволення скарг фіскальна служба внесла відповідні записи до ЄРПН про реєстрацію податкових накладних з тими ж датами і номерами, які присвоював накладним Відповідач.

27. Відтак, податкові накладні №7 від 11.07.2017р., №8 від 12.07.2017р., №11 від 14.07.2017р., №12 від 15.07.2017р., №13 від 15.07.2017р. зареєстровані згідно рішень ДФС від 03.10.2017р., податкові накладні №10 від 13.07.2017р., №14 від 18.07.2017р., №17 від 17.07.2017р., №19 від 20.07.2017р. - згідно рішень ДФС від 09.10.2017р., податкова накладна №16 від 16.07.2017р. - згідно рішення ДФС 12.10.2017р., а розрахунок коригування №21 від 27.07.2017р. - згідно рішення від 02.11.2017р.

Санкції зі сторони ДФС України до Відповідача за неправомірні дії чи помилки при направленні податкових накладних для реєстрації/ прострочення реєстрації не застосовані.

28. Між тим, враховуючи несвоєчасне реєстрування податкових накладних на товар, Позивач звернувся до Відповідача з претензією №1-326 від 19.08.2017р. (а.с.а.с.33-35 т.) з вимогами відшкодувати суму коштів, що дорівнює сумі, на яку Позивачу зменшено розмір податкового кредиту з ПДВ, а саме 1123432,39грн. Окрім того, також вимагав сплати штрафу за порушення умов договору поставки №1015 від 26.01.2017р. у розмірі 1685148,60грн. Вказана претензія була залишена Відповідачем без задоволення.

Своєю чергою, з матеріалів справи вбачається, що 19.08.2017р. Позивачем було подано до ДФС податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2017р. (а.с.а.с.39,40 т.1) без зазначення обсягу постачання без ПДВ на суму 6907053,58грн. (не було реєстрації податкових накладних) та отримав, відповідно, 19.09.2017р. на поточний рахунок бюджетне відшкодування податку на додану вартість за липень місяць без врахування вказаного податкового кредиту, що підтверджується випискою з рахунку (а.с.57 т.1). Як вбачається з матеріалів, справи бюджетне відшкодування ПДВ за вказані операції з Відповідачем, було отримано лише 21.12.2017р. - після здійснення реєстрації спірних податкових накладних.

29. Таким чином, на думку Позивача, Відповідач порушив господарське зобов'язання встановлене умовами п.4.5 договору, відповідальність за яке встановлена в п.6.5 означеного договору, відповідно до якого Постачальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 25% від вартості поставленого товару.

30. Окрім того, Позивачем до матеріалів справи було залучено копії кредитного договору №20-06в/2017/ГД-11/2011 від 10.04.2017р. (з додатковими угодами), субкредитної угоди №20-16в/2017ГД-11/2011/АРЕХ-001-МGB від 21.11.2017р., укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агркекс» та Публічним акціонерним товариством «Мегабанк» (а.с.а.с.96-116 т.1), а також довідку від Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» №06-3742 від 01.06.2018р. (а.с.32 т.1) про користуванням Позивачем кредитними коштами за означеним вище договором в спірний період та своєчасність сплати процентів за користування цими коштами - означеним Позивач обґрунтовує вимоги щодо стягнення збитків, понесених у зв'язку з несвоєчасною реєстрацією податкових накладних Відповідачем в розмірі 28873,28грн.

31. Вказані в п.п.15-30 цієї постанови обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не оспорюються.

32. Відтак, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрекс», вважаючи, що його право порушено, звернулось до господарського суду з позовними вимогами про стягнення з Відповідача збитки понесених у зв'язку з несвоєчасною реєстрацією податкових накладних Відповідачем в розмірі 28873,28грн. та штрафу за порушення умов договору поставки №1015 від 26.01.2017р. в розмірі 1685148,60грн.

33. Зважаючи на вказані обставини, спірні правовідносини розглянуті місцевим судом в контексті приписів, насамперед, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Податкового кодексу України.

VІ. Оцінка апеляційного суду:

34. За змістом ст.ст.4, 5 Господарського процесуального кодексу України, ст.15 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України можливість задоволення позовних вимог вимагає наявності та доведеності наступної сукупності елементів: наявність у Позивача захищуваного суб'єктивного права/охоронюваного законом інтересу, порушення (невизнання або оспорювання) такого права/інтересу з боку визначеного Відповідача та належність (адекватність характеру порушення та відповідність вимогам діючого законодавства) обраного способу судового захисту. Відсутність або недоведеність будь-якого із вказаних елементів, що становлять предмет доказування для Позивача, унеможливлює задоволення позову.

При цьому, зважаючи на суб'єктне коло сторін спору, захищуване право/інтерес та його порушення повинні мати приватно-правову природу (господарську або цивільну).

35. Сутність розглядуваного спору полягає у примусовому стягненні з Відповідача збитків понесені Позивачем у зв'язку з несвоєчасною реєстрацією останнім податкових накладних та нарахованої відповідно до п.6.5 договору поставки №1015 від 26.01.2017р. суми штрафу в розмірі 25% від загальної вартості поставленого товару.

36. Беручи до уваги правову природу укладеного договору поставки №1015 від 26.01.2017р., кореспондуючі права та обов'язки його сторін та сутність спірних правовідносин, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням положень податкового законодавства з питань реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та приписів законодавства, які регламентують правовідносини з поставки, які (приписи), своєю чергою, згідно ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України передбачають можливість застосування загальних положень про купівлю-продаж.

Викладене зумовлює погодження із доводами місцевого суду щодо визначення норм матеріального права, у світлі яких має вирішуватися питання відносно розглядуваного спору.

37. Так, в п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України (в редакції, діючій на час реєстрації спірних податкових накладних) встановлено, що реєстрація податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

38. Платник податку має право зареєструвати податкову накладну та/або розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, в якій загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до п.200-1.3 ст.200-1 цього Кодексу протягом 365 календарних днів, що наступають за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі якщо реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена в порядку, визначеному в п.201.16 цієї статті, реєстрація таких податкових накладних/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у п.201.16.4 п.201.16 цієї статті.

У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з п.201.16 цієї статті перебіг зазначеного строку переривається на період зупинення їх реєстрації та відновлюється з дня припинення процедури зупинення їх реєстрації згідно з пп.201.16.4 п.201.16 цієї статті.

39. Своєю чергою, апеляційний суд зазначає, що оцінка правильності доводів Скаржника відносно наявності порушення зі сторони Відповідача у вигляді факту нездійснення реєстрації податкових накладних у встановлені п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України граничні строки (з №7 по №13 - по 31.07.2017р. включно, а з №14 по №19 - по 15.08.2017 включно), а також відносно безпідставності висновків місцевого суду щодо незастосування передбачених п.6.5 договору штрафних санкцій в силу природи спірних правовідносин, вимагає, перш за все, визначення дійсної природи таких відносин та сутності обов'язку Відповідача, з порушенням якого Позивач пов'язує можливість стягнення заявлених сум.

39.1. В силу приписів п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України обов'язок Відповідача як платника податку на додану вартість (ПДВ) сформувати податкові накладні в електронній формі з дотриманням умов відносно реєстрації в порядку, визначеному законодавством, електронним підписом та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлений цим Кодексом строк як елемент передбаченого ст.200 Податкового кодексу України механізму визначення суми ПДВ, яких підлягає перерахуванню до Державного бюджету або відшкодуванню з Державного бюджету, опосередковує собою обов'язок саме перед державою (пп.4.1.1 п.4.1 ст.4 та пп.9.1.3 п.9 ст.9 Податкового кодексу України). Податкова природа цього обов'язку у особи приватного права перед державою в особі суб'єкта владних повноважень (податкового органу) в силу ч.2 ст.1 Цивільного кодексу України та абз.5 ч.1 ст.4 Господарського кодексу України обумовлює незастосування до розглядуваних правовідносин між Відповідачем як платником податків та державою в особі податкових органів положень Цивільного та Господарського кодексів України про стягнення збитків та штрафних санкцій за порушення договору.

39.2. У той час, враховуючи, що виконання цього обов'язку Відповідачем як Постачальником в силу встановленого ст.200 Податкового кодексу України механізму залежності права Позивача як контрагента-покупця по укладеному з Відповідачем договору поставки №1015 від 26.01.2017р. на отримання бюджетного відшкодування, у тому числі, від розміру сформованого на підставі зареєстрованих в ЄРПН спірних податкових накладних Відповідача податкового кредиту, це бюджетне відшкодування підпадає під захищувану ст.1 Першого протоколу ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р. категорію «мирного володіння майном» як «законні очікування» (п.п.30-32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Інтерсплав проти України»). Таким чином, виконання/невиконання Відповідачем обов'язків перед державою одночасно впливає на майнові інтереси Позивача як контрагента в його податкових відносинах з державою. Оскільки вертикальні взаємовідносини Позивача та Відповідача як суб'єктів приватного права з державою в особі податкових органів, пов'язані з оподаткуванням ПДВ, в силу ст.185 Податкового кодексу України, є наслідком горизонтальних відносин Позивача та Відповідача між собою в межах договору, які (відносини) опосередковують господарську операцію з оподаткування, остільки наявність цієї горизонтальної складової, яка заснована на юридичній рівності та майновій самостійності, обумовлює можливість судового захисту «законних очікувань» і в межах господарського судочинства, але тільки в тій мірі, яка стосується дій контрагента як суб'єкта приватного права.

40. Аналіз положень абз.1 п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України відносно обов'язку платника ПДВ скласти та зареєструвати та зареєструвати податкові накладні у ЄРПН, та абз.10 п.п.201.10, 201.16 означеної статті відносно підстав та можливості зупинення та відмови в реєстрації податкових накладних вказує на те, що отримання податкової накладної статусу зареєстрованої (а саме такий статус в силу абз.23 п.201.10 ст.201 та абз.1 п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України породжує у Покупця право на податковий кредит) перебуває в залежності від дій двох суб'єктів:

- платника ПДВ - Продавця (Відповідача), який подає податкову накладну на реєстрацію;

- податкового органу, у якого наявні повноваження призупинити реєстрацію та відмовити у її здійсненні.

Наразі, як було встановлено місцевим судом (п.23 цієї постанови) та Скаржником не спростовано, податкові накладні/розрахунок коригування були своєчасно і у встановлений спосіб подані Відповідачем до податкового органу.

41. Виходячи з абз.1 п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України, який відсилає до п.74.2 ст.74 цього Кодексу (діяла в період виникнення спірних правовідносин до виключення з 01.01.2018р. згідно Закону України №2245-VIII від 07.12.2017р.) та наказу Міністерства фінансів України №567 від 13.06.2017р. «Про затвердження Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», призупинення податковим органом реєстрації податкової накладної кваліфікується апеляційним судом як інструмент «втручання» держави в право «мирного володіння» («законні очікування») платника ПДВ (саме Позивача) на отримання податкового кредиту у формі контролю (втручання), передбаченого абз.2 ст.1 Першого протоколу ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.

При цьому, таке «втручання» не є наслідком встановлення/констатації компетентним органом порушень, передбачених податковим законодавством зі сторони контрагента (Відповідача) такого отримувача податкового кредиту, а лише вказує на можливу вірогідність такого порушення, наявність якого визначається у подальшому. У той час, у відповідності до прийнятих на підставі п.201.16.3 ст.201 Податкового кодексу України та діючої в період виникнення та існування спірних відносин постанови Кабінету Міністрів України №190 від 29.03.2017р. «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації» наступне та ймовірне (альтернативне рішенню про реєстрацію податкової накладної) після призупинення реєстрації податкової накладної рішення податкового органу про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування може бути прийнято тільки у випадку допущення платником податку таких порушень як:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України;

- ненадання платником податку копій документів відповідно до пп.«в» п.201.16.1 п.201.16 ст.201 Кодексу;

- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

42. Апеляційний суд зазначає, що ст.61 Конституції України закріплює принцип індивідуальності юридичної відповідальності. У контексті змісту цього конституційного принципу, положення ст.509 (відносно кола осіб в зобов'язанні та його сутності), ст.526 ( щодо загальних вимог до виконання зобов'язання), ст.610 (визначення порушення зобов'язання) Цивільного кодексу України та ч.1 ст.216, ч.1 ст.217 та ч.1 ст.218 Господарського кодексу України (відносно виділення суб'єкту порушення, на якого покладається відповідальність та застосовуються її заходи), які підлягають застосуванню до розглядуваного в межах господарського судочинства аспекту спірних правовідносин, заявлені до стягнення суми збитків та штрафу як види господарських санкцій можуть бути застосовані до Відповідача тільки за ті випадки неотримання/несвоєчасного отримання сформованих ним податкових накладних статусу зареєстрованих в ЄРПН, які (випадки) обумовлені саме його неправомірними діями/бездіяльністю, а не необґрунтованими діями/позицією податкового органу, що перешкоджали прийняттю рішення про реєстрацію, з чим погодився і представник Скаржника у судовому засіданні 17.12.2018р.

З урахуванням викладеного, запропонована Позивачем інтерпретація факту не отримання податковими накладними статусу зареєстрованих протягом граничних строків, встановлених абз.14 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України як безумовне підтвердження факту порушення виключно Відповідачем своїх податкових зобов'язань є необґрунтованим/передчасним, оскільки не враховує участь та роль податкових органів.

43. Згадувана Скаржником позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 03.08.2018р. у справі №917/877/17, не спростовує правильності означеного висновку суду, оскільки у справі №917/877/17 контрагент по договору (відповідач) взагалі не оформлював податкові накладні та не здійснював дії з їх реєстрації (та сфера, яка перебуває в залежності виключно від власних дій/бездіяльності суб'єкту приватного права), тоді як в нашому випадку місцевим судом встановлено і матеріалами підтверджується, що Відповідач своєчасно сформував та надав податкові накладні та розрахунку коригування у встановленій формі та порядку податковому органу.

Тобто в зазначеному Позивачем в обґрунтування своєї позиції випадку Верховний Суд не аналізував роль та вплив на отримання податкового кредиту дій податкового органу, оскільки порушення з боку платника податків мало місце до вступу у ці правовідносини, пов'язані з реєстрацією податкових накладних, податкового органу. Нетотожність фактичних обставин цих справ, які зумовлюють істотну різницю в нормативному регулюванні кола осіб та їх ролі, тягнуть безпідставність застосування до визначення правомірності заявлених вимог у справі №913/271/18 підходу Верховного Суду, використаного при розгляді справи №917/877/17.

Своєю чергою, погодження апеляційного суду з релевантним для даної справи висновком Верховного суду зі справи №917/877/17 відносно принципової можливості вирішення в межах господарського судочинства питання про притягнення до господарської відповідальності за невиконання передбачених умовами договору обов'язків, які опосередковують і податкові обов'язки перед Державою, само по собі є недостатнім для визначення долі позовних вимог як правомірних і обґрунтованих без правової оцінки інших вагомих обставин, що впливали на набуття/наявність зареєстрованого стану податкових накладених/розрахунку коригування.

44. Як було встановлено місцевим судом, після призупинення реєстрації податкових накладних/ розрахунку коригування, податковими органами було прийнято рішення про відмову у реєстрації, наявність якого, виходячи зі встановлених постановою Кабінету Міністрів України №190 від 29.03.2017р. підстав прийняття, є належним та достатнім у розумінні ст.ст.76, 79 Господарського процесуального кодексу України доказом факту порушення Відповідачем зобов'язань, визначених п.4.5 договору, але за умов збереження чинності такого рішення податкового органу.

При цьому, природа та статус таких доказів (рішення суб'єкту владних повноважень) визначають, що спростування їх доказового значення для спору, який розглядається в порядку господарського судочинства, силу положень останнього абзацу п.201.163 ст.201 Податкового кодексу України можлива тільки в межах адміністративного або судового (але в порядку Кодексу адміністративного судочинства України) оскарження.

Встановлені обставини справи підтверджують факт скасування за результатом адміністративного оскарження рішень про відмову у реєстрації, що Позивачем не заперечується. При цьому, аналіз положень п.9 (відносно обов'язкового елементу скарги - інформації про причини незгоди платника податку з рішенням комісії Державної фіскальної служби), п.13 (відносно результатів розгляду скарги у вигляді її задоволення та відміни рішення комісії Державної фіскальної служби), а також п.18 (відносно задоволення скарги як підстави для її реєстрації в ЄРПН) діючого в період спірних відносин Порядку розгляду скарг на рішення комісії Державної фіскальної служби про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №485 від 04.07.2017р., дає підстави для висновку про безпідставність первісних рішень податкового органу та нереєстрації податкових накладних/ розрахунку коригування, а відповідно й відсутність належних доказів порушення зі сторони Відповідача.

45. Таким чином, за висновком судової колегії, відсутність порушень п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України, за які Відповідач може нести відповідальність перед Позивачем в контексті господарських (горизонтальних) відносин, які охоплюються п.4.5 договору поставки, свідчить про відсутність підстав для застосування п.6.4 та п.6.5 договору, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Відсутність факту порушення усуває необхідність вивчення/встановлення інших елементів складу цивільної/господарсько-правової відповідальності.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу заявника, що визначені в п.6.4 договору умови для висування вимог про відшкодування збитків і штрафу (в такому контексті це положення договору згадується в позовній заяві) вимагає факту зменшення податкового кредиту, що передбачає його початкове формування у визначеній сумі (а отже, і реєстрацію податкових накладних), а потім зменшення її розміру, яке згідно п.58.1 ст.58 Податкового кодексу України опосередковується повідомленням-рішенням податкового органу (а не прострочення формування податкового кредиту - як в розглядуваному випадку), що Позивачем взагалі не доведено.

46. Відтак, оскільки доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують ухвалення оскаржуваного рішення із порушеннями, які ст.277 Господарського процесуального кодексу України визначені у якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрекс» залишається без задоволення, а переглядуване рішення без змін.

Разом із тим, апеляційний суд звертає увагу місцевого суду, що сфера судового дослідження у справах такого роду, які стосуються правовідносин із вертикальним/публічним елементом тією мірою, що вимагають встановлення, дослідження і правової оцінки у тому числі ролі (дій/бездіяльності або позиції) суб'єкту владних повноважень - відповідного органу податкової служби, за змістом ст.50 Господарського процесуального кодексу України зумовлює необхідність вирішення питання про залучення такого органу до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

Втім, оскільки за змістом ст.51 Господарського процесуального кодексу України незалучення такої особи зумовлює ненастання преюдиційних наслідків ухваленого рішення по суті спору для ймовірного спору між стороною та такою особою, а надаючи правову оцінку обставинам цієї справи суд (п.44 цієї постанови) залишився в межах дій/рішень самого податкового органу та безпосередньо не встановлював відносно такого органу прав чи обов'язків у відносинах із сторонами справи, остільки колегія не вбачає підстав для скасування рішення з цієї причини у даному випадку.

47. За змістом ст.129 вказаного Кодексу такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок Скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275-277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрекс», м. Київ на рішення Господарського суду Луганської області від 27.09.2018р. (повний текст підписано 09.10.2018р.) у справі №913/271/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду від Луганської від області 27.09.2018р. (повний текст підписано 09.10.2018р.) у справі №913/271/18 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрекс», м. Київ.

4. Постанова набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту, з урахуванням порядку подання касаційної скарги, передбаченого п.17.5. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 17.12.2018р. проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено та підписано 18.12.2018р.

Головуючий, суддя-доповідач Д.О. Попков

Суддя В.І. Пушай

Суддя О.В. Стойка

Надіслано судом до ЄДРСР - 18.12.2018р.