РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.12.2018Справа № 910/14783/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., при секретарі судового засідання Максимець В.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін матеріали господарської справи

за позовом комунального підприємства "Київтранспарксервіс"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Столиця-21"

про стягнення 140 576,62 грн.

за участю представників сторін:

позивача: Половінкін О.В.

відповідача: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Київтранспарксервіс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Столиця-21" про стягнення 140 576, 62 грн., у тому числі 95 355, 00 грн. - основного боргу, 14 554, 69 грн. - пеня, 24 241, 51 грн. - інфляційні втрати, 6 425, 42 грн. - 3 % річних.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач неналежним чином виконав зобов'язання за договором № ДНП-2015-09/16 про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування від 18.09.2015.

Одночасно, разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

За змістом статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/14783/18. Клопотання позивача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження задоволено. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено на 04.12.2018.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 26.11.2018 представник позивача подав письмові пояснення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2018 у зв'язку з неявкою у судове засідання представника відповідача, розгляд справи відкладено до 18.12.2018.

З метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору, суд ухвалою встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов. Однак, відповідач не скористався своїм правом та не подав письмовий відзив на позов.

Відповідно до частини дев'ятої статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, оскільки ухвали відправлені за адресою відповідача, вказаною у позовній заяві та яка відповідає місцезнаходженню відповідача відповідно до єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 76 та 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд вважає, що ним в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами, у відповідності до положень статті 165 названого Кодексу.

Представник позивача у судовому засіданні 18.12.2018 підтримав вимоги, викладені в позовній заяві та просив їх задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні 18.12.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Комунальним підприємством "Київтранспарксервіс" (позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Столиця-21" (відповідач) 18.09.2015 укладено договір № ДНП-2015-09/16 про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування. За умовами зазначеного договору позивач зобов'язався надати відповідачу за плату право на організацію та експлуатацію сорока п'яти місць для платного паркування транспортних засобів, а також 5 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять інвалідів, що розташовані на паркувальному майданчику у Дарницькому районі, міста Києва по проспекту Григоренка, 7 в межах III територіальної зони паркування міста Києва.

Пунктом 1.3 договору № ДНП-2015-09/16 передбачено, що фіксовані місця для паркування вважаються переданими в експлуатацію відповідачу з моменту набрання чинності договору.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно пункту 3.1 договору № ДНП-2015-09/16 від 18.09.2015 плата відповідача згідно договору становить 6, 50 грн. за одне місце для платного паркування транспортних засобів за добу.

Сторонами у справі, 10.02.2016 укладено додаткову угоду № 1 до договору № ДНП-2015-09/16 від 18.09.2015, відповідно до якої пункт 3.1 договору викладено в наступній редакції: вартість послуг відповідача становить 6, 50 грн. за одне місце для платного паркування транспортних засобів за добу. Означеною угодою сторони погодили графік платежів сорока п'яти фіксованих місць для нічного паркування автотранспортних засобів та строк оплати. Лютий 2016 - 5 850, 00 грн. строк оплати до 29.02.2016, березень 2016 року - 9 067, 50 грн., строк оплати до 25.03.2016, квітень 2016 року - 8 775, 00 грн. строк оплати до 25.04.2016, травень 2016 - 9 067, 50 грн. строк оплати до 25.05.2016, липень 2016 - 9 067, 50 грн. строк оплати до 25.07.2016, серпень 2016 - 9 067, 50 грн., строк оплати до 25.08.2016, вересень 2016 року - 8 775, 00 грн., строк оплати до 25.09.2016, жовтень 2016 року - 9 067, 50 грн., строк оплати до 25.10.2016, листопад 2016 року - 8 775, 00 грн., строк оплати до 25.11.2016, грудень 2016 року - 9 067, 50 грн., строк оплати до 25.12.2016.

Позивач, за умовами пункту 3.4 договору № ДНП-2015-09/16 зобов'язаний не пізніше п'ятого числа місяця, наступного за звітним підготувати в двох примірниках акт здачі наданих послуг.

З матеріалів справи вбачається, що позивач супровідним листом № 053/05-4485 від 15.11.2018 надіслав відповідачу акти надання послуг № 9112 від 31.12.2016 на суму 9 067, 50 грн., № 8155 від 30.11.2016 на суму 8 775, 00 грн., № 7296 від 31.10.2016 на суму 9 067, 50 грн., № 6369 від 30.09.2016 на суму 8 775, 00 грн., № 5418 від 31.08.2016 на суму 9 067, 50 грн., № 4448 від 31.07.2016 на суму 9 067, 50 грн., № 3433 від 30.06.2016 на суму 8 775, 00 грн., № 2413 від 31.05.2016 на суму 9 067, 50 грн., № 1705 від 30.04.2016 на суму 8 775, 00 грн., № 807 від 31.03.2016 на суму 9 067, 50 грн., № ИП-0004252 від 29.02.2016 на суму 5 850, 00 грн. Зазначені документи підписані виконавцем-позивачем.

Відповідно до пункту 3.4 договору № ДНП-2015-09/16 від 18.09.2015 відповідач зобов'язаний не пізніше десятого числа місяця, наступного за звітним, отримати акт здачі наданих послуг, протягом п'яти робочих днів підписати його та повернути позивачу один примірник акту. Якщо в установлений строк позивач не одержить підписаний акт здачі наданих послуг або мотивовану відмову від його підписання, послуги вважаються прийнятими без зауважень (пункт 3.5 договору).

Доказів мотивованої письмової відмови від підписання актів матеріали справи не містять.

Враховуючи, що відповідач один примірник актів надання послуг не повернув позивачу, мотивованої письмової відмови від підписання актів не надав, суд приходить до висновку, що позивачем надано відповідачу послуги на загальну суму 95 355, 00 грн.

Згідно пункту 3.3 договору розрахунок за договором здійснюється шляхом оплати відповідачем у розмірі 100% щомісячного платежу не пізніше 25 числа поточного місяця відповідно до графіку платежів.

Втім, відповідач за період з березня 2016 року по грудень 2016 року не оплатив вартість місць для паркування транспортних засобів та допустив виникнення заборгованості у розмірі 95 355, 00 грн.

Строк дії договору № ДНП-2015-09/16 відповідно до пункту 6.1 (в редакції додаткової угоди № 1 від 10.02.2016) сторони визначили з 10.02.2016 до 17.09.2018.

Пунктом 6.5 договору № ДНП-2015-09/16 від 18.09.2015 передбачено, що позивач має право достроково розірвати договір в односторонньому порядку у випадку, якщо відповідач три рази підряд прострочив оплату послуг більше ніж на п'ять робочих днів.

Про дострокове розірвання договору позивач надсилає письмове повідомлення не менш ніж за п'ятнадцять календарних днів до дати розірвання договору. Договір є розірваним на тридцять перший календарний день з дати отримання повідомлення відповідачем (пункт 6.6 договору).

У зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору, позивач листом від 14.11.2016 повідомив відповідача про відмову від договору № ДНП-2015-09/16 від 18.09.2015.

Відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно статті 173 Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Частинами першою та другою статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених статтею 11 Цивільного кодексу України

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України, підставами для виникнення зобов'язань можуть бути різні юридичні факти. Зобов'язання можуть виникати з договорів.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач, неодноразово, 25.11.2016 та 07.03.2017 звертався до відповідача з вимогами про сплату заборгованості, які залишилися останнім без відповіді та задоволення.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Оскільки доказів сплати вартості місць для паркування транспортних засобів матеріали справи не містять та суду не надано, позовна вимога про стягнення з відповідача 95 355, 00 грн. основного боргу підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Беручи до уваги, що втрати, пов'язані з інфляційними процесами в державі за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних - платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником, суд вважає, що зазначені позовні вимоги є обгрунтованими.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги про стягнення 3 % річних у розмірі 6 425, 42 грн. та інфляційних втрат у розмірі 24 241, 51 грн. (період з 01.03.2016 по 29.10.2018 окремо по кожному акту) є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 14 554, 69 грн. (період з 01.03.2016 по 26.06.2017 окремо по кожному акту).

Статті 216-218 Господарського кодексу України передбачають, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема, є господарські санкції.

Згідно статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відповідачем не надано суду будь-яких підтверджень того, що неналежне виконання господарського зобов'язання сталось не з його вини.

У розумінні статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до пункту 4.2 договору № ДНП-2015-09/16 за несвоєчасне перерахуваня плати, зазначеної в пункті 3.1 договору відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, за кожний день прострочення від суми несплати.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій (неустойка, штраф, пеня) за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як підтверджується матеріалами справи, листом від 14.11.2016 позивач повідомив відповідача про розірвання договору, з урахуванням пункту 6.6 договору № ДНП-2015-09/16 від 18.09.2015 правомірним буде нарахування пені окремо по кожному акту у строк до 31.12.2016.

Перевіривши розрахунок позивача, застосувавши обмеження, встановлені частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, позовна вимога в частині стягнення пені підлягає частковому задоволенню у розмірі 10 167, 71 грн. (період з 01.03.2016 до 31.12.2016).

Враховуючи наведене, позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 233, 238, 241-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов комунального підприємства "Київтранспарксервіс" до товариства з обмеженою відповідальністю "Столиця-21" про стягнення 140 576,62 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Столиця-21" (04070, місто Київ, вулиця Набережно-Хрещатицька, будинок 8В, ідентифікаційний код 39317567) на користь комунального підприємства "Київтранспарксервіс" (01030, місто Київ, вулиця Леонтовича, будинок 6, ідентифікаційний код 35210739) 95 355 (дев'яносто п'ять тисяч триста п'ятдесят п'ять) грн. 00 коп. - основного боргу, 10 167 (десять тисяч сто шістдесят сім) грн. 71 коп. - пені, 24 241 (двадцять чотири тисячі двісті сорок одна) грн. 51 коп. - інфляційні втрати, 6 425 (шість тисяч чотириста двадцять п'ять) грн. 42 коп. - 3 % річних та 2 042 (дві тисячі сорок дві) грн. 83 коп. - витрати по сплаті судового збору.

В іншій частині в позові відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 19.12.2018.

Суддя Т.Ю. Кирилюк