ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2018 р. Справа №909/1153/17

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Желік М.Б.

суддів Кравчук Н.М.

Орищин Г.В.

за участі секретаря судового засідання Тимцік М.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2, м.Івано-Франківськ, ідент. код НОМЕР_1 та ОСОБА_3 , м.Івано-Франківськ, ідент.код НОМЕР_2 вих. № б/н , б/д (вх. ЗАГС 01-05/1038/18 від 12.11.2018)

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 25.04.2018 (суддя Булка В.І., повний текст винесено та підписано 25.04.2018)

у справі № 909/1153/17

за заявою консорціума Науково-виробниче обєднання Укргідроенергобуд, м.Київ

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю Маріні, м.Тисмениця

про визнання банкрутом

за участі представників сторін: не зявилися.

У судовому засіданні 10.12.2018 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 25.04.2018 у справі № 909/1153/17 тимчасово обмежено керівника юридичної особи ТОВ Маріні ОСОБА_2 та кінцевого бенефенціарного власника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань, покладених судом на ТОВ Маріні.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду фізичні особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просять відкрити апеляційне провадження, розглянути заяву про поновлення процесуального строку, постановити рішення, яким скасувати ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 25.04.2018 у справі № 909/1153/17 про тимчасове обмеження керівника юридичної особи ТОВ Маріні ОСОБА_2 та кінцевого бенефенціарного власника ОСОБА_3 у праві вїзду за межі України до виконання зобовязань, покладених судом на ТОВ Маріні. Разом із апеляційною скаргою скаржниками подано клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що відповідно до положень ст. 18 Закону про банкрутство забезпечення вимог кредиторів в справах про банкрутство передбачає право господарського суду вживати заходи забезпечення в процедурі розпорядження майном боржника, однак на час винесення оскаржуваної ухвали провадження у справі про банкрутство ТОВ Маріні перебувало на стадії ліквідації. При цьому, у звязку з визнанням боржника банкрутом та відкриття щодо нього ліквідаційної процедури повноваження скаржників, як керівника та власника юридичної особи є припиненими в силу закону. Звертають увагу суду й на те, що ліквідатор під час здійснення своїх повноважень має право заявити вимоги до третіх осіб, які несуть субсидіарну відповідальність за зобовязаннями боржника у звязку з доведенням його до банкрутства.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.11.2018 справу № 909/1153/17 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Желіка М.Б., суддів Кравчук Н.М., Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 14.11.2018 апеляційну скаргу залишено без руху та надано скаржникам строк на усунення недоліків.

21.11.2018 ухвалою Західного апеляційного господарського суду скаржникам поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали господарського суду, відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 03.12.2018.

22.11.2018 арбітражним керуючим Рибачуком В.В. подано до суду пояснення, в якому він просить суд врахувати докази, про які він зазначає, які свідчать про відсутність підстав для поновлення строку на апеляційне провадження. В обґрунтування доводів зазначає, що Державна прикордонна служба України листом від 03.07.2018 за № 0.184-15700/0/18-18-ВХ повідомила, що дані про обмеження скаржників у виїзді за кордон внесено до бази даних Державної прикордонної служби 02.07.2018; скаржникам оскаржувана ухвала направлялася рекомендованим листом з повідомленням про вручення, однак не отримана ними, та повернулася до господарського суду з спливом строку на вручення; інші ухвали господарського суду, які надсилалися скаржником також не отримувалися ними у відділенні поштового звязку, докази чого містяться в матеріалах справи; ухилення скаржниками від отримання ухвал господарського суду свідчить про відсутність волевиявлення щодо передачі арбітражного керуючому фінансової та бухгалтерської документації боржника, печаток, штампів та матеріальних цінностей; надає докази неодноразового звернення до скаржників в межах даної справи.

29.11.2018 арбітражним керуючим Рибачуком В.В. подано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд розглянути відзив та врахувати його при винесенні постанови, залишити ухвалу господарського суду без змін, а вимоги апеляційної скарги без задоволення. При цьому зазначає, що скаржники були належним чином повідомленими про розгляд справи про банкрутство, а відтак з метою уникнення зобовязань щодо сплати наявної заборгованості перед кредиторами боржника бажають виїхати за межі України; вказує, що відповідно до положень ст. 18 Закону про банкрутство суд має право за клопотанням сторін, або учасників провадження у справі про банкрутство чи за власною ініціативою вжити заходів для забезпечення вимог кредиторів; скаржники мають невиконані зобовязання за рішенням господарського суду та наказу у справі № 909/985/16, виданого 30.01.2017 господарським судом Івано-Франківської області на виконання рішення суду від 12.01.2017 про стягнення з ТОВ Маріні на користь Консорціума Науково-виробниче обєднання Укргідроенергобуд 5 245 412,57 грн. заборгованості та 78 681,22 грн. судового збору.

Представником Консорціуму Науково-виробниче обєднання Укргідроенергобуд подано до суду клопотання від 29.11.2018 про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника, при цьому просить суд оскаржувану ухвалу залишити без змін, а вимоги апеляційної скарги без задоволення, про розгляд апеляційної скарги повідомити Консорціум.

30.11.2018 представником Консорціуму Науково-виробниче обєднання Укргідроенергобуд подано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає що у суду та арбітражного керуючого було достатньо доказів вважати, що у скаржників можуть бути відомості, інформація, документи, що стосуються (можуть стосуватися) боржника, виконання ними своїх обовязків перед кредиторами, державою, тощо, а також, що апелянти можуть вчиняти дії щодо уникнення від відповідальності. Вказує, що з під час здійснення повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобовязаннями боржника у звязку з доведенням його до банкрутства. Вказує на ухилення скаржників від передачі документації боржника ліквідатору.

03.12.2018 ухвалою Західного апеляційного господарського суду розгляд апеляційної скарги відкладено на 10.12.2018 у звязку з відсутністю матеріалів справи.

05.12.2018 матеріали справи № 909/1153/17 надійшли на адресу Західного апеляційного господарського суду.

У судовому засіданні 10.12.2018 сторони участь уповноважених представників не забезпечили, причин неявки не повідомили, хоча були належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень. У випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Відтак, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла до висновку про те, що вимоги апеляційної скарги підлягають до задоволення, відтак оскаржувану ухвалу слід скасувати, прийнявши нове рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, 25.04.18 ліквідатор звернувся до господарського суду з клопотанням про винесення ухвали, якою просить задоволити клопотання про тимчасове обмеження керівника юридичної особи ТОВ Маріні ОСОБА_2 та беніфіціарного власника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань, покладених судом на ТОВ Маріні (з врахуванням первісного клопотання вх.№4872/18 від 27.03.18).

Подана заява обґрунтована тим, що на неодноразові листи-запити про надання арбітражному керуючому документів господарсько-фінансової діяльності боржника, документів фінансової звітності та іншої документації, в тому числі печаток та штампів боржника колишнім керівником ОСОБА_2 та бенефенціарним власником ОСОБА_6 проігноровано зазначені вимоги та не надано витребовуваної документації, що унеможливлює здійснення ліквідаційної процедури, в тому числі проведення інвентаризації майна боржника.

При цьому зазначає, що рішення господарського суду в межах справи про банкрутство та листи арбітражного керуючого надіслані за відомою адресою вказаних осіб та даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців повертаються без отримання.

Окрім того, зазначає, що ОСОБА_3, притягався до кримінальної відповідальності по ст. 190 пункт 4 КК України (шахрайство в особливо великих розмірах), працюючи директором ТОВ Маріні, про що свідчить вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.07.2015 у справі № 345/1408/15-к.

Вказане на думку арбітражного керуючого свідчить про свідоме доведення боржника до банкрутства та ухилення вказаних осіб від виконання вимог (погашення заборгованості) встановлених судом, що є підставою для вжиття заходів щодо забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони виїзду за межі України до моменту виконання зобовязань, покладених судом на ТОВ Маріні.

Розглянувши подане клопотання колегія суддів приходить до висновку про наступне.

Постановою господарського суду Івано-Франківського суду від 06.03.2018 у даній справі припинено процедуру розпорядження майном боржника та введено процедуру ліквідації ТОВ Маріні, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Рибачук В.В.

Згідно положень ч. 2 ст. 38 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, керівник банкрута звільняється з роботи у звязку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута.

Частиною 1 вказаної статті з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури виконання зобовязань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбачених цим розділом (тобто в межах ліквідаційної процедури).

Положенням ст. 41 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом визначено, що з дня призначення ліквідатора до нього переходять права керівника (органів управління) юридичної особи - банкрута. Під час здійснення своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобовязаннями боржника у звязку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.

Як встановлено судом, 04.09.2018 до господарського суду від ліквідатора ТОВ Маріні надійшло клопотання про зміну заходів забезпечення вимог кредиторів № 026 від 04.09.2018, в якому ставиться питання про зміну вжитих господарським судом заходів забезпечення вимог кредиторів, а саме: тимчасового обмеження керівника юридичної особи ТОВ Маріні ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань, покладених судом на ТОВ Маріні на накладення арешту на усе майно керівника юридичної особи ТОВ Маріні ОСОБА_2 до виконання зобовязань, покладених судом на ТОВ Маріні.

Ухвалою господарського суду від 18.10.2018 у даній справі в задоволенні поданого клопотання відмовлено. Доказів її оскарження чи скасування суду не надано та з даних Єдиного державного реєстру судових рішень протилежного не встановлено.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України врегульоване положенням ст. 337 ГПК України, відповідно дo якої тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

При цьому, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

З врахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що такий захід забезпечення виконання судового рішення, як тимчасове обмеження фізичної особи боржника у праві виїзду за межi України може бути застосованим виключно в межах виконавчого провадження, і лише за заявою державного чи приватного виконавця.

Натомість у даній справі клопотання подане арбітражним керуючим поза межами повноважень наданих йому відповідно до положень ст. 41 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Щодо посилання господарського суду на положення ст. 18 Закону про банкрутство, відповідно до яких господарський суд за клопотанням розпорядника майна, кредиторів або з власної ініціативи може заборонити боржнику укладати без згоди арбітражного керуючого (розпорядника майна) правочини (договори), а також зобовязати боржника передати цінні папери, майно, інші цінності на зберігання третім особам, вчинити чи утриматися від вчинення певних дій або вжити інших заходів для збереження майна боржника (у тому числі шляхом позбавлення боржника права розпорядження його нерухомим майном без згоди розпорядника майна або суду, який розглядає справу про банкрутство; накладення арешту на конкретне рухоме майно боржника), про що виноситься ухвала колегія суддів зазначає, що передбачені ним заходи забезпечення вимог кредиторів можуть бути застосованими у процедурі розпорядження майном боржника, з огляду на те, що керівник боржника звільняється після введення процедури ліквідації та призначення ліквідатора боржника.

Основна мета цієї норми права - захист кредиту і створення умов для збереження майнових активів боржника (захист кредиторів від недобросовісної поведінки боржника) у процедурі розпорядження майном боржника. Дана стаття за своїм правовим призначенням визначає заходи, які вживаються Господарським судом для забезпечення вимог кредитора, як сторони у справі про банкрутство. Отже, положення цієї статті можуть застосовуватися за результатами підготовчого засідання і лише після порушення стосовно боржника справи про банкрутство. Умовою застосування заходів до забезпечення вимог кредиторів є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Колегія суддів, вважає за необхідне зауважити, що встановлені оскаржуваною ухвалою обмеження колишнього керівника боржника та кінцевого бенефенціарного власника у праві виїзду за межі України до моменту виконання зобовязань ТОВ Маріні безпосередньо порушує права та інтереси фізичних осіб, які з моменту визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури не мають можливості впливати на виконання зобовязань боржника, оскільки є звільненими відповідно до положень Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом. Натомість виконання зобовязань боржника ТОВ Маріні здійснюється в межах ліквідаційної процедури ліквідатором боржника, який призначається ухвалою суду.

Окрім цього, господарський суд виносячи оскаржувану ухвалу в її резолютивній частині не зазначив, до виконання яких саме зобовязань ТОВ Маріні встановлюються обмеження щодо права виїзду за межі України колишнього керівника боржника та кінцевого бенефенціарного власника, що є свідченням неповноти судового рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. (ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального права).

Враховуючи встановлені обставини справи, межі перегляду оскаржуваної ухвали, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що вимоги апеляційної скарги підлягають до задоволення, відтак оскаржувану ухвалу слід скасувати прийнявши нове рішення.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст. ст. 86, 129, 240, 269, 271, 273, 275, 277, 282, Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2, м.Івано-Франківськ, ідент. код НОМЕР_1 та ОСОБА_3 , м.Івано-Франківськ, ідент.код НОМЕР_2 вих. № б/н , б/д (вх. ЗАГС 01-05/1038/18 від 12.11.2018) на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 25.04.2018 у справі № 909/1153/17 - задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 25.04.2018 у справі № 909/1153/17 про тимчасове обмеження керівника юридичної особи ТОВ Маріні ОСОБА_2 та кінцевого бенефенціарного власника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань, покладених судом на ТОВ Маріні скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким у задоволенні клопотання арбітражного керуючого Рибачука Валерія Володимировича № 059 від 25.04.2018 (вх Г/с Ів.-Фр./обл. № 6621/18 від 25.04.2018) про винесення ухвали суду, якою задоволити клопотання про тимчасове обмеження керівника юридичної особи ТОВ Маріні ОСОБА_2 та кінцевого бенефенціарного власника ОСОБА_3 (реєстрація місця проживання: 76018, АДРЕСА_1) у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань, покладених судом на ТОВ Маріні - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст. 287,288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Матеріали даної справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 17.12.2018.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Кравчук Н.М.

суддя Орищин Г.В.