ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2018 р. Справа№ 27/193

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Доманської М.Л.

Остапенка О.М.

За участю секретаря судового засідання Берегової Н.М.

та представників сторін:

від ОСОБА_2: ОСОБА_3 ордер про надання правової допомоги серія КВ №399520 від 18.12.18;

від ТОВ "Чернігівський завод будівельних матеріалів": Баранов В.С. довіреність № б/н від 10.04.18;

від ПАТ "Укрсоцбанк": Супряга С.О. довіреність № б/н від 04.01.18;

Служба безпеки України: Соловйов В.В. довіреність № 22/139-Д від 02.05.18.

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Господарського суду міста Києва від 12.08.2011

у справі № 27/193 (суддя Дідиченко М.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівський завод будівельних матеріалів"

до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Київ Анімейшн"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: 1. Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк"

2. Служба безпеки України

про розірвання договору № 1/05 від 03.05.2011 року, стягнення збитків у сумі 10000,00 грн. та визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Чернігівський завод будівельних матеріалів" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Київ Анімейшн" про розірвання договору управління майном №01/05 від 03.05.2011, стягнення збитків у сумі 10000,00 грн. та визнання права власності.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.08.2011 у справі №27/193 позовні вимоги задоволено частково; визнано недійсним договір №1/05 від 03.05.2011, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Чернігівський завод будівельних матеріалів" та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземним капіталом "Київ Анімейшн"; в задоволенні вимоги про розірвання договору № 1/05 від 03.05.2011 управління майном, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Чернігівський завод будівельних матеріалів" та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземним капіталом "Київ анімейшн" відмовлено; визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю "Чернігівський завод будівельних матеріалів" право власності на машино-місця в автопаркінгу по АДРЕСА_1 (постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.04.2012 дане рішення залишено без змін).

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 31.05.2018 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 12.08.2011 у справі №27/193 скасувати в частині визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю "Чернігівський завод будівельних матеріалів" права власності на машино-місце в автопаркінгу по АДРЕСА_1: в підвалі першого рівня: №3 заг. пл. 16,2 кв.м. та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні даної позовної вимоги.

В обґрунтування доводів викладених в апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що рішення місцевого господарського суду є незаконним та необґрунтованим, прийнятим при неповному та неправильному встановленні обставин, що мають значення для справи.

В підтвердження правомірності звернення до суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 зазначає, що 25.12.2006 між ним та ТОВ "Чернігівський завод будівельних матеріалів" укладено договір інвестування будівництва автопаркінгу № 25-П-3, 08.07.2010 здійснено відповідну оплату та 08.07.2010 отримано машиномісце № 3 по акту прийому-передачі від ТОВ "Чернігівський завод будівельних матеріалів". На підставі Наказу № 1022-С/НП Головного управління житлового забезпечення Київської міської ради від 29.07.2010 ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на майно від 04.08.2010, а саме на гараж №3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. 26.07.2017 здійснено державну реєстрацію прав на зазначене нерухоме майно. 05.01.2018 скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Таким чином, апелянт стверджує, що саме він є власником машиномісця №3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2018 поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 у складі колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Алданова С.О.; справу призначено до розгляду.

12.07.2018 до суду апеляційної інстанції від ТОВ "Чернігівський завод будівельних матеріалів" надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого позивач зазначає, що 05.05.2010 постановою Господарського суду Чернігівської області ТОВ "Чернігівський завод будівельних матеріалів" визнано банкрутом, відкрита ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено Ткачука О.В., а отже акт прийому-передачі від 08.07.2010 підписаний особою без будь-яких повноважень діяти від імені ТОВ "Чернігівський завод будівельних матеріалів". До того ж грошові кошти не надходили на рахунок боржника.

18.07.2018 до суду від ПАТ «Укрсоцбанк» надійшли пояснення, відповідно до яких банк просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Разом з тим, банк повідомляє, що на момент підписання акту приймання-передачі машиномісця - 08.07.2010 майнові права на машиномісце перебували в заставі ПАТ «Укрсоцбанк».

01.08.2018 до суду від скаржника надійшли заперечення на відзив позивача та пояснення ПАТ «Укрсоцбанк».

04.09.2018 до суду апеляційної інстанції від ТОВ "Чернігівський завод будівельних матеріалів" надійшли пояснення щодо апеляційної скарги та заперечень скаржника.

17.09.2018 до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_2 надійшли додаткові пояснення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2018 задоволено заяву колегії суддів у складі Ткаченка Б.О., Зеленіна В.О., Кропивної Л.В. про самовідвід у справі №27/193.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2018, для розгляду справи №27/193 сформовано колегію у складі: головуючий суддя Сотніков С.В., судді: Остапенко О.М., Верховець А.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2018 у справі №27/193 постановлено здійснювати розгляд справи № 27/193 спочатку колегією суддів у складі: Сотніков С.В. (головуючий), Остапенко О.М., Верховець А.А.; розгляд справи призначено на 30.10.2018.

У зв'язку з ліквідацією Київського апеляційного господарського суду та створенням Північного апеляційного господарського суду (указ Президента "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" від 29.12.2017) актом приймання-передачі судової справи від 01 жовтня 2018 року, на виконання п.4 розділу ІІІ Плану заходів з ліквідації апеляційних судів, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 20.09.2018 № 475, справу №27/193 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2018 апеляційна скарга ОСОБА_2 у справі № 27/193 передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Верховець А.А., судді - Доманська М.Л., Остапенко О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2018 справу №27/193 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Господарського суду міста Києва від 12.08.2011 прийнято до провадження колегії суддів Північного апеляційного господарського суду; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Господарського суду міста Києва від 12.08.2011; розгляд справи № 27/193 призначено на 18.12.2018.

В судовому засіданні 18.12.2018 представник скаржника вимоги викладені в апеляційній скарзі підтримав, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване рішення скасувати в частині визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю "Чернігівський завод будівельних матеріалів" права власності на машино-місце №3 в автопаркінгу по АДРЕСА_1.

Представники ТОВ "Чернігівський завод будівельних матеріалів", ПАТ "Укрсоцбанк" та Служби безпеки України заперечували проти доводів викладених у апеляційній скарзі, просили суд апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

В судовому засіданні 18.12.2018, згідно ст. 240 Господарського процесуального кодексу (далі за текстом - ГПК) України, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 272 ГПК України якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави. Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Відповідно до ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої та апеляційної інстанції, 14.06.2004 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернігівський завод будівельних матеріалів» (далі - позивач, інвестор) та Службою безпеки України (далі - третя особа 2, замовник) укладено договір № 19/3-79 про інвестування у будівництво житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями (корпус 2) та автопаркінгом на розі Харківського шосе та вул. Тростянецької в Дарницькому районі (далі - договір інвестування).

За умовами даного договору його сторони зобов'язалися об'єднати свої зусилля та вклади, спільно діяти з метою будівництва житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями (корпус 2) на земельній ділянці, що знаходиться на розі Харківського шосе та вул. Тростянецької.

Пунктом 2.1 договору інвестування сторони передбачили, що замовник отримує у власність 15% від загальної площі житла завершеного будівництвом об'єкту, а інвестор отримує 85% від загальної площі житла завершеного будівництвом об'єкту та 100% площі автопаркінгу.

Згідно з п. 4.2.2 договору інвестування інвестор має право прийняти на себе виконання функцій генерального підрядника будівництва об'єкту, що оформлюється відповідним додатковим договором до цього договору і є його невід'ємною частиною.

В силу п. 4.2.2 договору інвестування 09.07.2004 між позивачем та Службою безпеки України було укладено договір №19/3-99 генерального підряду на капітальне будівництво житлового будинку (корпус 2) з вбудовано-прибудованими приміщеннями та автопаркінгом на розі Харківського шосе та вул. Тростянецької в Дарницькому районі м. Києва (далі - договір генерального підряду).

Відповідно до п. 1.1 договору генерального підряду, предметом договору є будівництво генпідрядником (позивачем) власними та залученими силами і засобами житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями та автопаркінгу (корпус № 2) на земельній ділянці, що знаходиться в м. Києві на розі Харківського шосе та вул. Тростянецької, відповідно до розробленої проектно-кошторисної документації.

Пунктом 1.2.1 договору генерального підряду замовник (третя особа - 2) здійснює будівництво об'єкту шляхом виконання функцій «замовника будівництва» до підписання цього договору. Після підписання цього договору і до введення об'єкту в експлуатацію замовник передає генпідряднику частково функції «замовника будівництва».

Згідно з п. 10.1 договору генерального підряду, за виконання обов'язків, визначених цим договором, сторони у відповідності до договору №19/3-79 від 14.06.2004 отримують у власність такі частки завершеного будівництвом об'єкту:

- замовник отримує у власність 15% від загальної площі житла завершеного будівництвом об'єкту;

- генпідрядник отримує у власність 85% від загальної площі житла, завершеного будівництвом об'єкту та 100% площі автопаркінгу.

Передача КМДА нормативної житлової площі, а саме: 5% - для забезпечення житлом громадян, що перебувають на кварт обліку в РДА м. Києва, 2% - для службової житлової площі, здійснюється з частки, що її отримує генпідрядник.

Відповідно до п. 10.1.3. договору генерального підряду сторони отримують право власності на частини об'єкту, зазначені в договорі, з дня підписання акту розподілу площі об'єкту та реєстрації в БТІ міста Києва.

На підставі дозволу № 0649-Др/Т від 07.07.2003, виданого Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва позивачем було збудовано корпус 2 житлового будинку на розі Харківського шосе та вул. Тростянецької.

Будівництво зазначеного будинку було завершено та на підставі Акту державної приймальної комісії прийнято в експлуатацію, як закінчений будівництвом об'єкт. Серед іншого прийнято в експлуатацію автопаркінг на 243 машино-місця. Зазначені акти Державної приймальної комісії було затверджено розпорядженням Дарницької районної державної адміністрації від 29.12.2006 року № 1571 та № 1572.

Також судами встановлено, що 13.07.2007 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернігівський завод будівельних матеріалів» та Службою безпеки України підписано акт розподілу площ приміщень у житловому будинку по вул. Харківське шосе, 152 в Дарницькому районі м. Києва та акт прийому передачі автопаркінгу, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 152 (під час будівництва роза Харківського шосе та вул. Тростянецька) від замовника до інвестора. Автопаркінг у кількості 243 машино-місця передано інвестору, сторони не мають претензій стосовно переліку переданого автопаркінгу.

12.08.2008 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернігівський завод будівельних матеріалів» та Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (третя особа - 1, іпотекодержатель) укладено договір іпотеки № 02-10/3399 за умовами якого позивач, як майновий поручитель за зобов'язаннями ВАТ «Промтехмонтаж-2», передав в іпотеку третій особі - 1 нерухоме майно, право власності на яке виникне в майбутньому -машиномісця в підземному паркінгу в кількості 128 машиномісць, загальною площею 2995,3 м.кв, що розташовані за адресою: м. Київ, Дарницький район, на розі Харківського шосе та вул. Тростянецької, а саме машиномісця №№ 1, 3, 4, 5, 6, 9, 10, 11, 13, 14, 17, 20, 21, 24, 31, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 43, 44, 45, 46, 47, 48, 49, 50, 52, 53, 55, 56, 57, 58, 65, 66, 67, 68, 69, 71, 73, 74, 75, 77, 80, 81, 82, 83, 85, 86, 87, 88, 89, 94, 98, 100, 105, 108, 109, 110, 120, 121, 122, 123, 129, 130, 131, 132, 133, 134, 135, 136, 137, 140, 141, 150, 151, 152, 153, 154, 156, 159, 166, 167, 168, 169, 171, 172, 173, 176, 178, 179, 181, 182, 189, 191, 192, 193, 195, 196, 197, 198, 200, 201, 202, 203, 204, 208, 209, 213, 215, 216, 217, 218, 223, 225, 229, 230, 234, 235, 236, 237, 238, 239, 241, 242.

На підставі заяви банку до Єдиного державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна було внесено дані про обтяження майнових прав на спірні машиномісця, що підтверджується витягом з Державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна від 03.08.2011 року.

03.05.2011 між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Київ Анімейшн» (далі - відповідач) укладено договір управління майном № 1/05, відповідно до якого позивач передає відповідачеві на 6 (шість) місяців в управління нерухоме майно, зазначене у п. 2 цього договору, а відповідач зобов'язується здійснювати від свого імені управління (зберігання) цим майном в інтересах позивача з метою забезпечення його збереження до реалізації в процедурі ліквідації позивача у справі №16/137б/83б.

У відповідності до п. 2 договору № 1/05 предметом договору є машино-місця №№ 1, 3, 4, 5, 6, 9, 10, 11, 13, 14, 17, 20, 21, 24, 31, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 43, 44, 45, 46, 47, 48, 49, 50, 52, 53, 55, 56, 57, 58, 65, 66, 67, 68, 69, 71, 73, 74, 75, 77, 80, 81, 82, 83, 85, 86, 87, 88, 89, 94, 98, 100, 105, 108, 109, 110, 120, 121, 122, 123, 129, 130, 131, 132, 133, 134, 135, 136, 137, 140, 141, 150, 151, 152, 153, 154, 156, 159, 166, 167, 168, 169, 171, 172, 173, 176, 178, 179, 181, 182, 189, 191, 192, 193, 195, 196, 197, 198, 200, 201, 202, 203, 204, 208, 209, 213, 215, 216, 217, 218, 223, 225, 229, 230, 234, 235, 236, 237, 238, 239, 241, 242 загальною площею 2384,3 кв.м. в автопаркінгу по АДРЕСА_1.

Пунктом 2.2 договору № 1/05 встановлено, що предмет договору належить позивачеві на праві приватної власності на підставі договору №19/3-79 про інвестування у будівництво житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями (корпус 2) та автопаркінгом на розі Харківського шосе та вул. Тростянецької в Дарницькому районі м. Києва, акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію, закінченого будівництвом об'єкту від 28.12.2006 та акту розподілу площ від 13.07.2007.

05.06.2011 відповідач направив позивачу лист з відмовою від подальшого виконання договору № 1/05 та вимогу щодо сплати компенсації у розмірі 100 000 тис. грн., пов'язаної з введенням відповідача в оману, оскільки на його думку позивач не є власником майна, переданого ним на відповідальне зберігання, окрім того ним не отримана на укладення договору згода іпотекодержателя.

Таким чином, позивач звернувся до суду про визнання за ним права власності на машиномісця в автопаркінгу по АДРЕСА_1 у кількості 132 одиниць.

Згідно із ст. 876 ЦК України власником об'єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджено, що 100% площі автопаркінгу (згідно договору № 19/3-79 про інвестування у будівництво житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями (корпус 2) та автопаркінгом від 14.06.2004 та договору № 19/3-99 генерального підряду на капітальне будівництво від 09.07.2004) належать ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» та згідно акту прийому-передачі автопаркінгу від 13.07.2007 Службою безпеки України були передані ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» машиномісця у кількості 243 одиниці, суди дійшли висновку, що позовні вимоги позивача про визнання права власності на машиномісця у кількості 128 одиниць є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Проте в апеляційній скарзі ОСОБА_2 стверджує, що паркомісце № 3, що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Харківське шосе, 152 належить на праві власності саме йому.

В підтвердження чого скаржник надав суду наступні документи:

- договір інвестування будівництва автопаркінгу № 25-П-3 від 25.12.2006;

- акт прийому-передачі машиномісця № 3 від 08.07.2010;

- квитанцію до прибуткового касового ордера № 08/07/10 від 08.07.2010 на суму 85 065,00 грн.;

- наказ Головного управління житлового забезпечення Київської міської ради № 1022-С/НП від 29.07.2010 про видачу свідоцтва про право власності на машиномісце;

- свідоцтво про право власності від 04.08.2010 на машиномісце №3.

Колегія суддів дослідивши подані скаржником докази встановила наступне.

25.12.2006 між ТОВ "Чернігівський завод будівельних матеріалів" в особі Президента Лаптія Ю.В. (Сторона-1), який діє на підставі Статуту та ОСОБА_2 (Сторона-2) укладено договір інвестування будівництва автопаркінгу № 25-П-3 за умовами якого Сторона-2 бере участь у інвестуванні будівництва двоповерхового підземного автопаркінгу, а Сторона-1 зобов'язується передати Стороні-2 або зазначеним нею третім особам після закінчення будівництва та введення автопаркінгу в експлуатацію в порядку та на умовах, визначених цим Договором, машиномісце для стоянки автомобіля загальною площею 15,90 кв.м. за будівельним номером 3 на верхньому поверсі, надалі Об'єкт інвестування (п. 1.1).

Згідно п. 2.1 Договору виходячи із запроектованої площі машиномісця в автопаркінгу, Сторона-2 в рахунок інвестування сплачує Стороні-1 грошові кошти в розмірі 114 480,00 грн.

Сторони погодили, що Сторона-2 здійснює перерахування грошових коштів в розмірі 100% у строк до 08.07.2010 включно (п. 2.5. Договору).

Відповідно до п. 3.4 обов'язком Сторони-2 є:

- сплатити на поточний рахунок Сторони-1 в повному обсязі кошти у терміни, визначені в розділі 2 цього Договору;

- з моменту введення автопаркінгу в експлуатацію та отримання від Сторони-1 довідки про повну оплату вартості Об'єкта інвестування, прийняти Об'єкт інвестування шляхом підписання відповідного Акту приймання-передачі.

Згідно з наявної в матеріалах справи копії квитанції до прибуткового касового ордера № 08/07/10 від 08.07.2010 ОСОБА_2 сплатив ТОВ "Чернігівський завод будівельних матеріалів" 85 065,00 грн. на підставі договору інвестування будівництва автопаркінгу № 25-П-3 від 25.12.2006.

08.07.2010 між ТОВ "Чернігівський завод будівельних матеріалів" в особі Президента Лаптія Ю.В. та ОСОБА_2 було підписано акт приймання-передачі машиномісця №3 та в подальшому видано Свідоцтво про право власності від 04.08.2010 на машиномісце №3.

Разом з тим, слід звернути увагу, що з матеріалів справи вбачається та підтверджено в судовому засіданні представниками сторін, що 05.05.2010 ухвалою Господарського суду Чернігівської області у справі № 16/137б/83б ТОВ "Чернігівський завод будівельних матеріалів" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено Ткачука О.В. (згідно постанови КАГС від 30.06.2010).

Згідно ч. 2 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, що діяла на момент винесення постанови про визнання боржника банкрутом та підписання акту приймання-передачі паркомісця) з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не

було зроблено раніше, керівник банкрута звільняється з роботи у зв'язку з банкрутством підприємства, про що робиться запис у його трудовій книжці, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута, якщо цього не було зроблено раніше.

Відповідно до ст. 25 ліквідатор з дня свого призначення, зокрема, приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу.

Отже, з 05.05.2010 саме ліквідатор Ткачук О.В. є єдиною уповноваженою особою на передачу майна ТОВ "Чернігівський завод будівельних матеріалів" та отримання коштів, з чого слідує, що акт приймання-передачі машиномісця №3 зі сторони ТОВ "Чернігівський завод будівельних матеріалів" підписаний Президентом Лаптієм Ю.В. без належних на те повноважень.

Крім того, згідно наявного в матеріалах справи Статуту ТОВ "Чернігівський завод будівельних матеріалів" вбачається, що Президент є посадовою особою Товариства, що представляє інтереси Учасників у період між проведенням Загальних зборів Учасників і в межах компетенції, визначеної цим Статутом, контролює і регулює діяльність Генерального директора Товариства (п.8.3.1).

Пунктом 8.3.2 визначено, що до компетенції Президента Товариства віднесено право прийняття рішень з таких питань діяльності:

- надання попередньої згоди Генеральному директору Товариства на укладання договорів, контрактів, інших правочинів, в тому числі на отримання кредитів, субсидій, позик, надання поруки, застави, тощо - загальна сумарна вартість яких становить від 3 000 000,00 до 75 000 000,00 гривень, або суму еквівалентну їй в будь-якій іншій валюті світу за курсом Національного Банку України на день здійснення угоди;

- надання повноважень посадовій особі Товариства (крім Генерального директора) права першого підпису на фінансових документах Товариства та підпису зовнішньоекономічних контрактів згідно положень цього Статуту; затвердження кандидатур на посади заступників директорів, головного бухгалтера, начальників структурних підрозділів Товариства.

За наведеного Президент ТОВ "Чернігівський завод будівельних матеріалів" немає повноважень щодо розпорядження майном Товариства, оскільки зазначені повноваження пунктом 8.4.6. Статуту ТОВ "Чернігівський завод будівельних матеріалів" віднесено до компетенції Генерального директора так само як і право представляти Товариство без довіреності перед третіми особами, державними органами, судовими інстанціями.

До того ж потрібно наголосити, що ОСОБА_2 підписуючи договір інвестування будівництва автопаркінгу № 25-П-3 від 25.12.2006 та акт прийому-передачі машиномісця № 3 від 08.07.2010 не міг не знати про зазначені обмеження, оскільки у тексті договору та акті приймання-передачі зазначено, що Президент діє на підставі Статуту. А отже, підписавши договір ОСОБА_2 підтвердив, що ознайомлений зі Статутом ТОВ "Чернігівський завод будівельних матеріалів".

Разом з тим в підтвердження своїх доводів скаржником не подано до суду довідки, яку мав отримати ОСОБА_2 від ТОВ "Чернігівський завод будівельних матеріалів" (в силу п. 3.4. договору інвестування будівництва автопаркінгу № 25-П-3) про повну оплату вартості Об'єкта інвестування.

Стосовно доводів скаржника, що саме ОСОБА_2 є власником машиномісця № 3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, оскільки має свідоцтво про право власності на майно від 04.08.2010, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній станом на 04.08.2010) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається, зокрема, фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна.

Пунктом 2 частини 1 статті 19 зазначеного Закону визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відтак, не дивлячись на те, що право власності на нерухоме майно виникає у особи, зокрема, з дня такої реєстрації, ОСОБА_2 за сім років не було проведено державну реєстрацію права власності на паркомісце № 3, яке за твердженнями ОСОБА_2 належить саме йому.

При цьому рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.07.2017 № 36317785 на підставі якого відкрито розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з реєстраційним № 000 щодо об'єкта нерухомого майна - машиномісце № 3, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 та внесено запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 за № 21567555 було скасовано Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації за результатами розгляду скарги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» у зв'язку з наявністю у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запису про обтяження №7730684 в інтересах скаржника на майнові права на машиномісце.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що на момент прийняття Господарським судом міста Києва оскаржуваного рішення (12.08.2011) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно був відсутній запис про перебування, зокрема, машиномісця № 3 у власності будь-якої особи, тоді як в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна містився запис про обтяження майнових прав на спірні машино-місця (№7730684) в інтересах ПАТ «Укрсоцбанк», місцевий господарський суд, дослідивши всі обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю "Чернігівський завод будівельних матеріалів" права власності, зокрема, на машино-місце в автопаркінгу по АДРЕСА_1: в підвалі першого рівня: №3 заг. пл. 16,2 кв.м.

За таких обставин, враховуючи спосіб захисту, який був обраний ОСОБА_2 при звернення до суду з апеляційною скаргою, Північний апеляційний господарський суд не вбачає підстав для її задоволення.

У відповідності до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

За наведеного в постанові, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 12.08.2011 у справі № 27/193 (в тій частині, щодо оскарження якої відкрито дане апеляційне провадження). Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування оскаржуваного рішення у даній справі, у відповідній частині, судовою колегією не встановлено.

У зв'язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 282, 283 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Господарського суду міста Києва від 12.08.2011 у справі № 27/193 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.08.2011 у справі №27/193 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 27/193 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22.12.2018.

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді М.Л. Доманська

О.М. Остапенко