ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.10.2018 Справа № 905/1086/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Гайдар М.А.,

розглянувши справу № 905/1086/16

за позовом: Фізичної особи-підприємця Ілляшенко Олега Олександровича

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком»

про стягнення 251 446,99 грн.,

за участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

Суть спору: ФОП Ілляшенко О.О. звернувся до господарського суду Донецької області з позовом, в якому просить суд стягнути з ТОВ «ШБ «Альтком» 251 446,99 грн., з яких: 172 817,33 грн. - основний борг, 78 629,66 грн. - пеня.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору на надання послуг №ДСА/Р/П/С4-465 від 14.06.2012р. щодо повної та своєчасної оплати наданих послуг.

Під час розгляду справи 06.04.2016р. за вх. №11240/16 господарський суд одержав заяву відповідача про застосування строку позовної давності щодо вимог про стягнення основного боргу та пені, та про відмову у задоволенні позову.

Ухвалами суду від 19.04.2016р., від 10.05.2016р., від 24.02.2017р. провадження у справі зупинялось у зв'язку із поданням апеляційної скарги відповідача на ухвалу суду від 14.04.2016р. про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви, касаційної скарги відповідача на ухвалу ДАГС від 25.04.2016р. про повернення без розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду від 14.04.2016р., апеляційної скарги Корпорації «Будівельників автомобільних доріг та транспортних споруд «Альтком» на ухвалу суду від 24.02.2017р. про повернення без розгляду позовної заяви в порядку ст. 26 ГПК України та необхідністю направлення справи до судів апеляційної та касаційної інстанцій.

Ухвалами ДАГС від 25.04.2016р., ВГСУ від 13.06.2016р., ВГСУ від 08.08.2016р., ВГСУ від 10.10.2016р., ВГСУ від 24.11.2016р., ВГСУ від 25.01.2017р., ДАГС від 06.03.2017р., ВГСУ від 10.04.2017р., ВГСУ від 07.07.2017р., ВГСУ від 27.09.2017р., Верховного суду від 26.03.2018р., Верховного суду від 04.06.2018р. повернуто апеляційну скаргу ТОВ «ШБ «Альтком» на ухвалу суду від 14.04.2016р., повернуто касаційні скарги ТОВ «ШБ «Альтком» на ухвалу ДАГС від 25.04.2016р., відмовлено ТОВ «ШБ «Альтком» у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали ДАГС від 25.04.2016р. та повернуто матеріали касаційної скарги скаржнику, відмовлено ТОВ «ШБ «Альтком» у прийнятті до провадження касаційної скарги на ухвалу ДАГС від 25.04.2016р. та повернуто касаційну скаргу скаржнику, повернуто апеляційну скаргу Корпорації «Будівельників автомобільних доріг та транспортних споруд «Альтком» на ухвалу суду від 24.02.2017р., повернуто касаційну скаргу Корпорації «Будівельників автомобільних доріг та транспортних споруд «Альтком» на ухвалу ДАГС від 06.03.2017р. без розгляду, відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі за касаційною скаргою Корпорації «Будівельників автомобільних доріг та транспортних споруд «Альтком» на ухвалу ДАГС від 06.03.2017р. відповідно.

Ухвалами суду від 29.04.2016р., від 24.02.2017р., від 01.08.2018р. провадження у справі поновлювалось у зв'язку з усуненням обставин, які зумовлювали зупинення провадження у справі.

01.08.2018р. господарським судом постановлено ухвалу в т.ч. про розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження.

Представники сторін у судове засідання щодо розгляду справи по суті, призначене на 17.10.2018р., не з'явилися.

Позивач про розгляд справи по суті повідомлений належним чином, оскільки ухвала суду від 26.09.2018р. надіслана позивачу на адресу: 37500, Полтавська обл., м. Лубни, вул. Петра Слинька, буд. 226, що зазначена у позові та одержана останнім, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач про розгляд справи по суті повідомлений належним чином, оскільки ухвала суду від 26.09.2018р. надіслана відповідачу на адресу: 87525, м. Маріуполь, вул. Бахчиванджи, буд. 2, що зазначена у позові та витягу Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та одержана останнім, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Також ухвала суду від 26.09.2018р. розміщена у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

На підставі ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 17.10.2018р. господарським судом складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача, господарський суд встановив:

14.06.2012р. між ФОП Ілляшенко О.О. (виконавець, позивач) та ТОВ «ШБ «Альтком» (замовник, відповідач) укладено договір на надання послуг №ДСА/Р/П/С/4-465, відповідно до порядку та умов якого виконавець приймає на себе зобов'язання за плату виконувати послуги з використанням маніпулятора на базі МАЗ г/п 2,5 т (далі - техніка) на об'єктах замовника відповідно до заявок останнього, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити надані виконавцем послуги (п. 1.1 договору).

Відповідно до умов п.п. 2.1 договору, ціна за надані послуги, відповідно до п. 1.1, складає 190 грн. за 1 авто/год. без урахування ПДВ та з урахуванням паливно-мастильних матеріалів.

Виконавець зобов'язаний кожні 10 днів пред'являти замовнику підписані останнім змінні рапорти за відпрацьований з використанням маніпулятора час, акт приймання-передачі наданий послуг, талони замовника, рахунок - фактуру (п. 2.2. договору).

Ціна договору визначається шляхом складення вартості наданих послуг, вказаних в актах приймання-передачі наданих послуг за весь період дії цього договору (п. 2.3 договору).

За приписами п. 2.4. договору замовник зобов'язується оплатити надані виконавцем послуги протягом 14 банківських днів з дня підписання сторонами акта приймання-передачі наданих послуг.

Здавання-приймання наданих послуг здійснюється кожні 10 днів шляхом складання та узгодження представниками сторін акта наданих послуг. (п. 3.1. договору).

Сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору у відповідності до чинного законодавства України (п. 4.1. договору).

За порушення сторонами строків виконання зобов'язань за договором винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, дійсної на момент прострочки від суми невиконаних зобов'язань за кожен день прострочки (п. 4.2. договору).

Строк дії договору - з моменту підписання сторонами та до 31.12.2012р., але в будь-якому разі до остаточного розрахунку за надані послуги (п. 8.1. договору).

На виконання умов договору у червні 2012р. - листопаді 2012р. позивач надав, а відповідач прийняв послуги на загальну суму 198 170 грн., що підтверджується:

- актами виконаних робіт від 30.06.2012р., від 11.07.2012р., від 21.07.2012р., від 04.08.2012р., від 11.08.2012р., від 21.08.2012р., від 01.09.2012р., від 10.09.2012р., від 21.09.2012р., від 30.09.2012р., від 11.10.2012р., від 24.11.2012р.

- рапортами-нарядами за період з 16.06.2012р. по 27.06.2012р., за період з 28.06.2012р. по 10.07.2012р., за період з 11.07.2012р. по 20.07.2012р., за період з 21.07.2012р. по 31.07.2012р., за період з 01.08.2012р. по 10.08.2012р., за період з 13.08.2012р. по 20.08.2012р., за період з 21.08.2012р. по 31.08.2012р., за період з 01.09.2012р. по 07.09.2012р., за період з 11.09.2012р. по 20.09.2012р., за період з 21.09.2012р. по 29.09.2012р., за період з 03.10.2012р. по 10.10.2012р., за період з 03.11.2012р. по 22.11.2012р.

Акти виконаних робіт підписані сторонами та засвідчені печатками підприємств.

Також позивачем були виставлені рахунки на оплату №3 від 30.06.2012р., №3 від 11.07.2012р., №3 від 21.07.2012р., №5 від 04.08.2012р., №6 від 11.08.2012р., №7 від 21.08.2012р., №8 від 01.09.2012р., №9 від 10.09.2012р., №10 від 21.09.2012р., №11 від 30.09.2012р., №13 від 11.10.2012р., №14 від 24.11.2012р.

Відповідач оплату виконаних робіт здійснив частково на суму 25 352,67 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №3292 від 30.07.2012р. на суму 5 352,67 грн., №3500 від 13.08.2012р. на суму 10 000 грн., №3794 від 03.09.2012р. на суму 10 000 грн.

03.10.2013р. та 28.09.2015р. позивач звертався до відповідача з претензіями про сплату заборгованості за надані послуги та штрафних санкцій за договором №ДСА/Р/П/С/4-465. На вказані претензії відповідач відповіді не надав.

28.01.2014р. сторонами підписано та скріплено печатками підприємств акт звірки взаємних розрахунків, згідно з яким заборгованість відповідача складає 172 817,33 грн.

Такі обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом, в якому останній просить суд стягнути з відповідача, крім основного боргу у розмірі 172 817,33 грн, також і пеню у розмірі 78 629,66 грн.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, платити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вище встановлено господарським судом, між сторонами укладений договір на надання послуг, згідно з яким позивач зобов'язався надати послуги з використанням маніпулятора на базі МАЗ г/п 2,5 т на об'єктах замовника відповідно до заявок останнього, а замовник зобов'язався прийняти та оплатити надані виконавцем послуги протягом 14 банківських днів з дня підписання сторонами акта приймання-передачі наданих послуг.

Виходячи з дат підписання актів приймання - передачі наданих послуг, строк оплати настав: за актом від 30.06.2012р. на суму 1 627,33 грн. (з урахуванням часткової оплати) - 19.07.2012р., за актом від 11.07.2012р. на суму 18 240 грн. - 31.07.2012р., за актом від 21.07.2012р. на суму 20 900 грн. - 09.08.2012р., за актом від 04.08.2012р. на суму 18 240 грн. - 23.08.2012р., за актом від 11.08.2012р. на суму 20 520 грн. - 31.08.2012р., за актом від 21.08.2012р. на суму 7 790 грн. - 11.09.2012р., за актом від 01.09.2012р. на суму 14 060 грн. - 20.09.2012р., за актом від 10.09.2012р. на суму 13 680 грн. - 28.09.2012р., за актом від 21.09.2012р. на суму 10 450 грн. - 11.10.2012р., за актом від 30.09.2012р. на суму 14 060 грн. - 18.10.2012р., за актом від 11.10.2012р. на суму 13 490 грн. - 31.10.2012р., за актом від 24.11.2012р. на суму 19 760 грн. - 13.12.2012р.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов'язань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 ГК України.

Між тим, вищевстановлені обставини справи свідчать, що відповідач в повному обсязі не здійснив оплату вартості наданих послуг за період червень-листопад 2012р., внаслідок чого у відповідача виник борг за договором на надання послуг №ДСА/Р/П/С/4-465 від 14.06.2012р. у розмірі 172 817,33 грн.

При цьому жодних заперечень щодо наявності цього боргу, а тим більш доказів, які спростовують його наявність відповідач до суду не надав.

Більш того, в акті звірки взаємних розрахунків від 28.01.2014р. відповідач підтвердив наявність заборгованості у розмірі 172 817,33 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 172 817,33 грн. є обґрунтованими та правомірними.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За приписами ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 4.2. договору за порушення сторонами строків виконання зобов'язань за договором винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, дійсної на момент прострочки від суми невиконаних зобов'язань за кожен день прострочки.

За розрахунком, здійсненим позивачем у претензії №02 від 28.09.2015р., пеню нараховано за прострочення виконання зобов'язання за договором у загальному розмірі 78 629,66 грн., з яких:

- за актом від 30.06.2012р. - за період з 14.07.2012р. по 28.09.2015р. у розмірі 772,86 грн.;

- за актом від 11.07.2012р. - за період з 25.07.2012р. по 28.09.2015р. у розмірі 8 688,40 грн.;

- за актом від 21.07.2012р. - за період з 04.08.2012р. по 28.09.2015р. у розмірі 9 867 грн.;

- за актом від 04.08.2012р. - за період з 18.08.2012р. по 28.09.2015р. у розмірі 8 508,64 грн.;

- за актом від 11.08.2012р. - за період з 25.08.2012р. по 28.09.2015р. у розмірі 9 517,47 грн.;

- за актом від 21.08.2012р. - за період з 04.09.2012р. по 28.09.2015р. у розмірі 3 580,80 грн.;

- за актом від 01.09.2012р. - за період з 15.09.2012р. по 28.09.2015р. у розмірі 6 393,16 грн.;

- за актом від 10.09.2012р. - за період з 24.09.2012р. по 28.09.2015р. у розмірі 6 176,38 грн.;

- за актом від 21.09.2012р. - за період з 05.10.2012р. по 28.09.2015р. у розмірі 4 667,52 грн.;

- за актом від 30.09.2012р. - за період з 14.10.2012р. по 28.09.2015р. у розмірі 6 225,83 грн.;

- за актом від 11.10.2012р. - за період з 25.10.2012р. по 28.09.2015р. у розмірі 5 916,72 грн.;

- за актом від 24.11.2012р. - за період з 08.12.2012р. по 28.09.2015р. у розмірі 8 314,88 грн.

Таким чином, розрахунок здійснений позивачем з порушенням вимог ст. 232 ГК України та останнім невірно визначені початкові дати нарахування пені відповідно до умов п. 2.4 договору.

Тому господарським судом здійснено власний розрахунок, згідно з яким розмір пені складає 13 283,28 грн., з яких:

- за актом від 30.06.2012р. - за загальний період з 20.07.2012р. по 20.01.2013р. у розмірі 428,10 грн., з яких: на суму заборгованості 26 980 грн. за період з 20.07.2012р. по 29.07.2012р. - 110,57 грн., на суму 21 627,33 грн. за період з 30.07.2012р. по 12.08.2012р. - 124,09 грн., на суму 11 627,33 грн. за період з 13.08.2012р. по 02.09.2012р. - 100,07 грн., на суму 1 627,33 грн. за період з 03.09.2012р. по 20.01.2013р. - 93,37 грн.;

- за актом від 11.07.2012р. - за період з 01.08.2012р. по 01.02.2013р. у розмірі 1 382,95 грн.;

- за актом від 21.07.2012р. - за період з 10.08.2012р. по 10.02.2013р. у розмірі 1 584,63 грн.;

- за актом від 04.08.2012р. - за період з 24.08.2012р. по 24.02.2013р. у розмірі 1 382,95 грн.;

- за актом від 11.08.2012р. - за період з 01.09.2012р. по 01.03.2013р. у розмірі 1 530,59 грн.;

- за актом від 21.08.2012р. - за період з 12.09.2012р. по 12.03.2013р. у розмірі 581,06 грн.;

- за актом від 01.09.2012р. - за період з 21.09.2012р. по 21.03.2013р. у розмірі 1 048,74 грн.;

- за актом від 10.09.2012р. - за період з 29.09.2012р. по 29.03.2013р. у розмірі 1 020,39 грн.;

- за актом від 21.09.2012р. - за період з 12.10.2012р. по 12.04.2013р. у розмірі 783,75 грн.;

- за актом від 30.09.2012р. - за період з 19.10.2012р. по 19.04.2013р. у розмірі 1 054,50 грн.;

- за актом від 11.10.2012р. - за період з 01.11.2012р. по 01.05.2013р. у розмірі 1 006,22 грн.;

- за актом від 24.11.2012р. - за період з 14.12.2012р. по 14.06.2013р. у розмірі 1 479,40 грн.

За таких обставин, обґрунтованими та правомірними є вимоги про стягнення пені за загальний період з 20.07.2012р. по 14.06.2013р. у розмірі 13 283,28 грн.

У заяві від 06.04.2016р. за вх. №11240/16 відповідач просить суд застосувати строк позовної давності щодо вимог про стягнення боргу та пені.

За змістом ч. ч. 1, 5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

В силу приписів ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

За вимогами ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013р. «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» роз'яснено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

У п.4.3. вказаної постанови роз'яснено, що якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка (пеня) підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобов'язання, позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін. Слід мати на увазі положення частини шостої статті 232 ГК України, за якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Даний шестимісячний строк не є позовною давністю, а визначає максимальний період часу, за який може бути нараховано штрафні санкції (якщо інший такий період не встановлено законом або договором).

Визнання боржником основного боргу, в тому числі і його сплата, саме по собі не є доказом визнання ним додаткових вимог кредитора (зокрема, неустойки), і, відтак, не може вважатися перериванням перебігу позовної давності за зазначеними вимогами. (п. 4.4.1 постанови).

Матеріали справи свідчать про те, що 10.01.2014р. (згідно календарного штемпелю на описі вкладення у цінний лист) позивач звернувся до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з відповідача 206 955,07 грн., за яким порушено провадження у справі № 905/298/14. При цьому, підставою звернення з даним позовом було неналежне виконання відповідачем умов договору №ДСА/Р/П/С/4-465 від 14.06.2012р.

Провадження у справі №905/298/14 було зупинено у зв'язку із надходженням апеляційної скарги відповідача на ухвалу суду від 20.05.2014р. про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви та необхідністю надіслання матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

Апеляційний розгляд скарги відповідача було призначено у судовому засіданні на 09.07.2014р., яке не відбулось у зв'язку із призупиненням з 08.07.2014р. роботи суду апеляційної інстанції до завершення активної фази антитерористичної операції у Донецькій області.

Матеріали справи №905/298/14 залишились у приміщенні суду апеляційної інстанції та є втраченими.

09.03.2016р. (згідно календарного штемпелю на описі вкладення у цінний лист) позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 251 446,99 грн., за яким порушено провадження у даній справі №905/1086/16. При цьому, підставою звернення з даним позовом є також неналежне виконання відповідачем умов договору №ДСА/Р/П/С/4-465 від 14.06.2012р.

Таким чином, у січні 2014р. відбулось звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору №ДСА/Р/П/С/4-465 від 14.06.2012р. Проте, з наявних у справі документів суд позбавлений можливості встановити вимоги, які були предметом розгляду справи №905/298/14 (складові заявленої до стягнення суми, їх розмір, період виникнення боргу, період нарахування пені (в разі заявлення її до стягнення) тощо).

При цьому, розмір вимог згідно претензії №01 від 03.10.2013р. (про сплату 200 024,80 грн., з яких: 172 817,33 грн. - основний борг, 27 207,47 грн. - пеня), яка надіслана відповідачу до звернення до суду з позовом у січні 2014р., не відповідає розміру вимог, заявлених до стягнення у справі № 905/298/14.

Враховуючи наведене, а також те, що розмір вимог, які були предметом розгляду у справі №905/298/14, та розмір вимог, які є предметом розгляду у справі №905/1086/16, не співпадають, не можна вважати, що вимоги у цих справах є тотожними.

За таких обставин, судом не розцінено звернення позивача у січні 2014р. до суду з позовом ані як звернення в межах строку позовної давності, ані як переривання такого строку, та визнано звернення позивача 09.03.2016р. до суду з вимогами, які є предметом розгляду справи №905/1086/16, як таке, що відбулось вперше.

Відтак, з огляду на вищевстановлені строки настання виконання відповідачем зобов'язань, приписи ч. 1 ст. 257, ч. 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності за зобов'язаннями відповідача з оплати наданих послуг розпочався за актом від 30.06.2012р. - 20.07.2012р. та сплинув цей строк відповідно - 20.07.2015р., за актом від 11.07.2012р. - розпочався 01.08.2012р. та сплинув - 01.08.2015р., за актом від 21.07.2012р. - розпочався 10.08.2012р. та сплинув - 10.08.2015р., за актом від 04.08.2012р. - розпочався 24.08.2012р. та сплинув - 24.08.2015р., за актом від 11.08.2012р. - розпочався 01.09.2012р. та сплинув - 01.09.2015р., за актом від 21.08.2012р. - розпочався 12.09.2012р. та сплинув - 12.09.2015р., за актом від 01.09.2012р. - розпочався 21.09.2012р. та сплинув - 21.09.2015р., за актом від 10.09.2012р. - розпочався 29.09.2012р. та сплинув - 29.09.2015р, за актом від 21.09.2012р. - розпочався 12.10.2012р. та сплинув - 12.10.2015р., за актом від 30.09.2012р. - розпочався 19.10.2012р. та сплинув - 19.10.2015р., за актом від 11.10.2012р. - розпочався 01.11.2012р. та сплинув - 01.11.2015р., за актом від 24.11.2012р. - розпочався 14.12.2012р. та сплинув - 14.12.2015р.

Водночас, судом встановлено, що відповідачем вчинені дії, які свідчать про визнання заборгованості за договором №ДСА/Р/П/С/4-465 від 14.06.2012р., а саме: здійснення 30.07.2012р., 13.08.2012р. та 03.09.2012р. часткових оплат заборгованості та підписання акта звірки взаємних розрахунків від 28.01.2014р., яким визнано заборгованість у повному обсязі, а отже, в силу положень ст.264 ЦК України строки позовної давності перервалися 30.07.2012р., 13.08.2012р., 03.09.2012р. та 28.01.2014р. та розпочиналися заново.

Оскільки строк позовної давності щодо вимог про стягнення основного боргу сплинув 28.01.2017р. (з урахуванням положень ч. 1 ст. 257, ст.264 ЦК України та дати останнього переривання строку - 28.01.2014р.), а позивач звернувся до суду з даним позовом 09.03.2016р., суд дійшов висновку, що строк позовної давності щодо цих вимог не є пропущеним.

Враховуючи наведене, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу підлягають задоволенню.

Клопотання позивача в частині поновлення строку позовної давності щодо вимог про стягнення основного боргу, яке заявлено у прохальній частині позову, відхилено господарським судом, виходячи з висновків суду про те, що такий строк не є пропущеним.

Поряд з цим, виходячи з періоду нарахування пені, що визначений судом, з огляду на приписи п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, роз'яснення, викладені у п. п. 4.3., 4.4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013р. «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», кінцеві строки позовної давності за вимогами про стягнення пені сплинули: за актом від 30.06.2012р. - 20.01.2014р.; за актом від 11.07.2012р. - 01.02.2014р.; за актом від 21.07.2012р. - 10.02.2014р.; за актом від 04.08.2012р. - 24.02.2014р.; за актом від 11.08.2012р. - 01.03.2014р.; за актом від 21.08.2012р. - 12.03.2014р.; за актом від 01.09.2012р. - 21.03.2014р.; за актом від 10.09.2012р. - 29.03.2014р.; за актом від 21.09.2012р. - 12.04.2014р.; за актом від 30.09.2012р. - 19.04.2014р.; за актом від 11.10.2012р. - 01.05.2014р.; за актом від 24.11.2012р. - 14.06.2014р.

Оскільки кінцеві строки позовної давності щодо вимог про стягнення пені за кожним актом сплинули у 2014р., а позивач звернувся до суду з даним позовом 09.03.2016р., суд дійшов висновку, що строк позовної давності щодо цих вимог є пропущеним.

Враховуючи наведене, позовні вимоги в частині стягнення пені не підлягають задоволенню у зв'язку зі спливом позовної давності.

Клопотання позивача в частині поновлення строку позовної давності щодо вимог про стягнення пені, яке заявлено у прохальній частині позову, відхилено господарським судом, оскільки позивачем не наведено жодних причин поважності пропуску такого строку.

На підставі ст.129 ГПК України судові витрати щодо сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2 592,26 грн.

При цьому, враховуючи сплату позивачем судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, судовий збір у розмірі 367,40 грн. може бути повернено позивачу з Державного бюджету України на підставі відповідного клопотання в порядку п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Фізичної особи-підприємця Ілляшенко Олега Олександровича задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» (87525, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Бахчиванджи, 2; ) на користь Фізичної особи-підприємця Ілляшенко Олега Олександровича (37500, АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1) основний борг у розмірі 172 817 (сто сімдесят дві тисячі вісімсот сімнадцять) грн. 33 коп., судовий збір у розмірі 2 592 (дві тисячі п'ятсот дев'яноста дві) грн. 26 коп.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку через господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 17.10.2018р.

Суддя Л.В. Ніколаєва