ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2018 р. м. Київ Справа № 911/1655/18

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

господарський суд Київської області

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., секретар судового засідання Цукурова Ю.В., розглянувши матеріали

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_6

АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1

до Фізичної особи - підприємця Хорошуна Михайла Івановича

АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2

про стягнення заборгованості

за участю представників:

позивача - Романюк Д.М. (паспорт серія НОМЕР_3);

відповідача - Жадобін В.І. (ордер серія № 482809 від 02.11.2018);

обставини справи:

До господарського суду Київської області (вх. №1706/18 від 27.07.2018) надійшла позовна заява Фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 до Фізичної особи - підприємця Хорошуна Михайла Івановича про стягнення заборгованості, з яких: 151160,00 грн. основного боргу, 1491,00 грн. 3 % річних, 16950,00 грн. пені, 2885,34 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем грошових зобов'язань за усним договором позики (далі - Договір) з повернення грошових коштів, що надані позивачем.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/1655/18 у порядку спрощеного позовного провадження.

Через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 18530/18 від 10.09.2018).

Через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 18982/18 від 14.09.2018).

Через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. № 19924/18 від 27.09.2018).

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.10.2018 здійснено перехід із спрощеного позовного провадження до загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 06.11.2018.

Через канцелярію господарсього суду Київської області від позивача надійшло клопотання про ознайомлення з матерілами справи (вх. № 30508/18 від 22.10.2018).

Через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про ознайомлення з матерілами справи (вх. № 31309/18 від 02.11.2018.)

Через канцелярію господарського суду Київської області відповідачем подано відзив на позовну заяву (вх. № 31583/18 від 06.11.2018).

Ухвалою господарського суду Київської області від 06.11.2018 відкладено підготовче судове засідання на 20.11.2018.

Через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи (вх № 32232/18 від 15.11.2018).

Через канцелярію господарського суду Київсьої області від відповідача надійшли письмові пояснення (вх. № 32527/18 від 20.11.2018) та клопотання про долучення документів до матеріалів справи (вх. № 32580/18 від 20.11.2018).

Ухвалою господарського суду Київської області від 20.11.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 18.12.2018.

У судове засідання 18.12.2018 з'явився позивач, який підтримав позовні вимоги у повному обсязі та представник відповідача, який заперечив проти задоволення позову.

Відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 18.12.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд -

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем грошових зобов'язань за усним договором позики, у зв'язку з поверненням відповідачем грошових коштів, що надані позивачем за договором лише частково та наявністю заборгованості у розмірі 151160,00 грн., на яку позивачем нараховано пеню, 3 % річних та інфляційні втрати.

Аргументи Фізичної особи-підприємства ОСОБА_6

1. 17.08.2018 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 та Фізичною особою-підприємцем Хорошуном Михайлом Івановичем укладено усний договір позики.

На виконання умов Договору, протягом 2016-2018 років позивачем перераховано на поточний банківський рахунок відповідача: № 9, відкритий в АТ "Райфайзен Банк Аваль" у м. Києві (код № 380805), грошові кошти у розмірі 501910,00 грн.

2. Відповідачем частково повернуто грошові кошти у розмірі 350750,00 грн.

Тобто, станом на момент подання позову, відповідач має заборгованість у розмірі 151160,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку № 3 за період з 01.08.2018 до 31.05.2018, підписаною уповноваженою особою Публічного акціонерного товариства "Райфайзен банк Аваль" та скріпленою відбитком печатки банківської установи.

3. 28.02.2018 на адресу відповідача направлено лист з вимогою повернути грошові кошти у розмірі 151160,00 грн. протягом 30 днів з моменту отримання.

Відповідачем вказана вимога залишена без розгляду, грошові кошти не повернуті.

Аргументи Фізичної особи-підприємця Хорошуна Михайла Івановича

Відповідач з лютого 2016 року здійснює підприємницьку діяльність у сфері роздрібної торгівлі лікарськими засобами шляхом реалізації їх у аптеці № 1 за адресою: місто Іванків, Київська область, яка була придбана у позивача, однак, навіть після реалізації спірного майна, позивач був керівником та разом з бухгалтером ОСОБА_5 мали доступ до коштів та банківського рахунку.

У ході перевірки фінансово-господарської діяльності, виявлено факт нестачі грошових коштів на банківському рахунку, необхідних для закупівлі товару, в наслідок чого, на підставі ревізії було встановлено, що кошти без відома власника знімалися з каси бухгалтером та на банківський рахунок від позивача не надходили.

Таким чином виявлено, що ОСОБА_6 та бухгалтером ОСОБА_5 привласнено кошти у розмірах: 250000,00 грн., 280000,00 грн., 100000,00 грн., що підтверджується заявою, що подана до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення за частиною 2 статті 190 Кримінального кодексу України та розпочато кримінальне провадження № 0000602 від 29.08.2018.

Крім того, між позивачем та відповідачем не укладались договори поворотної фінансової допомоги, в результаті чого, відсутні підстави для задоволення позову, оскільки, відповідно до статті 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Норми права, що підлягають застосуванню

Цивільні зобов'язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Отже, правочин - правомірна, тобто, не заборонена законом, вольова дія суб'єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків.

За статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України установлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання, яка полягає у тому, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з статтею 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно з статтею 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (№ 996-XIV) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і, власне, її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Згідно з пунктом 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні складатись під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Тобто, первинні документи повинні містити відомості, які підтверджують вчинення господарської операції, на виконання якої вони складаються.

Порядок засвідчення копій документів передбачений пунктом 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55. Згідно з вказаним стандартом відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Відповідно до частин 1-5 статті 91 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Фактичні обставини, встановлені судом, докази, що прийняті та відхилені судом, мотиви прийняття або відхилення кожного доказу та аргументу, викладеного сторонами у матеріалах справи та висновки суду за результатами розгляду справи

1. Як вбачається з матеріалів справи, позивач за період з 2016 року по 2018 рік перерахував на поточний банківський рахунок відповідача № 9, відкритий в АТ "Райфайзен Банк Аваль" у м. Києві (код № 380805), грошові кошти у розмірі 501910,00 грн., з призначенням платежу: "поворотна фінансова допомога", що підтверджується виписками по вказаному рахунку, що надані банківською установою, які, з урахуванням того, що вони засвідчені підписом уповноваженої особи банку та відбитком його печатки, оцінюються судом як належні та достатні докази на підтвердження зарахування коштів.

Відповідачем частково повернуто грошові кошти у розмірі 350750,00 грн., що також підтверджується наданими банком виписками по рахунку.

2. 28.02.2018 на адресу відповідача направлено претензію про повернення поворотної фінансової допомоги, в якій позивач вимагав повернути грошові кошти у розмірі 151160,00 грн. протягом 30 днів з моменту отримання.

Відповідач на претензію відповіді не надав, грошові кошти не повернув.

3. Отже, станом на момент подання позовної заяви, сума коштів, що перерахована позивачем відповідачу і ним не повернута складає 151160,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку № 3 за період з 01.08.2018 до 31.05.2018, підписаною уповноваженою особою Публічного акціонерного товариства "Райфайзен банк Аваль" та скріпленою відбитком печатки банку.

4. Відповідач контррозрахунку суми основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат суду не надав.

5. Відповідно до частини 1 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Згідно з частиною 2 статті 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відтак, частина 1 статті 207 Цивільного кодексу України не містить будь-якого вичерпного переліку документів, у яких може бути зафіксований зміст письмового правочину, не наведено такого переліку і в частині 2 статті 1047 Цивільного кодексу України.

Наявними у матеріалах справи документами підтверджується волевиявлення сторін щодо настання правових наслідків, що підтверджується випискою з карткового рахунку № 3 за період з 01.08.2018 до 31.05.2018, підписаною уповноваженою особою Публічного акціонерного товариства "Райфайзен банк Аваль" та скріпленою відбитком печатки банку та письмовою вимогою позивача про повернення позики, що підтверджується наявними в матеріалах справи описом вкладення та чеком ПАТ "Укрпошта", тобто, враховуючи вищенаведені обставини, сторонами зафіксовано зміст письмового правочину, який вчинений сторонами, оскільки відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України договір позики є реальним договором, відтак, є укладеним з моменту перерахування коштів.

Отже, відсутність договору поворотної фінансової допомоги чи договору позики як єдиного документа, підписаного сторонами, не є підставою для висновку про відсутність договірних (зобов'язальних) відносин між сторонами.

Про фактичне існування таких відносин та встановлення їх наявності свідчить також факт часткового погашення відповідачем своєї заборгованості за позикою у розмірі 350750,00 грн. з призначенням платежу: "повернення поворотної фінансової допомоги".

Судом враховані твердження відповідача, що жодних договорів поворотної фінансової допомоги між сторонами не укладалось, але вказані аргументи спростовуються довідкою по рахунку № 3 за період з 01.08.2018 до 31.05.2018, підписаною уповноваженою особою Публічного акціонерного товариства "Райфайзен банк Аваль" та скріпленою печаткою банку, яка підтверджує перерахування грошових коштів як на рахунок відповідача з призначенням платежу: "поворотна фінансова допомога" так і їх часткове повернення на рахунок позивача, з призначенням платежу: "повернення поворотної фінансової допомоги".

Відносно аргументів відповідача щодо факту протиправних дій позивача та головного бухгалтера ОСОБА_5 відносно чого відкрито кримінальне провадження, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 6 статті 75 Господарського процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідачем до матеріалів справи долучено: заяву про злочин від 28.08.2018, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, лист Києво-Святошинської місцевої прокуратури № 14213 вих. № 18 від 29.08.2018 відповідно до яких відносно позивача відкрито кримінальне провадження за ознаками злочину передбаченого частиною 2 статті 190 Кримінального кодексу України по факту заволодіння грошових коштів шахрайським шляхом при здійсненні реалізації лікарських засобів через аптеку в смт Макарів Київської області, однак, як вбачається з відзиву на позовну заяву та пояснення представника відповідача, відповідачем у лютому 2016 року придбана аптека № 1, власником якої був позивач, що розташована за адресою: місто Іванків, Київська область, отже, суд не приймає вказані документи до уваги, з огляду на те, що такі обставини встановлюються у кримінальному провадженні та не відносяться до предмету розгляду у даній справі, висновки щодо їх наявності можливі лише з вироку суду за результатами розгляду кримінальної справи, до якого безпідставно стверджувати про вчинення особами злочину, відповідачем не надано до матеріалів справи вказаного вироку суду, отже, посилання відповідача на заволодіння грошовими коштами позивачем злочинним шляхом не підтверджені наявними у матерілах справи належними доказами.

Підставою для захисту цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання чи оспорення. Відтак, задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем відповідно до вимог статті 74 Господарського процесуального кодексу України обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) зазначеного права відповідачем.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач не надав до суду документів на підтвердження повернення коштів, що надійшли на його рахунок від позивача з призначенням платежу "поворотна фінансова допомога" чи наявності інших підстав отримання цих коштів, не надав контррозрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат, відтак, позивачем доведено наявність відповідного права на стягнення грошових коштів, що відповідачем по суті не спростовано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено умови договору позики та положення статей 525, 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 151160,00 грн. основного боргу.

Відносно заявлених до стягнення сум пені у розмірі 16950,62 грн., 3% річних у розмірі 1491,00 грн. та інфляційних втрат у розмірі 2885,34 грн., суд зазначає таке.

Сторонами не укладено письмового правочину щодо такого виду забезпечення виконання зобов'язання як неустойка (пеня), відтак, позовна вимога про стягнення пені задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 Цивільного кодексу України розміщена у розділі І "Загальні положення про зобов'язання" книги 5 ЦК України. Таким чином, у статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання незалежно від підстав його виникнення.

Передбачене частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України нарахування на суму боргу інфляційних втрат та 3% річних входить до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, як спосіб захисту майнового права та інтересу у цивільно-правових відносинах.

Перевіривши здійснений позивачем арифметичний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає, що він арифметично вірний.

З огляду на зазначені вище норми матеріального та процесуального права, оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Судовий збір за подання позовної заяви, в порядку пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 11, 73, 74, 76-80, 191, 232, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

1. Позов (вх. № 1706/18 від 27.07.2018) Фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 (АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1) до Фізичної особи - підприємця Хорошуна Михайла Івановича (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Хорошуна Михайла Івановича (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 (АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1) 151160,00 грн. (сто п'ятдесят одна тисяча сто шістдесят гривень) основного боргу, 1491,00 грн. (одна тисяча чотириста дев'яносто одна гривня) 3% річних, 2885,34 грн. (дві тисячі вісімсот вісімдесят п'ять гривень тридцять чотири копійки) інфляційних втрат, 2333,05 грн. (дві тисячі триста тридцять три гривні п'ять копійок) судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 22.12.2018.

Суддя С.О. Саванчук