номер провадження справи 15/123/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2018 Справа № 908/2251/18

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Горохова І.С., при секретарі судового засідання Чернетенко А.С. розглянувши матеріали

За позовом Публічного акціонерного товариства в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В., АДРЕСА_3

до відповідача фізичної особи - підприємця Соловйова Любов Михайлівна, АДРЕСА_1, 69095

про стягнення коштів

За участю представників сторін та учасників процесу:

від позивача: Романів А.А., довіреність № б/н від 24.09.2018

від відповідача: не з'явився.

суть спору:

До господарського суду Запорізької області звернулося Публічне акціонерне товариство в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В., м. Київ до відповідача фізичної особи - підприємця Соловйова Любов Михайлівна, м. Запоріжжя про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії № КФ-АН-2016658 від 26.02.2013 на загальну суму 167 970,28 грн, у т.ч. за простроченим кредитом 78 566,60 грн; за простроченими процентами 79 228,09 грн; пені за несвоєчасне повернення процентів 2659,01 грн; 3% річних від суми прострочених процентів 316,58 грн; штрафу 7 200,00 грн.

30.10.2018 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Горохову І.С.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 02.11.2018 порушено провадження у справі № 908/2551/18, присвоєно справі номер провадження 15/123/18. Розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання було призначено на 29.11.2018.

Ухвалою суду від 29.11.2018 розгляд справи відкладався на 17.12.2018.

В судових засіданнях 29.11.2018 та 17.12.2018 здійснювався звукозапис судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою "Оберіг", засідання проводились в режимі відеоконференції.

В обґрунтування заявленого позову позивач послався на наступні обставини. На виконання умов укладеного між сторонами договору кредитної лінії № КФ-АН-2016658 від 26.02.2013 банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 80 000,00 грн.

З боку позивача зобов'язання за договором кредитної лінії були виконані належним чином. Проте відповідач отримавши суму кредиту, свої зобов'язання в частині повернення кредитних коштів не виконав належним чином, у зв'язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість перед позивачем, яка станом на 19.09.2018 становить 167 970,28 грн та складається з: суми заборгованості за простроченим кредитом - 78 566,60 грн; суми заборгованості за простроченими процентами - 79 228,09 грн; суми пені за несвоєчасне повернення процентів - 2659,01 грн; суми трьох процентів річних від суми прострочених процентів - 316,58 грн; суми штрафу - 7200,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на приписи ст. ст. 1, 4, 12, 27, 45, 75, 162, 164 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 193, 220, 230 Господарського кодексу України, ст. ст. 3, 11, 15, 16, 22, 52, 512, 513, 514, 516, 517, 525, 625, 1050 Цивільного кодексу України та умови кредитного договору. Просив позов задовольнити.

У судових засіданнях 29.11.2018 та 17.12.2018 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач у судові засідання 29.11.2018 та 17.12.2018 не з'являвся, письмовий відзив та витребувані судом документи не надав. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

Про причини своєї неявки відповідач суд не повідомив, будь-яких клопотань, заяв від нього не надійшло.

На підставі п. 2 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України суд визнав можливим розглянути справу за відсутності відповідача.

В судовому засіданні 17.12.2018 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи представника позивача, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд встановив наступне.

26.02.2013 Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (надалі - кредитор, позивач) та фізичною особою - підприємцем Соловйова Любов Михайлівна (надалі - позичальник, відповідач) укладено договір кредитної лінії № КФ-АН-2016658 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. договору, кредитор надає позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове користування на умовах забезпеченності, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов'язується своєчасно повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші зобов'язання за цим договором.

Відповідно до п. 1.1.1. договору надання кредиту здійснюється в сумі 80 000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 26,99% річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 25.02.2016 включно, на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 1.1.2. договору встановлено, що повернення кредиту здійснюється у валюті наданого кредиту, не пізніше кінцевого терміну повернення заборгованості за кредитом, визначеного у п. 1.1.1. цього договору, в обсязі та строки, зазначені в п. 2.7. цього договору, на рахунок кредитора.

У випадку невиконання позичальником будь-якого з зобов'язань, передбачених п. 3.3.14. цього договору, процентна ставка за користування кредитом встановлюється в розмірі 31,99% річних, та починає застосовуватися до взаємовідносин сторін за цим договором починаючи з дня, наступного за кінцевим терміном (днем) виконання зобов'язання та діє до дня (включно) виконання умов, передбачених п. 3.3.14. цього договору. При цьому сторони погодили, що зазначене встановлення розміру процентної ставки за користування кредитом по цьому договору не потребує додаткового двохстороннього погодження та внесення відповідних письмових змін до цього договору (п. 1.1.3. договору).

У разі прострочення кінцевого терміну повернення заборгованості за кредитом, визначеним в п. 1.1 цього договору, процентна ставка за цим договором встановлюється в розмірі 46,99 % річних, та починає застосовуватися до взаємовідносин сторін за цим договором починаючи з дня, наступного за кінцевим терміном (днем) повернення заборгованості за кредитом по день фактичного погашення простроченої заборгованості за кредитом. При цьому сторони погодили, що зазначене встановлення розміру процентної ставки за користування кредитом по цьому договору не потребує додаткового двохстороннього погодження та внесення відповідних письмових змін до цього договору (п. 1.1.4. договору).

Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно та на день кінцевого терміну повернення заборгованості за кредитом, виходячи із розміру процентної ставки, встановленої в п. 1.1.1. цього договору, або зміненої відповідно до п. п. 1.1.3. 1.1.4. цього договору, на залишок заборгованості за кредитом (непогашену суму кредиту), при цьому кількість днів у місяці приймається за 30 днів, у році - 360 днів в періоді нарахування (30:360). Періодом нарахування процентів за користування кредитом за цим договором вважається календарний місяць, який обчислюється з дати, що відповідає моменту (дню) надання кредиту за цим договором в поточному місяці, по день, який припадає на дату, відповідну моменту (дню) надання кредиту за цим договором в кожному відповідному наступному місяці. У разі, якщо дата, що відповідає дню (моменту) надання кредиту за цим договором, у відповідному періоді нарахування процентів за користування кредитом припадає на вихідний, святковий або календарний день, який у поточному місяці відсутній (29, 30 або 31 число), то днем нарахування процентів за користування кредитом за цим договором вважається наступний робочий день. При розрахунку процентів за користування кредитом враховується день надання та не враховується день повернення (погашення) кредиту (п. 2.2. договору).

Згідно із п. 2.7. договору сплата процентів за користування кредитом, щомісячних комісій здійснюється шляхом перерахування позичальником на рахунок, зазначений в п. 2.1.2. цього договору, фіксованих платежів у сумі 3208,00 грн. у чітко встановлений цим договором термін "10" числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому наданий кредит.

Судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання щодо видачі кредиту виконав повністю.

Всупереч умовам кредитного договору позичальник не здійснював своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та по процентам протягом тривалого часу, чим порушив взяті на себе договірні зобов'язання. Заборгованість за простроченим кредитом за договором № КФ-АН-2016658 від 26.02.2013 становить - 78 566,60 грн, сума заборгованості за простроченими процентами - 79 228,09 грн та три проценти річних від суми прострочених процентів - 316,58 грн.

З урахуванням вищевикладеного, позивач звернувся за захистом своїх порушених прав до суду.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договір.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти в кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 ЦК України).

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Згідно з ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Як свідчить ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов кредитного договору, банк надав позичальнику кредит на суму 80 000,00 грн.

Позичальник належним чином не виконав зобов'язання по поверненню кредиту та оплаті відсотків, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за кредитом в сумі 78 566,60 грн, а також за простроченими процентами - 79 228,09 грн.

Доказів повернення кредитних коштів та сплати передбачених кредитним договором відсотків в повному обсязі до суду не надано. Заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором у розмірі заборгованості за кредитом в сумі 78 566,60 грн, за простроченими процентами - 79 228,09 грн та сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів - 316,58 грн доведена матеріалами справи.

Таким чином, аналіз зазначених норм права та фактичних обставин справи свідчить про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 78 566,60 грн. та за простроченими процентами - 79 228,09 грн. є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення пеню за несвоєчасне повернення процентів в сумі 2659,01 грн та штраф в розмірі 7200,00 грн, та трьох процентів річних від суми прострочених процентів - 316,58 грн.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно із ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» (далі - Закон) платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін. При цьому статтею 3 Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В свою чергу, п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Умовами укладеного між сторонами договору передбачено, що у випадку прострочення позичальником строків сплати процентів, комісій, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від простроченої суми за кожен день прострочення (п. 4.1 договору). У випадку порушення позичальником вимог п. п. 3.3.1, 3.3.6. - 3.3.14. цього договору, позичальник сплачує кредитору штраф у розмірі 2% від суми кредиту, визначеної в п. 1.1.1. цього договору, за кожний випадок порушення (п. 4.2 договору).

Крім того, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Доказів своєчасного виконання умов кредитного договору зі сплати заборгованості за кредитом та відсотками нарахованими за користування кредитними коштами відповідачем не надано.

Перерахувавши заявлені до стягнення суми пені та штрафу, враховуючи наведені норми права та встановлений факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань, суд відзначає, що вимоги про стягнення пені за несвоєчасне повернення процентів в сумі 2659,01 грн. та штрафу в розмірі 7200,00 грн. є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги задовольняються повністю.

Згідно ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 42 та ст. 43 Господарського процесуального кодексу України обов'язок учасників судового процесу добросовісно користуватися процесуальними правами та сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи.

В даному випадку відповідач не надав суду доказів, які могли б свідчити про належне виконання ним своїх договірних зобов'язань.

Відповідно до приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу, у зв'язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи - підприємця Соловйова Любов Михайлівна (69095, АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, адреса для листування: 01014, м. Київ, бул. Дружби народів, 38, ідентифікаційний код юридичної особи 34047020) заборгованість за договором кредитної лінії № КФ-АН-2016658 від 26.02.2013 в розмірі 78 566,60 грн (сімдесят вісім тисяч п'ятсот шістдесят шість гривень 60 коп.), заборгованість за простроченими процентами в сумі 79 228,09 грн (сімдесят дев'ять тисяч двісті двадцять вісім гривень 09 коп.), пеню за несвоєчасне повернення процентів в сумі 2659,01 грн (дві тисячі п'ятсот шістдесят дев'ять гривень 01 коп.), суму штрафу в розмірі 7200,00 грн (сім тисяч двісті гривень 00 коп.), суму судового збору в розмірі 2519,55 грн (дві тисячі гривень 55 коп.). Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до або через відповідний суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судом за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну чистини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 22.12.2018.

Суддя І. С. Горохов