РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.11.2018Справа № 910/9667/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Купної В.В., розглянув матеріали господарської справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс»

до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат

імені Ілліча»

про стягнення 83 511,36 грн.

за участю представників учасників справи:

від позивача Кириєвський Р.А. - представник (довіреність № 133/18 від 01.08.2018),

Макаренко Т.Д. - представник (довіреність № 03/18 від 26.12.2017),

Капустін А.Б. - представник (довіреність № 146/18 від 19.11.2018),

від відповідача не з'явився

від третьої особи не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У липні 2018 року товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» (далі - ТОВ «Лемтранс», позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - ПАТ «Укрзалізниця», відповідач) про стягнення 83 519,35 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач здійснюючи перевезення власних вагонів позивача № 50054998, № 53748265, № 54780978, № 60972775, № 59472530, № 56046980, № 56618028, № 60724382, № 60727039 не виконав покладеного на нього обов'язку забезпечити збереженість майна та допустив пошкодження (розукомплектування) вказаних залізничних вагонів, що полягало у відсутності головної та магістральної частини повітророзподільника, у зв'язку з чим вказані вагони були направлені на технічне обслуговування, а позивач поніс збитки, пов'язані з придбанням позивачем деталей, технічним обслуговуванням та витратами на транспортування вагонів до ремонтного депо, які не були відшкодовані відповідачем.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача збитки в розмірі 83 519,35 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 31.07.2018 відкрито провадження у справі № 910/9667/18 та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 28.08.2018, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі - ПрАТ «ММК ім. Ілліча», третя особа).

21.08.2018 до суду надійшли пояснення третьої особи, в яких остання зазначила, що вказані у позовній заяві вагони прибували на під'їзну колії третьої особи протягом вересня-грудня 2017 року у завантаженому, але технічно несправному стані, у зв'язку з чим після їх розвантаження такі вагони були направлені на ремонт до «ВЧДЕ Волноваха».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.08.2018 викликано ПАТ «Укрзалізниця», як відповідача, та ПрАТ «ММК ім. Ілліча», як третю особу, у наступне підготовче засідання, призначене на 25.09.2018.

13.09.2018 позивач подав до суду клопотання про приєднання до матеріалів справи документів, яке було задоволене судом.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.09.2018 викликано ПрАТ «ММК ім. Ілліча», як третю особу, у наступне підготовче засідання, призначене на 11.10.2018.

10.10.2018 позивач подав до суду пояснення по справі щодо звернень позивача до відповідача стосовно складання комерційних актів, встановлення договорами оренди (лізингу) залізничних вагонів обов'язку позивача по відшкодуванню власнику вагонів збитків, завданих орендованому (переданому в лізинг) майну, та обов'язку по відновленню позивачем технічного стану таких вагонів, щодо доказів оплати вартості транспортування вагонів до місця ремонту, підтвердження кількості використаних запасних частин для ремонту, оплати ремонтних робіт, розрахунку вартості деталей, підтвердження придбання матеріалів для виготовлення колець та шайб модернізації.

Крім того, позивачем була подана заява про зменшення розміру позовних вимог, у якій позивач просив суд стягнути з відповідача збитки в розмірі 83 511,36 грн. Вказана заява була прийнята судом до розгляду на підставі ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.10.2018 викликано ПрАТ «ММК ім. Ілліча», як третю особу, у наступне підготовче засідання, призначене на 25.10.2018.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.10.2018 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 27.11.2018.

12.11.2018 до суду надійшла заява третьої особи про розгляд справи без участі її представника.

У судовому засіданні 27.11.2018 представники позивача позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог підтримали, вважав їх обґрунтованими та правомірними, просили суд позов задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, правом надати відзив на позовну заяву не скористався.

Зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ч. 9 ст. 165, ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 27.11.2018 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

У користуванні позивача перебувають дев'ять залізничних вагонів:

- № 50054998 на підставі договору фінансового лізингу № 294-ФЛ від 25.06.2015, укладеного з приватним підприємством «ВТБ Лізинг Україна»;

- № 53748265 на підставі договору оренди залізничного рухомого складу № 226/13 від 27.08.2013, укладеного з товариством з обмеженою відповідальністю «Метінвест Шіппінг»;

- № 54780978, № 60972775 та № 59472530 на підставі договору оренди залізничного рухомого складу № 20/05/12 від 18.05.2012, укладеного з товариством з обмеженою відповідальністю «Укррейл Лоджистікс»;

- № 56046980 на підставі договору фінансового лізингу № 295-ФЛ від 25.06.2015, укладеного з приватним підприємством «ВТБ Лізинг Україна»;

- № 56618028 на підставі договору оренди залізничного рухомого складу № 621/04 від 23.12.2004, укладеного з корпорацією «Міжрегіональний Промисловий Союз»;

- № 60724382 на підставі договору лізингу № 021-ФЛ від 27.07.2012, укладеного з приватним підприємством «Лізингова компанія ВЛ»;

- № 60727039 на підставі договору лізингу № 024-ФЛ від 24.07.2012, укладеного з приватним підприємством «Лізингова компанія ВЛ».

Як вбачається з долучених до матеріалів справи залізничних накладних № 47817788 від 14.01.2018, № 47265814 від 29.12.2017, № 46634200 від 10.12.2017, № 46679346 від 11.12.2017, № 46767471 від 14.12.2017, № 47808209 від 15.01.2018, № 53628319 від 31.12.2017, № 47744321 від 13.01.2018, вищевказані вагони прибули до залізничної станції Маріуполь-Сортувальний ДОН.

01.02.2018 на залізничній станції Маріуполь-Сортувальний ДОН було виявлено пошкодження (розукомплектування) вказаних залізничних вагонів, а саме - відсутність головної та магістральної частини повітророзподільника, у зв'язку з чим такі вагони були направлені на технічне обслуговування до структурного підрозділу «Волноваське вагонне депо» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», що підтверджується повідомленнями на ремонт або технічне обслуговування вагону (форма ВУ-23М) № 6251 від 26.01.2018, № 6261 від 26.01.2018, № 6356 від 29.01.2018, № 6364 від 29.01.2018, № 6366 від 29.01.2018, № 6357 від 29.01.2018, № 6253 від 26.01.2018, № 6260 від 26.01.2018, № 6244 від 26.01.2018, а також повідомленнями про приймання вантажних вагонів (форма ВУ-36М) № 315 від 10.02.2018, № 270 від 03.02.2018, № 291 від 05.02.2018, № 263 від 02.02.2018, № 265 від 02.02.2018.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 (далі - Статут залізниць України) обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Згідно з п. 20 Правил складання актів (ст. 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002 (далі - Правила складання актів) акт про пошкодження вагона (контейнера) складається у разі пошкодження вагона (контейнера) під час перевезення, навантаження, вивантаження вантажу, виконання маневрових робіт, а також в інших випадках для засвідчення обставин і розмірів пошкодження і є підставою для матеріальної відповідальності винних у пошкодженні згідно зі статтею 124 Статуту залізниць України.

Враховуючи наведені норми законодавства, позивач звернувся з заявою № 335/ДВ від 01.02.2018 про надання комерційних актів до начальника станції Маріуполь-Сортувальний Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», направлення якої підтверджується фіскальним чеком підприємства поштового зв'язку № 1918 від 01.02.2018.

Крім того, позивач звернувся з заявою № 334/ДВ від 01.02.2018 про надання акту про пошкодження вагону до начальника структурного підрозділу «Волноваське вагонне депо» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», направлення якої підтверджується фіскальним чеком підприємства поштового зв'язку № 1916 від 01.02.2018 та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 493, згідно з яким вказана заява була отримана представником відповідача 06.02.2018.

Проте відповідач на вищевказані заяви позивача відповіді не надав та комерційні акти на підтвердження пошкодження залізничних вагонів не склав.

З метою досудового врегулювання спору позивач направив відповідачу претензію № 1135 від 13.06.2018 з вимогою відшкодувати понесені позивачем збитки пов'язані з ремонтом залізничних вагонів, направлення якої підтверджується експрес-накладними № 77113624 та № 77113633 від 14.06.2018.

Проте, відповідач на вказану претензію відповіді не надав та відшкодування понесених позивачем витрат не здійснив.

У зв'язку з цим позивач звернувся до суду з даним позовом та з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог просив стягнути з відповідача збитки в загальному розмірі 83 511,36 грн., з яких: 69 864,46 грн. - вартість придбаних позивачем деталей, 12 932,30 грн. - вартість технічного обслуговування, 714,60 грн. - витрати на транспортування вагонів до ремонтного депо.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань (ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України).

Згідно з п. 2 Статуту залізниць України Статут визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Статтею 3 Статуту залізниць України встановлено, що дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під'їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (далі - залізничні під'їзні колії).

Відповідно до ст. 5 Статуту залізниць України на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує: а) Правила перевезення вантажів (далі - Правила); б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів); г) інші нормативні документи.

Згідно з положеннями ст. 6 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Частинами 1, 3 ст. 314 Господарського кодексу України, положення яких кореспондуються з положеннями ст. 924 Цивільного кодексу України, встановлено, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про залізничний транспорт» перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Згідно з ч. 2 ст. 126 Статуту залізниць України, за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

В оглядовому листі Вищого господарського суду України № 01-8/917 від 29.11.2007 зазначено, що приватні (власні) порожні вагони, які перевозяться залізницею за перевізними документами зі сплатою залізничного тарифу, мають правовий статус «вантажу» ( вантаж на колесах).

Як зазначено у п. 11 оглядового листа Вищого господарського суду України «Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства» від 29.11.2007 № 01-8/91, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус «вантажу», і якими залізниця не має права розпоряджатись на свій розсуд, як вона розпоряджається вагонами загального парку залізниць, а зобов'язана доставити ці власні порожні вагони на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 23.03.2017 по справі № 904/4195/16, від 17.01.2017 по справі № 904/3013/16.

Враховуючи викладене, зважаючи на звернення позивача до відповідача з заявою про надання комерційних актів та не складення таких актів відповідачем всупереч вимогам чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що відсутність таких актів не є підставою для звільнення залізниці від відповідальності.

У ст. 8 Статуту залізниць України вказано, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України. Вагони, призначені для перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, повинні відповідати вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України та санітарно-гігієнічним і протиепідемічним нормам і правилам.

За приписами п. 1.2 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України № 17 від 29.01.2015, власні вантажні вагони - вантажні вагони, які мають загальномережеву нумерацію, що нанесена на вагони відповідно до альбому-довідника 632-2011 ПКБ ЦВ «Знаки и надписи на вагонах грузового парка колеи 1520 мм», затвердженого Радою із залізничного транспорту держав - учасниць СНД 25 квітня 2001 року (далі - Знаки і написи), та мають ознаку в АБД ПВ «власний вагон».

Згідно з п. 3.4 Правил, власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона.

Відповідно до п. 4.1 вказаних Правил, випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред'явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред'явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

Суд вказує, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження невідповідності технічного стану вагонів № 50054998, № 53748265, № 54780978, № 60972775, № 59472530, № 56046980, № 56618028, № 60724382, № 60727039 при прийнятті їх відповідачем до перевезення.

Згідно з пунктами 20, 21 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25.02.1999, пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці.

Ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

Відповідно до п. 22 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, сума збитків за пошкодження вагона складається з:

- витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.99 № 551, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.99 за № 828/4121, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування;

- вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин;

- витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків;

- плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням (додаток 9), визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих Правил.

На підставі викладеного, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача збитків в загальному розмірі 83 511,36 грн., що складаються з:

- вартості придбаних позивачем деталей у розмірі 69 864,46 грн., на підтвердження понесення яких надав договір поставки № 710/16 від 01.11.2016, специфікацію № 17 до вказаного договору, платіжне доручення № 131 від 10.01.2018, договір поставки № 410/11 від 17.06.2011, специфікації від 16.06.2017 та 08.11.2017 до нього, рахунки на оплату № 500102091 від 06.11.2017 та № від 16.06.2018, платіжні доручення № 111393 від 04.12.2017 та № 554 від 19.06.2017, договір поставки № 558/14 від 11.12.2014, специфікацію від 27.12.2017 до нього, рахунок № 50 від 17.01.2018, платіжне доручення № 778 від 05.05.2018, розрахунок вартості шайби і кільця модернізації головної та магістральної частини повітророзподільника вантажного вагону, виготовлених у вагонному депо Волноваха Дніпропетровського філіалу ТОВ «Лемтранс», договір поставки № 22 від 08.06.2015, договір поставки МКП-155696/04/15 від 01.04.2015, специфікацію № 20 від 14.12.2017 до нього, розрахунок вартості використаних деталей ТОВ «Лемтранс» для розукомплектованих вагонів;

- вартості технічного обслуговування у розмірі 12 932,30 грн., на підтвердження понесення яких надав договір на технічне обслуговування власних вантажних вагонів з відчепленням № Дон/В-1804/НЮ від 10.01.2018, акт виконаних робіт з технічного обслуговування № 2 від 28.02.2018 та розрахунок фактичної вартості при технічному обслуговуванні з відчепленням власності ТОВ «Лемтранс» за лютий 2018 року, рахунки № 39 від 08.02.2018 та № 53 від 28.02.2018 структурного підрозділу «Волноваське вагонне депо» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», платіжне доручення № 1121 від 16.02.2018;

- вартості витрат на транспортування вагонів до ремонтного депо, на підтвердження понесення яких надав 714,60 грн. залізничні накладні № 48042592, № 48042642, № 48080584, № 48080899, № 48080931, № 48080600, № 48042675, № 48042683, № 48038418.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За приписами ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Частиною 2 ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що збитками є:

- втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

- доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Суд зазначає, що застосування такої міри цивільно-правової відповідальності як збитки можливе лише при наявності передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який є підставою цивільно-правової відповідальності. Склад цивільного правопорушення, визначений законом для настання відповідальності у формі відшкодування збитків, утворюють наступні елементи: суб'єкт, об'єкт, об'єктивна та суб'єктивна сторона. Суб'єктом є боржник; об'єктом - правовідносини по зобов'язаннях; об'єктивною стороною - наявність збитків у майновій сфері кредитора, протиправна поведінка у вигляді невиконання або неналежного виконання боржником свого зобов'язання, причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника і збитками; суб'єктивну сторону цивільного правопорушення складає вина, яка представляє собою психічне відношення особи до своєї протиправної поведінки і її наслідків.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає, тобто для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров'я тощо).

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

При цьому, саме на позивача покладено обов'язок доведення факту протиправної поведінки, розміру завданої шкоди та прямого причинного зв'язку між порушенням зобов'язання та шкодою.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості належного позивачу майна (вагонів), завданої шкоди - пошкодження складових частин вагонів та необхідність їх відновлення, та причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою - недотримання відповідачем обов'язку забезпечити збереженість майна під час здійснення перевезення. При цьому відповідачем в свою чергу не доведено суду належними та допустимими доказами, що пошкодження вагонів під час їх перевезення залізницею сталось не з вини відповідача.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 46-46А, ідентифікаційний код 30600592) збитки в розмірі 83 511,36 грн. (вісімдесят три тисячі п'ятсот одинадцять грн. 36 коп.) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.).

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення підписано 22.12.2018.

Суддя О.Г. Удалова