ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2018 р.м. ХарківСправа № 922/2013/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

при секретарі судового засідання Кісельовій С.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Діамантбанк", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЛК Трейд", смт. Васищеве, Харківська область , та до ОСОБА_1 спілки "Фінансова підтримка", м. Харків
про та за зустрічною позовною заявою стягнення коштів Товариства з обмеженою відповідальністю "МЛК Трейд", смт. Васищеве Харківської області до Публічного акціонерного товариства "Діамантбанк", м. Київ 3-тя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_1 спілка "Фінансова підтримка", м. Харків
за участю представників:

позивача (відповідача за зустрічним позовом) - не з'явився;

1-го відповідача (позивача за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 (довіреність б/н від 01.01.2018 р.);

2-го відповідача (третьої особи за зустрічним позовом) - ОСОБА_3 (довіреність б/н від 24.04.2018 р.)

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Діамантбанк" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МЛК Трейд" та з ОСОБА_1 спілки "Фінансова підтримка" як з солідарних боржників заборгованість за договором про надання кредиту у формі овердрафту № 129 від 18.11.2016 р. в сумі 1147648,27 грн., що складається з заборгованості за основною сумою кредиту в розмірі 587507,48 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами в сумі 77003,68 грн., пені в сумі 108787,85 грн. та штрафу в сумі 374349,27 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.07.2018 р. було залишено позовну заяву без руху на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України.

20.08.2018 р. до суду звернувся Позивач з заявою про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.08.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі; призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження; почато підготовче провадження та його розгляд призначено на 18.09.2018 р. о 10:20.

18.09.2018 р. до суду звернулось ТОВ "МЛК Трейд" із зустрічною позовною заявою до ПАТ "Діамантбанк", 3-тя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 спілка "Фінансова підтримка", в якій просить суд зобов'язати Відповідача, ПАТ "Діамантбанк" прийняти виконання зобов'язання за договором про надання кредиту у формі овердрафту № 129 від 18.11.2016 р. та договором поруки № 129/7 від 30.03.2017 р. шляхом списання коштів з рахунків, на яких обліковуються суми акцептованих залишків коштів кредиторів ОСОБА_4.

Ухвалою суду від 18.09.2018 р. було прийнято зустрічну позовну заяву до спільного розгляду з первісним позовом та розгляд підготовчого засідання відкладено на 02.10.2018 р. о 10:40. Ухвалою суду від 02.10.2018 р. розгляд підготовчого засідання відкладено на 16.10.2018 р. о 10:00. Ухвалою суду від 16.10.2018 р. розгляд підготовчого засідання відкладено на 23.10.2018 р. о 11:00. Ухвалою суду від 23.10.2018 р. було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 20.11.2018 р. о 10:00. В судовому засіданні 20.11.2018 р. було оголошено перерву до 22.11.2018 р. о 10:40.

Позивач за первісним позовом та Відповідач за зустрічним позовом в судові засідання не з'являвся, надав відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просить у задоволенні зустрічного позову ТОВ «МЛК Трейд» до ПАТ «Діамантбанк», третя особа - ОСОБА_1 спілка «Фінансова підтримка» про спонукання кредитора прийняти виконання зобов'язання за Договором про надання кредиту у формі овердрафту № 129 від 18.11.2016 шляхом списання коштів рахунку ОСОБА_1 спілки «Фінансова підтримка» для обліку сум акцептованих вимог кредиторів відмовити в повному обсязі.

Представник Відповідача 1 за первісним позовом та Позивача за зустрічним позовом (ТОВ "МЛК Трейд") в судові засідання з'являвся, надав відзив на позовну заяву, в якому просить суд в задоволенні позовних вимог за первісним позовом відмовити в повному обсязі, а зустрічний позов задовольнити у повному обсязі.

Представник Відповідача 2 за первісним позовом та Третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору за зустрічним позовом (ОСОБА_1 спілка "Фінансова підтримка"), у судове засідання зявився, надав відзив на первісний позов, яким просив відмовити у задоволенні позову ПАТ «ДІАМАНТБАНК» до ТОВ «МЛК Трейд» та ОСОБА_1 спілки «Фінансова підтримка» у повному обсязі. В свою чергу, у судовому засіданні повністю підтримав зустрічний позов і просив задовольнити його повністю.

Згідно статті 114 ГПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.

Позивач за первісним позовом в своїй позовній заяві зазначає наступне.

18.11.2016 між ПАТ "ДІАМАНТБАНК" та ТОВ "МЛК ТРЕЙД" (Позичальником) було укладено Договір про надання кредиту у формі овердрафту № 129, відповідно до умов п. 1.1 якого Банк з 18.11.2016 по 17.11.2017 встановив ліміт овердрафту за поточним рахунком Позичальника № 444.980 у розмірі 1000000,00 грн.

Згідно з п. 1.2 ОСОБА_1 договору, в редакції згідно з Додатковою угодою № 5 від 30.03.2017, кредитні кошти надаються зі сплатою 23 % річних.

Протягом періоду, вказаного в п. 1.1 ОСОБА_1 договору, Банк щомісячно переглядає розмір ліміту овердрафту, шляхом укладення додаткових угод, які підписуються не пізніше 10-го числа кожного місяця (п. 1.4 ОСОБА_1 договору). При не укладенні сторонами додаткової угоди відповідно до п. 1.4 ОСОБА_1 договору, розмір ліміту овердрафту, встановлений згідно п. 1.1 ОСОБА_1 договору, дорівнює 0,00 грн., а заборгованість підлягає поверненню Позичальником в повному обсязі не пізніше наступного банківського дня, наступного за днем не укладення відповідної додаткової угоди.

Відповідно до п. 1.3 ОСОБА_1 договору, строк безперервного користування кредитом в межах ліміту овердрафту за поточним рахунком встановлюється не більше ніж на 30 календарних днів, після чого фактично отримані кошти підлягають поверненню.

Пунктом 3.4.2 ОСОБА_1 договору Позичальника зобов'язано забезпечити сплату процентів за кредитом в останній день періоду користування овердрафтом, встановлений згідно з п. 1.4 ОСОБА_1 договору.

Уклавши Додаткову угоду № 6 від 10.04.2017 до ОСОБА_1 договору, сторони дійшли згоди про встановлення з 10.04.2017 по 09.05.2017 ліміту кредитування в розмірі 1000000,00 грн.

ОСОБА_4 в межах ліміту овердрафту надавав Позичальнику кредитні кошти шляхом оплати його розрахункових документів при відсутності або недостатності коштів на поточному рахунку.

ОСОБА_1 договором передбачено, що за несвоєчасне повернення фактично отриманих в межах ліміту овердрафту кредитних коштів, та/або за несвоєчасну сплату процентів за користування ними або комісій, Позичальник сплачує ОСОБА_4 за кожен день прострочення пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, діючої у період прострочення, від несплаченої суми, а також штраф у розмірі 50% від суми невиконаного (неналежно виконаного) зобов'язання (п. 5.1 ОСОБА_1 договору).

Пунктом 5.6 ОСОБА_1 договору встановлено позовну давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) строком в три роки.

Також в забезпечення виконання зобов'язань за ОСОБА_1 договором між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 спілкою «Фінансова підтримка» (Поручителем) укладено Договір поруки № 129/7 від 30.03.2017, відповідно до умов якого Поручитель поручився перед ОСОБА_4 за належне виконання Позичальником зобов'язань за ОСОБА_1 договором.

Згідно з п. 1.2 Договору поруки, Боржник і Поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право Кредитора вимагати виконання зобов'язань за ОСОБА_1 договором повністю чи у будь-якій частині як від Боржника так і від Поручителя разом, так і від кожного окремо.

Відповідно до п. 2.2 Договору поруки Банк набуває право вимагати від Поручителя виконання зобов'язань за ОСОБА_1 договором в разі, якщо в установлений ОСОБА_1 договором строк вони не будуть повністю або частково виконані Позичальником, а також за умови обов'язкового направлення Поручителю відповідного повідомлення.

За умовами пункту 2.3 Договору поруки Поручитель зобов'язаний виконати взяті на себе зобов'язання не пізніше трьох банківських днів з моменту отримання від ОСОБА_4 повідомлення про невиконання Позичальником зобов'язань і необхідності їх виконання Поручителем.

Пунктом 5.3 Договору поруки встановлено, що сторони дійшли згоди стосовно того, що порука припиняється, якщо Банк протягом трьох років з дня настання строку повного виконання зобов'язання Позичальника за ОСОБА_1 договором не пред'явить вимоги до Поручителя.

Позивач за первісним позовом зазначає, що Позичальник свої зобов'язання за ОСОБА_1 договором не виконує та станом на 16.01.2018 розмір заборгованості ТОВ «МЛК ТРЕЙД» перед ПАТ «ДІАМАНТБАНК» за ОСОБА_1 договором складає 1147648,27 грн. грн., з яких:

- заборгованість за основною сумою кредиту - 587507,48 грн.;

- заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами - 77003,68 грн.;

- пеня - 108787,85 грн. (нарахована відповідно до п. 5.1 ОСОБА_1 договору);

- штраф - 374349,27 грн. (нарахований відповідно до п. 5.1 ОСОБА_1 договору).

Позивач за первісним позовом вказує на те, що 06.12.2017 Банк направив на адресу Поручителя ОСОБА_5 про погашення заборгованості від 01.12.2017 за вих. № 2276/25.1/2л, яка була отримана останнім 15.12.2017, але виконана не була. Крім того, 19.01.2018 Банк направив на адресу Поручителя вимогу про погашення заборгованості від 19.01.2018 за вих. № 128/25.1/2л, яка була отримана 23.01.2018, яка також виконана не була.

Відповідач 1 за первісним позовом та Позивач за зустрічним позовом у своїй зустрічній позовній заяві зазначає таке.

Між ПАТ "ДІАМАНТБАНК" як Кредитодавцем та ТОВ "МЛК ТРЕЙД" як Позичальником було укладено Договір про надання кредиту у формі овердрафту № 129 від 18.11.2016 р.

ОСОБА_1 спілка "Фінансова підтримка" згідно з Договором поруки №129/7 від 30.03.2017р., укладеним між ПАТ "ДІАМАНТБАНК" як кредитором та ОСОБА_1 спілкою "Фінансова підтримка" як поручителем, є поручителем за ТОВ "МЛК ТРЕЙД" перед ПАТ "ДІАМАНТБАНК" за вказаним ОСОБА_1 договором. Згідно з умовами Договору поруки, Поручитель повинен виконати зобовязання в тому ж порядку, який встановлено для Боржника ОСОБА_1 договором (п. 1.1.4 Договору поруки). Поручитель відповідає перед Кредитором у межах 1100000,00 грн. Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право Кредитора вимагати виконання ОСОБА_6, вказаних у п. 1.1. цього Договору повністю (чи у будь-якій його частині) як від Боржника та Поручителя разом, так і від кожного окремо (п. 1.2 Договору поруки). Відповідальність Поручителя виникає як у випадку невиконання Боржником будь-якої частини ОСОБА_6, так і при невиконанні Боржником ОСОБА_6 в цілому (п. 1.3 Договору поруки).

Договором поруки передбачено: Поручитель вправі у день настання строку виконання зобовязання Боржника здійснити його належне виконання за Боржника повністю або частково. Поручитель зобовязаний належно виконати зобовязання Позичальника у випадку та з моменту виникнення заборгованості Позичальника у звязку із порушенням умов ОСОБА_1 договору, а також неможливістю виконання ним його зобовязань Поручитель вправі здійснити дострокове виконання зобовязання за Позичальника на умовах та випадках, визначених ОСОБА_1 договором (п. 2.1).

Вказаний Договір поруки також передбачає здійснення договірного списання з рахунків поручителя (п. 2.5).

Водночас згідно з Договором банківського вкладу (депозиту) "Терміновий" № 12-03-06-000043.017 від 04 жовтня 2016 року ОСОБА_1 спілка "Фінансова підтримка" має в ПАТ "ДІАМАНТБАНК" вклад у розмірі 1100000,00 грн. Строк повернення вкладу - 05 травня 2017 року. Сума коштів на депозитному рахунку перевищує суму заборгованості перед ПАТ «ДІАМАНТБАНК» за ОСОБА_1 договором.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 24 квітня 2017 року № 264-рш/БТ "Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДІАМАНТБАНК" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24 квітня 2017 року № 1684 "Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ "ДІАМАНТБАНК" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку". Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ "ДІАМАНТБАНК" з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ "ДІАМАНТБАНК" ОСОБА_7

04 травня 2017 року ТОВ "МЛК ТРЕЙД" письмово звернувся до КС "Фінансова підтримка" як до поручителя з проханням виконати зобовязання за ОСОБА_1 договором, строк якого настає 05.05.2017р. і вчинити на користь ПАТ "ДІАМАНТБАНК" платіж у сумі 654335,36 грн., в тому числі 652952,51 грн. - основний борг, 411,45 грн. проценти, 971,40 грн. штрафні санкції.

Внаслідок цього ОСОБА_1 спілка "Фінансова підтримка" направила до ПАТ "ДІАМАНТБАНК" розпорядження №116 від 05.05.2017 р. щодо здійснення списання з рахунку, у якому КС "Фінансова підтримка" запропонувала Відповідачу здійснити списання з депозитного рахунку в ПАТ "ДІАМАНТБАНК" (або с поточного рахунку, якщо кошти були банком перераховані з депозитного рахунку) ОСОБА_1 спілки "Фінансова підтримка" суми 700000,00 грн. як з поручителя в рахунок погашення заборгованості ТОВ "МЛК ТРЕЙД" перед ПАТ "ДІАМАНТБАНК" за Договором про надання кредиту у формі овердрафту №129 від 18 листопада 2016 року. Це розпорядження залишено Відповідачем без відповіді і без задоволення.

В газеті "Голос України" № 117 (6622) від 30 червня 2017 року було опубліковано оголошення про початок ліквідації ПАТ "ДІАМАНТБАНК" з 24 червня 2017 року до 23 червня 2019 року включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "ДІАМАНТБАНК" ОСОБА_8

05 липня 2017 року ТОВ "МЛК ТРЕЙД" знову звернулось до КС "Фінансова підтримка" як до Поручителя листом, у якому повідомило, що не має коштів для своєчасної сплати платежу за ОСОБА_1 договором і попросило здійснити погашення простроченої заборгованості перед ПАТ "ДІАМАНТБАНК" на загальну суму 951369,28 грн. (в тому числі основний борг за тілом кредиту 587507,49 грн., прострочені проценти 4442,52 грн., поточні проценти 370,21 грн., пеня 20856,00 грн., штраф 338068,06 грн., заборгованість за розрахунково-касове обслуговування 125,00 грн.).

Враховуючи письмове звернення ТОВ "МЛК ТРЕЙД", ОСОБА_1 спілка "Фінансова підтримка" звернулась по ПАТ "ДІАМАНТБАНК" із письмовою заявою №176 від 10 липня 2017 року про зарахування однорідних зустрічних вимог в порядку п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та ч. 1 ст. 601 Цивільного кодексу України, у якій повідомила про повне припинення зобовязання ОСОБА_1 спілки "Фінансова підтримка" перед ПАТ "ДІАМАНТБАНК" з погашення заборгованості за Договором про надання кредиту у формі овердрафту №129 від 18 листопада 2016 року і Договором поруки №129/7 від 30.03.2017р. (і відповідно солідарного зобовязання ТОВ "МЛК ТРЕЙД" з погашення заборгованості за Договором про надання кредиту у формі овердрафту №129 від 18 листопада 2016 року) в повному обсязі (що станом на день подання цієї заяви складало 951369,28 грн., в тому числі основний борг за тілом кредиту 587507,49 грн., прострочені проценти 4442,52 грн., поточні проценти 370,21 грн., пеня 20856,00 грн., штраф 338068,06 грн., заборгованість за розрахунково-касове обслуговування 125,00 грн.) з одночасним частковим припиненням зобовязань ПАТ "ДІАМАНТБАНК" перед ОСОБА_1 спілкою "Фінансова підтримка" з повернення вкладу за Договором банківського вкладу (депозиту) "Терміновий" № 12-03-06-000043.017 від 04 жовтня 2016 року.

Одночасно до ПАТ "Діамантбанк" було подано кредиторську вимогу № 177 від 10.07.2017 р. ОСОБА_1 спілки, в якій містилась вимога визнати вимоги до банку, що випливають з договорів банківських вкладів, за вирахуванням суми боргу за ОСОБА_1 договором.

ПАТ "ДІАМАНТБАНК" обидва документи отримав 14 липня 2017 року, про що свідчать відмітки на других примірниках документів.

Листом №320/01л від 19 липня 2017 року ПАТ "Діамантбанк" відповів, що у нього відсутні правові підстави для заліку зустрічних однорідних вимог, посилаючись при цьому на п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Таким чином, ПАТ "Діамантбанк" не погодився із припиненням зобовязань ОСОБА_1 спілки "Фінансова підтримка" (і відповідно солідарного зобовязання ТОВ "МЛК ТРЕЙД") з погашення заборгованості за Договором про надання кредиту у формі овердрафту №129 від 18 листопада 2016 року, і не здійснив залік однорідних зустрічних вимог.

Позивач за зустрічним позовом вказує, що вважає такі дії Відповідача за зустрічним позовом незаконними і такими, що порушують права ТОВ "МЛК Трейд.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. ОСОБА_6 виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема у зв'язку з укладенням договорів та інших правочинів (пункт 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. При цьому одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

В силу ст. 510 Цивільного кодексу України, сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч.2 ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Аналогічні норми містяться в укладених Договорах поруки (зокрема, у п. 1.1, 1.3, 1.1.4).

У ОСОБА_1 договорі відсутні положення, які б забороняли або робили неможливим виконання зобов'язань позичальника щодо погашення кредиту іншими, ніж позичальник, особами. Положення параграфу 2 Глави 71 ЦК України також не передбачають заборону щодо виконання зобов'язання у кредитних правовідносинах стосовно погашення та/або повернення коштів поручителем або іншою особою.

До того ж пунктом 2.1 Договору поруки прямо передбачено, що ОСОБА_1 спілка вправі у день настання строку виконання зобовязання Боржника здійснити його належне виконання за Боржника повністю або частково.

Отже, відсутня пряма заборона (як законодавча, так і договірна) щодо виконання зобов'язання позичальника з повернення кредитних коштів поручителем, і кредитодавець згідно з положеннями статті 528 ЦК України при такому виконанні, запропонованому поручителем, зобов'язаний його прийняти.

Крім того, як вже було зазначено, ОСОБА_1 спілка "Фінансова підтримка" має в ПАТ "ДІАМАНТБАНК" депозит, строк якого закінчився. Сума депозиту становить 1100000,00 грн.

Господарське зобов'язання, всі умови якого виконано належним чином, припиняється, якщо виконання прийнято управненою стороною. Господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони (ч. ч. 1, 3 ст. 203 ГК України). Аналогічні підстави припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, передбачають ч.1 ст. 598 та ст. 601 ЦК України.

Так, відповідно до статті 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги; зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Таким чином, звернення до відповідача із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог є волевиявленням суб'єктів правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах тристоронніх правовідносин.

При цьому, припинення зобов'язання зарахуванням зустрічної однорідної вимоги - це одностороння угода, яка оформляється заявою однієї з сторін і вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: вимоги сторін мають бути зустрічні та однорідні.

Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо), якщо строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Згідно зі статтею 602 Цивільного кодексу України, не допускається зарахування зустрічних однорідних вимог, зокрема: про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відтак, випадки недопустимості зарахування зустрічних вимог, передбачених статтею 602 Цивільного кодексу України, за даних обставин відсутні. Вказані правочини є чинними і не оспорюються.

Достатньою умовою вважати зарахування зустрічних вимог завершеним є наявність заяви однієї сторони із повідомленням про це іншої сторони (аналогічна правова позиція відображена в постанові ВГСУ від 09 лютого 2011р. у справі № 21/8-08).

Правила здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог під час ліквідації банку регулюються п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" таким чином: з дня початку процедури ліквідації банку забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.

Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на зобов'язання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, крім обмежень, прямо передбачених законом, у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов'язань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами та/або за емітованими цим боржником борговими цінними паперами, виключно з урахуванням того, що:

- за кредитним договором не було здійснено заміни застави, а саме не відбувалося зміни будь-якого з предметів застави на предмет застави, яким виступають майнові права на отримання коштів боржника, які розміщені на відповідних рахунках у неплатоспроможному банку, протягом одного року, що передує даті початку процедури виведення Фондом банку з ринку;

- кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком.

Зазначені операції у будь-якому разі заборонені за договорами, укладеними з пов'язаними з банком особами".

Суд зазначає, що ст. 46 згаданого Закону стосується заборони щодо активних дій з боку банку, а зарахування зустрічних однорідних вимог стосується активної дії щодо одностороннього правочину з боку поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Строк зобовязання ОСОБА_1 спілки "Фінансова підтримка" перед ПАТ "ДІАМАНТБАНК" за ОСОБА_1 договором настав 05 травня 2017 року, строк повернення ПАТ "ДІАМАНТБАНК" вкладу ОСОБА_1 спілці «Фінансова підтримка» також настав 05 травня 2017 року.

Таким чином, наявні усі необхідні ознаки, які дозволяють в процесі ліквідації банку провести погашення боргу ОСОБА_1 спілки "Фінансова підтримка" (і відповідно боргу ТОВ "МЛК ТРЕЙД") перед ПАТ "ДІАМАНТБАНК", а саме:

1) ОСОБА_1 спілка "Фінансова підтримка" є боржником (солідарним, разом з ТОВ "МЛК ТРЕЙД") ПАТ "ДІАМАНТБАНК";

2) грошові кошти з рахунку ОСОБА_1 спілки "Фінансова підтримка" спрямовуються на погашення зобовязань ОСОБА_1 спілки за ОСОБА_1 договором;

3) кошти, за рахунок яких пропонується погасити борг за кредитом, перебували на рахунку ОСОБА_1 спілки "Фінансова підтримка" на дату початку виведення Фондом банку з ринку;

4) договірне списання з рахунків ОСОБА_1 спілки "Фінансова підтримка" передбачено умовами Договору поруки №129/7 від 30.03.2017р., укладеного між ОСОБА_1 спілкою "Фінансова підтримка" та ПАТ "ДІАМАНТБАНК";

5) ОСОБА_1 спілка "Фінансова підтримка" не є особою, повязаною з ПАТ "ДІАМАНТБАНК".

Положеннями статті 610-612 ГК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

ОСОБА_1 спілка "Фінансова підтримка" приступила до виконання зобов'язання перед ПАТ "ДІАМАНТБАНК" і з свого боку виконала його, оскільки подала до банку належним чином оформлену заяву про залік зустрічних однорідних вимог.

Водночас, як зазначалося вище, умовами ОСОБА_1 договору не передбачено заборони або будь-якої обмежувальної умови щодо виконання обов'язку з повернення кредитних коштів іншою, ніж позичальник, особою безпосередньо за позичальника. Більш того, Договором поруки така можливість погашення прямо передбачається.

Відповідно до положень статті 528 ЦК України ПАТ "Діамантбанк" є зобов'язаним прийняти виконання, запропоноване поручителем за ТОВ "МЛК Трейд".

Відповідно до ч. 1 ст. 613 ЦК України, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником. При цьому боржник за грошовим зобовязанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора (ч. 4 ст. 613 ЦК).

Оскільки ПАТ "Діамантбанк" як кредитор безпідставно відмовився прийняти виконання зобов'язання за ОСОБА_1 договором, запропоноване солідарним боржником ОСОБА_1 спілкою "Фінансова підтримка", він втратив право вимагати як сплати процентів за прострочення основного зобовязання, так і стягнення штрафних санкцій.

Що ж стосується розміру нарахованих Позивачем за первісним позовом штрафних санкцій, то суд зазначає, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення.

Отже, вимоги Позивача за первісним позовом як щодо стягнення заборгованості за основною сумою кредиту в розмірі 587507,48 грн. і заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами в сумі 77003,68 грн., так і щодо стягнення штрафних санкцій - пені в сумі 108787,85 грн.; штрафу в сумі 374349,27 грн. є незаконними.

За таких обставин задоволення первісного позову не відповідатиме передбаченим у п.6 ст.3, ч.3 ст. 509 та ч.ч.1-2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Доводи позивача за первісним позовом - відповідача за зустрічним позовом щодо відсутності дотримання усіх вимог ч. 8 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не можуть бути взяті до уваги з таких причин.

Позивач за первісним позовом стверджує, що для проведення зарахування однорідних зустрічних вимог згідно з ч. 8 ст. 46 Закону, необхідно, по-перше, щоб майнове право вимоги на ці кошти було предметом застави, якою забезпечується кредитне зобов'язання, і по-друге, щоб у договорі банківського вкладу (депозиту) були наявні умови на договірне списання коштів з цього рахунку саме на виконання зобов'язань за кредитом.

Проте аналіз зазначеної норми дозволяє зробити висновок, що такі доводи позивача за первісним позовом є надуманими. Так, ч. 8 ст. 46 Закону серед умов, необхідних для зарахування, не містить такої умови, як наявність договору застави майнових вимог на депозитні кошти. Натомість у законі міститься вимога, щоб «за кредитним договором не було здійснено заміни застави, а саме не відбувалося зміни будь-якого з предметів застави на предмет застави, яким виступають майнові права на отримання коштів боржника, які розміщені на відповідних рахунках у неплатоспроможному банку, протягом одного року, що передує даті початку процедури виведення Фондом банку з ринку».

Позивач за первісним позовом не навів доказів, що за спірним кредитним договором було здійснено заміну застави, де б один предмет застави змінювався б на майнові права на отримання коштів боржника, які розміщені на відповідних рахунках у ПАТ "Діамантбанк", протягом одного року, що передує даті початку процедури виведення ФГВФО банку з ринку.

Твердження позивача за первісним позовом щодо того, що умова на договірне списання коштів з депозитного рахунку має міститись виключно у договорі банківського вкладу (депозиту), також не відповідає закону.

П. 8 ст. 46 Закону визначено, що однією з необхідних умов для зарахування визначає умову про те, щоб «кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком», не пов'язуючи таку умову з якимось певним видом договорів.

Відповідач 1 за первісним позовом (Позивач за зустрічним позовом) надав суду докази того, що укладений між ПАТ "Діамантбанк" та ОСОБА_1 спілкою "Фінансова підтримка" договір поруки №129/7 від 30.03.2017р. містить умову щодо договірного списання, а саме п. 2.5. вказаного договору поруки встановлює наступне:

«2.5. Для виконання зобовязань Поручителя за Договором Поручитель безвідклично уповноважує та доручає Кредитору здійснювати договірне списання на користь Кредитора коштів у розмірі зобов'язань Поручителя, але в межах, встановлених п. 1.2 цього Договору, з рахунків Поручителя у Кредитора (у т. ч. карткових і депозитних), реквізити яких вказані чи будуть вказані у договорах, на підставі яких Поручителю відкрито чи буде відкрито у майбутньому рахунки у Кредитора (надалі - рахунки Поручителя), Право договірного списання у Кредитора виникає з моменту виникнення зобовязань Поручителя та діє до моменту їх повного виконання. У випадку, коли виконання Кредитором договірного списання з рахунку Поручителя на рахунок Кредитора є обмеженим у зв'язку з режимом використання відповідного рахунку або іншими обмеженнями, встановленими відповідно до законодавства. Поручитель доручає, а Кредитор має право попередньо в порядку договірного списання перерахувати грошові кошти з такого рахунку на будь який інший рахунок, що належить Поручителю, з подальшим списанням грошових коштів в договірному порядку за рахунок Кредитора».

Таким чином, договір поруки №129/7 від 30.03.2017р., укладений між Позивачем за первісним позовом та Відповідачем 2 за первісним позовом, встановлює детальну процедуру здійснення договірного списання з рахунків останнього.

Ці доводи позивачем за первісним позовом не спростовані.

Твердження позивача за первісним позовом про те, що Закон передбачає спрямування грошових коштів на погашення зобов'язань за кредитом саме боржника за кредитним договором, суд відхиляє з таких підстав.

Аналіз вказаної норми дозволяє зробити висновок, що у ній мова йде про погашення зобов'язання боржника, при цьому це зобовязання має бути зобовязанням за кредитом.

Посилання Позивача за первісним позовом на те, що зазначені положення договору поруки не відповідають положенням статті 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» суд відхиляє, оскільки він не надав доказів того, що ці положення судом були визнані недійсними.

Позивач за первісним позовом також в обгрунтування як свого первісного позову, так і відзиву на зустрічний позов посилається на те, що Господарським судом м. Києва було розглянуто справу № 910/14428/18 за позовом ОСОБА_1 спілки «Фінансова підтримка» до ПАТ «Діамантбанк», третя особа - TOB «MЛK Трейд», про визнання зобов'язань за договором поруки, укладеним між ОСОБА_1 спілкою «Фінансова підтримка» та ПАТ «Діамантбанк» в забезпечення виконання зобов'язань TOB «MЛK Трейд» перед ПАТ «Діамантбанк» за ОСОБА_1 договором припиненими, шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог. Рішенням Господарського суду м. Києва від 17.10.2017 по справі № 910/14428/17, залишеним без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.11.2017 в задоволенні позову було відмовлено. Ухвалою Касаційного суду у складі Верховного суду від 29.12.2017 касаційну скаргу ОСОБА_1 спілки «Фінансова підтримка» було повернуто без розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, не підлягають доказуванню обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При цьому суд погоджується з доводами Позивача за первісним позовом в тій частині, що стосується встановлення судом факту укладення договору поруки №129/7 від 30.03.2017р. Крім того, рішенням Господарського суду м. Києва від 17.10.2017 по справі № 910/14428/17 встановлено, що ОСОБА_1 спілка «Фінансова підтримка» (позивач у зазначеній справі) та ТОВ «МЛК Трейд» (третя особа у зазначеній справі) є солідарними боржниками ПАТ «Діамантбанк» (відповідача у зазначеній справі) за договором про надання кредиту у формі овердрафту №129 від 18 листопада 2016 року. Також, цим же судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_1 спілка «Фінансова підтримка» є кредитором ПАТ «Діамантбанк» на суму 1100000,00 грн., які знаходяться на його депозитному рахунку в ПАТ «Діамантбанк» за договором банківського вкладу (депозиту) «Терміновий» № 12-03-06-000043.017 від 04 жовтня 2016 року.

Таким чином, рішенням Господарського суду м. Києва від 17.10.2017 по справі № 910/14428/17 встановлено, що ОСОБА_1 спілка «Фінансова підтримка» одночасно є і кредитором, і солідарним боржником ПАТ «Діамантбанк».

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. ОСОБА_6 виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема у зв'язку з укладенням договорів та інших правочинів (пункт 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч.2 ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

В силу ст. 510 Цивільного кодексу України, сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. Отже, статус солідарного боржника в розумінні ч. 2 ст. 554 ЦК України не позбавляє особу статусу боржника за кредитним договором у розумінні ст. 510 ЦК України.

Суд також вважає необгрунтованими доводи позивача за первісним позовом про те, що задоволення позовних вимог призведе до подвійного задоволення вимог кредитора ОСОБА_4 - Поручителя, так як вимоги ОСОБА_1 спілки «Фінансова підтримка» акцептовані Фондом та включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Діамантбанк», а погашення кредитної заборгованості за рахунок грошових коштів розміщених на депозитному рахунку призведе до позачергового задоволення вимог ОСОБА_1 спілки «Фінансова підтримка», як кредитора ОСОБА_4 в порушення норм ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Суд погоджується з доводами Відповідача 2 за первісним позовом про те, що у даному випадку в зарахуванні, що проводиться згідно ст. 601 ЦК України, між сторонами не відбувається обміну саме грошовими коштами шляхом перерахування на відповідні рахунки, залік проводиться винятково в документарній формі. Зміна облікових записів в бухгалтерському обліку сторін спору щодо погашення взаємних заборгованостей не потребує наявності грошових коштів ані у ОСОБА_1 спілки для фізичного розрахунку з банком, ані у банку для виплат ОСОБА_1 спілці. Отже, ця процедура не потребує надання поручителю пріоритету перед іншими кредиторами, які включені до реєстру кредиторів банку і розташовані перед ОСОБА_1 спілкою. За рахунок цих коштів неможливо здійснювати погашення заборгованості банку перед іншими кредиторами, тому взаємозалік ніяким чином не зачіпає інтересів інших кредиторів.

Суд також вважає, що обраний позивачем за зустрічним позовом спосіб захисту цивільного права відповідає змісту ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України, ст. 5 ГПК України за принципом добросовісності, розумності та справедливості, а також принципу Верховенства права.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об'єктивного з'ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, керуючись принципом верховенства права, суд вважає первісні позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Водночас зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у первісному позові повністю.

Зустрічний позов задовольнити повністю.

ОСОБА_6 Публічне акціонерне товариство "Діамантбанк" (04070, м. Київ, Контрактова площа, 10-А, код 23362711) прийняти виконання зобов'язання за договором про надання кредиту у формі овердрафту № 129 від 18.11.2016 р. та договором поруки № 129/7 від 30.03.2017 р. шляхом списання коштів з рахунків, на яких обліковуються суми акцептованих залишків коштів кредиторів ПАТ "Діамантбанк".

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Діамантбанк" (ідентифікаційний код в , місцезнаходження: Контрактова площа, 10-А, м. Київ, 04070) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "MЛK Трейд" (, місцезнаходження: 62495, Харківська область, Харківський район, смт. Васищеве, в'їзд Орешкова, буд. 7, корп. А) судовий збір у розмірі 17215,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області з урахуванням п.п. 17.5. п. 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/

Повне рішення складено 03.12.2018 р.

Суддя ОСОБА_9