ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

м. Київ

12.12.2018

Справа № 910/16588/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Приморський»

про забезпечення позову

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Приморський" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЗС-Сервіс" про стягнення 257 879,28 грн. збитків та 93 281,55 грн пені за договором поставки №21/10 від 09.10.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем укладено договір поставки № 21/10 від 09.10.2017. На виконання вимог договору позивачем було здійснено оплату товару на загальну суму 2 310 000,00 грн, в свою чергу відповідач здійснив поставку товару на загальну суму 2 052 120,72 грн. Отже, на думку позивача, відповідач наніс збитки позивачу на суму здійсненої попередньої оплати у розмірі 257 879,28 грн. Також позивачем нараховано суму пені у розмірі 93 281,55 грн.

Одночасно з позовною заявою ТОВ «Приморський» подано заяву про забезпечення позову, у якій заявник просить:

- накласти арешт на майно, власником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «АЗС-СЕРВІС», а саме: автозаправна станція (реєстраційний номер об’єкта нерухомого 00), що знаходиться за адресою м. Київ, проспект Правди, будинок 39-А та грошові кошти, які обліковуються на банківських рахунках товариства з обмеженою відповідальністю «АЗС-СЕРВІС».

- заборонити державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (особам, які перебувають у трудових відносинах з суб’єктами державної реєстрації, нотаріусам) здійснювати державну реєстрацію змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток учасників у статутному капіталі чи склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю «АЗС-СЕРВІС» та інші реєстраційні дії, направлені на внесення вищезазначених змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Подана заява обґрунтована тим, що тривалий час відповідач ухиляється від виконання своїх обов’язків передбачених договором, позивач вважає що не вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно та грошові кошти, що належить відповідачу а також інших заходів, необхідних для забезпечення ефективного захисту порушених прав та інтересів позивача може істотно ускладнити виконання рішення суду, якщо таке рішення буде прийняте на користь позивача.

Частиною 1 ст. 140 ГПК УКраїни передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Так, відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, за ст.74 ГПК України обов'язок доказування розподілений між сторонами таким чином, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто у даному випадку, саме на позивача, як на особу, яка посилається, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, покладається обов'язок доведення своїх посилань, а у даному випадку - доведення реальності побоювання, що відповідач вчинить дії, які призведуть до зникнення спірної суми коштів та буде ухилятися від виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Разом з цим, матеріали справи не містять жодних доказів, що відповідачем вчинялися будь-які дії, спрямовані на зменшення спірної суми коштів, або такі дії, які свідчать, що у майбутньому відповідач має намір ухилитися від виконання рішення суду у разі задоволення позову.

У даному випадку між сторонами існує спір щодо виконання грошового зобов'язання, і одне лише його невиконання відповідачем не доводить його недобросовісну поведінку або протиправне уникнення виконання обов'язку, оскільки сам по собі цей «обов'язок» - чи є у відповідача зобов'язання сплатити спірну суму коштів згідно договору та на підставі поданих позивачем доказів, і є предметом спору та доведення позивачем перед судом у межах даного позову.

Тоді як умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю на момент виконання рішення, але у даному випадку позивач у межах заявленого ним клопотання про забезпечення позову такого не довів.

З огляду на наведене вище, підстав для задоволення заяви про забезпечення позову суд наразі не вбачає, тому відмовляє в її задоволенні.

У зв'язку з відмовою у задоволенні заяви сплачена позивачем сума судового збору за її подання відноситься на позивача та йому не відшкодовується.

У випадку надання позивачем належних, допустимих, достовірних або достатніх у сукупності доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся звернутися до суду - позивач не позбавлений права на повторне звернення до суду з заявою про забезпечення позову у загальному порядку.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 136,137,140,234 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Приморський» про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя Н.І. Ягічева