ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2018 р. м. Київ Справа № 911/2159/18

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Гарбуз Л.В.

розглянувши справу № 911/2159/18

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Київської

міської філії ПАТ «Укртелеком», м. Київ

до Управління соціального захисту населення Рокитнянської районної

державної адміністрації, смт. Рокитне

про стягнення 403 777,04 грн.

за участю представників:

від позивача: Коваленко Д.А., довіреність № 3117 від 21.02.2018;

від відповідача: Семченко Я.О., довіреність № 1240/10 від 20.11.2018.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Київської міської філії ПАТ «Укртелеком» (надалі - позивач) звернулося до господарського суду Київської області з позовом до Управління соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації (надалі - відповідач) про стягнення 403 777,04 грн. заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем в період з 01.01.2016 по 31.12.2017 надано телекомунікаційні послуги, на які надаються пільги відповідно до законодавства. Всупереч положенням чинного законодавства відповідач не виконує обов'язки щодо відшкодування витрат, які понесені позивачем в результаті надання послуг на пільгових умовах, внаслідок чого заборгованість за компенсацією таких витрат становить 403 777,04 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 08.10.2018 відкрито провадження у справі № 911/2159/18 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 07.11.2018.

Ухвалою суду від 07.11.2018 підготовче засідання у справі № 911/2159/18 було відкладено на 21.11.2018.

Ухвалою суду від 21.11.2018 закрито підготовче провадження у справі № 911/2159/18, розгляд справи призначений по суті на 12.12.2018.

Відповідачем наданий відзив на позовну заяву № 1099/10 від 26.10.2018 (вх. № 30955/18 від 29.10.2018), в якому останній заперечував проти позову та просив суд відмовити в його задоволенні. Так, заперечення відповідача зводяться до того, що відповідно до «Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256, фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програми соціального захисту населення здійснюється за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у затверджених межах. Внесеними до постанови Кабінету Міністрів України змінами, виключено компенсацію пільг за послуг зв'язку з переліку державних програм соціального захисту населення. Законами України «Про Державний Бюджет України на 2016» та «Про Державний Бюджет України на 2017» не передбачено субвенцій для місцевих бюджетів на здійснення програм соціального захисту населення, у тому числі, на відшкодування витрат за надані послуги зв'язку пільговим категоріям громадян. Крім того, відповідач зауважив про необґрунтоване звернення позивача із вимогами про стягнення заборгованість в сумі 403 777,04 грн. оскільки така не підтверджена документально, з причини не укладення між позивачем та відповідачем договору у письмовій формі.

Представником позивача підтримані позовні вимоги та через канцелярію суду надана відповідь на відзив № 14-10/237 від 02.11.2018 (вх. № 31485/18 від 05.11.2018), в якій позивач стверджує, що діюче законодавство не передбачає обов'язковість укладення договору про відшкодування витрат на надані послуги зв'язку пільговим категоріям громадян, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги. Поряд з цим, позивач зауважив, що законодавством не передбачена залежність розміру відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів. Недотримання процедури реєстрації заборгованості в Державній казначейській службі є порушенням бюджетного законодавства і не звільняє відповідача від відшкодування заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши учасників процесу, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області

ВСТАНОВИВ:

В силу вимог ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно з ч. 3 ст. 63 Закону України «Про телекомунікації», телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

ПАТ «Укртелеком» є юридичною особою, що здійснює свою діяльність відповідно до чинного законодавства України, Статуту та внутрішніх актів ПАТ «Укртелеком» (п. 1.8 Статуту ПАТ «Укртелеком», затвердженого Загальними зборами акціонерів протокол № 14 від 16.12.2014).

Згідно з п.п. 3.2.1 п. 3.2 Положення про Київську міську філію ПАТ «Укртелеком», затвердженого рішенням Наглядової ради ПАТ «Укртелеком» протокол № 382 від 13.10.2015, предметом діяльності філії, зокрема, є надання телекомунікаційних послуг, в тому числі послуг фіксованого телефонного зв'язку з використанням безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі, послуг рухомого (мобільного) зв'язку, послуг цифрового телебачення, інших послуг мультисервісних мереж та інших телекомунікаційних додаткових (супутніх) послуг.

Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-ХІІ, «Про жертви нацистських переслідувань» від 23.03.2000 № 1584-ІІІ, «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ, «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» від 24.03.2008 № 203/98-ВР, «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ та «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402-ІІІ, встановлені пільги з оплати послуг зв'язку для окремих категорій осіб.

Згідно п.п. б п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України, видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, яким встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 256 визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Відповідно до п. 3 Порядку, затвердженого постановою КМУ № 256, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, об'єднаних територіальних громад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Відповідно до ч. 1 п. 8 Порядку № 256, отримані місцевими бюджетами суми субвенцій в межах отриманих коштів за відповідним видом послуг (витрат) перераховуються протягом двох операційних днів на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків. Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів в межах отриманих коштів за відповідним видом послуг (витрат) здійснюють протягом двох операційних днів розрахунки з підприємствами, установами та організаціями.

Таким чином, розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг є Управління соціального захисту населення Рокитнянської РДА, а отже, на підставі вищезазначених норм законодавства та положень постанови та порядку № 256, відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян, здійснюється відповідачем за рахунок державних субвенцій.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Позивач зазначає, що в порушення вимог законодавства, відповідач не здійснив в повному обсязі відшкодування позивачу наданих послуг зв'язку пільговим категоріям населення в період з 01.01.2016 по 31.12.2017, в результаті чого, утворилась заборгованість в розмірі 403 777,04 грн.

Відповідно до п. 2 постанови КМУ № 256, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів ведуть персоніфікований облік отримувачів пільг за соціальною ознакою згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги».

Згідно з п. 10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117 підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці.

Відповідно до п. 11 положення № 117 уповноважений орган щомісяця звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, та складають акти звіряння розрахунків за надані пільговиками послуги згідно з формою « 3-пільга».

В зв'язку з невиконанням відповідачем обов'язку по складанню актів за формою « 3-пільга», зазначені акти були складені позивачем та направлені відповідачу (докази направлення в матеріалах справи).

Однак, всупереч положенням чинного законодавства акти за формою « 3-пільга» по звірянню розрахунків за надані послуги на пільгових умовах, відповідач належним чином не оформив, витрати понесені позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 не відшкодував.

Так, судом встановлено, що позивачем було надано послуги зв'язку пільговим категоріям населення за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 загалом на суму 403 777,04 грн.

Відповідач доказів відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, до суду не надав.

Приписами ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вищенаведених законодавчих актів України надання телекомунікаційних послуг пільговій категорії громадян є обов'язком позивача. Надання пільг ґрунтується на принципі відшкодування витрат підприємствам, які надають послуги пільговим категоріям громадян. Чинне законодавство передбачає відшкодування витрат за надані послуги пільговим категоріям громадян за рахунок державних коштів. При цьому, зобов'язання сторін виникають безпосередньо із Законів України і не залежать від їх бажання. Реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян є нормами прямої дії: безумовний обов'язок оператора телекомунікацій надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов'язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

При цьому чинне законодавство України не передбачає обов'язковості укладення договору про розрахунки з постачальниками послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на пільги, оскільки зобов'язання сторін у таких відносинах виникають безпосередньо із законів України (постанова Верховного Суду від 05.07.2018 у справі № 904/7478/16).

Оскільки телекомунікаційні послуги на пільгових умовах ПАТ «Укртелеком» надано не з власної ініціативи, а на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього, то у результаті уповноважений на те державою орган - відповідач у справі - в силу закону має відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних коштів понесені ним витрати (постанова Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 924/781/17).

За таких обставин, Управління соціального захисту населення Рокитнянської РДА відповідає за зобов'язаннями, які виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Таким чином вимога позивача про стягнення з відповідача 403 777,04 грн. заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, є обґрунтованою, законною та підлягає задоволенню в заявленій сумі.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України, покладається судом на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 130, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» до Управління соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації про стягнення 403 777,04 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації (09600, Київська область, Рокитнянський район, смт. Рокитне, вул. Першотравнева, 6, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (01601, м. Київ, бульвар Т. Шевченка, 18, ) в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (01033, м. Київ, вулиця Антоновича, 40, ) 403 777 (чотириста три тисячі сімсот сімдесят сім) грн. 04 коп. заборгованості та 6 056 (шість тисяч п'ятдесят шість) грн. 66 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішеннявідповідно до ст.ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано - 22.12.2018.

Суддя О.О. Христенко