РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2018Справа № 910/13186/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмет Центр"

про стягнення 111 348, 00 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмет Центр" (далі-відповідач) про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 111 348, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем неправильно зазначено відомості про масу вантажу в накладній № 34327262 у вагоні № 68600220, про що було складено комерційний акт № 456809/7/58 від 06.04.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, зокрема встановлено відповідачу, строк протягом п'яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подачі заяви з обгрунтованими запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (у разі їх наявності).

02.11.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмет Центр" надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач, зокрема, зазначає, що позивачем не доведено, що на момент заповнення накладної вага вантажу була іншою ніж та, що зазначена в залізничній накладній, вага вантажу могла змінитись лише через незбереження залізницею вантажу.

Крім того, разом з відзивом відповідачем подано клопотання, в якому останній просить суд розглянути справу в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, оскільки вимоги позивача не підтверджені належними доказами та спростовуються відзивом відповідача та доданими до нього документами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2018 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмет Центр" про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін - відмовлено.

19.11.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду представник позивача подав відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що саме відповідачем внесено відомості щодо маси вантажу у графі 24 залізничної накладної. Крім того, позивач зазначає, що відповідно до Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002 комерційні акти складаються на вантаж, що перебуває у дорозі - у день виявлення обставин, що підлягають оформленню комерційним актом. У разі неможливості скласти комерційний акт в указані терміни вони складаються у всіх випадках не пізніше наступної доби, тому комерційний акт № 456809/7 від 06.04.2018 складений залізницею на станції П'ятихатки відповідає Правилам складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

31.03.2018 зі станції Київ-Волинський Південно-Західної залізниці Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрмет Центр" здійснено відправлення вагону № 68600220 з вантажем - брухт чорних металів, на станцію Нижньодніпровська - Вузол Придніпровської залізниці.

Відповідно до накладної № 34327262, провізна плата за вагон від станції Київ-Волинський Південно-Західної залізниці до станції Нижньодніпровська - Вузол Придніпровської залізниці становить 22 269, 60 грн.

Як стверджує позивач, по прибутті вагону на станцію П'ятихатки Придніпровської залізниці, на підставі ст. 24 Постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457 «Про затвердження Статуту залізниць України» (далі - Статут ), позивачем здійснено перевірку маси вантажу та виявлено, що маса вантажу у вагоні № 68600220 не відповідає масі, вказаній відповідачем у накладній.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідачем порушено правила перевезення вантажу та Статуту залізниць України, зокрема щодо внесення відомостей у накладну, у зв'язку з чим просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 111 348, 00 грн. за невірно зазначену масу вантажу.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно ст.909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Приписами ст. 3 Закону України «Про залізничний транспорт» визначено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 «Про затвердження Статуту залізниць України»).

Відповідно до ст. 5 Статуту залізниць України, на підставі даного Статуту Мінтранс затверджує:

а) Правила перевезення вантажів (далі - Правила);

б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів;

в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів);

г) інші нормативні документи.

Згідно зі ст. 6 Статуту залізниць України, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статтею 37 Статуту залізниць України встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Статтею 23 Статуту залізниць України встановлено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Відповідно до п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 р. вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

У відповідності до ст. 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Упакування, пакетування, тара повинні відповідати вимогам нормативних документів.

Відправник зобов'язаний на вимогу залізниці пред'явити стандарт або технічні умови, сертифікат на відвантажувану продукцію (якщо вона підлягає сертифікації), а також на її тару.

Судом встановлено, що завантаження проводилося засобами вантажовідправника, правильність даних, внесених до накладної, засвідчена електронним цифровим підписом представника відповідача - ОСОБА_1

Згідно зі ст. 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Відповідно до п. 2 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин. У комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженність, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Так, позивачем по прибутті вагону № 68600220 на станцію П'ятихатки Придніпровської залізниці при переважуванні вантажу на вагонних вагах було виявлено що маса вантажу, зазначена у накладній не відповідає фактичній масі вантажу у вагоні, про що складено комерційний акт № 456809/7 від 06.04.2018.

Зокрема, перевіркою встановлено, що фактична маса вантажу становить 51 600 кг замість вказаної у накладній № 34327262 - 52 300, що на 700 кг менше, ніж зазначено у накладній.

Як вбачається з Розділу «Д» комерційного акту № 456809/7 від 06.04.2018, останній підписаний начальником станції - ОСОБА_2, АРВ (агент з розшуку вантажу та багажу) ОСОБА_3, приймальником поїзда - ОСОБА_4

Отже, суд зазначає, що комерційний акт № 456809/7 від 06.04.2018, яким засвідчено невідповідність маси вантажу даним, зазначеним у накладній, є складеним у відповідності до вимог пред'явлених до його складання Правилами складання актів, а тому в даному випадку є належним та допустимим доказом відповідно до норм ст.ст. 76, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, суд відхиляє твердження відповідача викладені у відзиві на позовну заяву, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 23 Статуту залізниць України, відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

За приписами ст. 37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса.

У п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення зазначено, що загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом.

Маса вантажів, які перевозяться навалом, насипом, наливом, визначається зважуванням на вагонних вагах. Допускається використання інших типів ваг, крім вагонних, за умови їх відповідності вимогам законодавства про метрологію (п. 7 Правил приймання вантажів до перевезення).

При цьому, у п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, зазначено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, на піввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Пунктом 1.3 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 визначено, що усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов'язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізць України залізниця має право перевіряти правильнисть внесених відомостей заначених у накладній, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Тож, 05.04.2018 на станції П'ятихатки-Стикова при проходженні поїзду №2218 через тензометричні динамічні ваги встановлено, що фактична маса вантажу у вагоні №68600220 не відповідає масі вантажу, вказаній відповідачем (вантажовідправником) у накладній №34327262, що підтверджується складеним на станції П'ятихатки-Стикова актом загальної форми від 05.04.2018 № 2124.

Таким чином, згідно акту загальної форми від 05.04.2018 №2124, вагон №68600220 було скеровано на станцію П'ятихатки для контрольного переважування, оскільки ваги для статичного зважування на станції Пятихатки-Стикова відсутні.

В свою чергу, 06.04.2018 на станції П'ятихатки на підставі акту загальної форми № 2124 від 05.04.2018 було здійснено комісійне переважування вагону №68600220 та складено комерційний акт від 06.04.2018 №456809/7, який засвідчує, що під час контрольного зважування на справних 150 т. вагонних вагах №12 станції П'ятихатки - вагону №68600220 було встановлено розбіжності фактичної маси нетто вантажу, яка складає 51 600 кг з зазначеною в накладній №34327262 масою, яка складає 52 300 кг, що менше на 700 кг.

Відповідно до вищезазначеної накладної №34327262 відправником є відповідач (графа 1 накладної), маса вантажу визначена без участі представників залізниці, завантаження проводилось вантажовідправником (графа 28 накладної).

В графі 49 залізничної накладної №34327262 зроблено відмітку про складання комерційного акту від 06.04.2018 №456809/7. Вагон № 68600220 з недовантаженням на 700 кг. затримано з 05.04.2018 по 06.04.2018.

Крім того, згідно комерційного акту від 06.04.2018 №456809/7 під час здійснення контрольного переважування вагону №68600220 виявлено, що навантаження у вагоні нерівномірне нижче бортів 5-70 см. Вантаж накритий решіткою, маркований. Маркування не порушене. Вагон цільнометалевий. Вагон у технічному стані справний. Прибув з охороною, зданий під охорону. При повторному зважуванні вагону недостача маси нетто 700 кг підтвердилась.

При цьому, відповідно до пункту 2.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з Додатком 3 до цих Правил.

Як вбачається з залізничної накладної №34327262 маса вантажу зазначена у графі 24, заповнена відправником, тож саме відповідачем внесено відомості щодо маси вантажу у графу 24 залізничної накладної.

Пунктом 5.5. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138) передбачено, що якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

В силу приписів частин 1 і 2 статті 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній; залізниця має право перевірити правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п. 2.1. та п. 2.2., графи «Маса вантажу, визначена відправником, кг», та «Спосіб визначення маси» заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п. 5. Правил приймання вантажів до перевезення, визначається відправником.

Як зазначалось вище, згідно вимог Правил приймання вантажів до перевезення вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Крім цього, встановлено, що вантаж завантажено вантажовідправником (п. 28 накладної). Як передбачено Правилами оформлення перевізних документів, правильність внесених в накладну відомостей своїм підписом засвідчує представник відправника (графа 55).

Згідно складеного комерційного акту від 06.04.2018 №456809/7 встановлено нерівномірне навантаження нижче бортів 5-70 см, вантаж накритий решіткою, маркований. Маркування не порушене. Вагон цільнометалевий, що свідчить про відсутність втручання сторонніх осіб.

Крім того, відповідач заперечуючи проти позовних вимог також зазначає, що недостача вантажу виявлена 05.04.2018 актом загальної форми № 2124, а комерційний акт № 456809/7 складено 06.04.2018, тобто комерційний акт складено не в день зважування вагону.

Відповідно до п. 4 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 № 334 комерційні акти складаються на вантаж, що перебуває у дорозі - у день виявлення обставин, що підлягають оформленню комерційним актом. У разі неможливості скласти комерційні акти в указані терміни вони складаються у всіх випадках не пізніше наступної доби.

Таким чином, комерційний акт від 06.04.2018 №456809/7 складений залізницею на станції П'ятихатки відповідає Правилам складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 № 334, а тому є належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.

Щодо твердження відповідача стосовно того, що комерційний акт від 06.04.2018 № 456809/7 підписаний неповноважними особами, суд відзначає наступне.

Відповідно до пункту 7 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, недостача або надлишок вантажу, відвантаженого одним відправником на адресу одного одержувача, який перевозиться навалом, насипом чи наливом з перевалкою чи перевантаженням у дорозі і прибув у непошкоджених вагонах без ознак недостачі, визначається за результатами перевірки усієї партії одночасно виданого вантажу і оформляється одним комерційним актом.

Відповідно до пункту 9 Правил складання актів, у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено.

Згідно з пунктом 10 Правил складання актів, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Відповідно до пункту 12 Правил складання актів, якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі "Є" комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: "Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено". Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається.

Як встановлено судом, за результатами перевірки маси переданого до перевезення вантажу позивачем виявлено її невідповідність із даними, зазначеними відповідачем у накладній. Факт перевищення вантажовідправником маси вантажу у вагоні № 68600220 підтверджено комерційним актом №456809/7 від 06.04.2018, який є належним та допустимим доказом у справі. Встановлення цих обставин відповідно до наведених положень законодавства є підставою для відповідальності вантажовідправника - сплати штрафу в розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Так, у комерційному акті зазначено про відсутність за штатним розкладом завідуючого відділенням.

Крім того, поданий позивачем до справи наказ Виробничо-технологічного підрозділу станції П'ятихатки Структурного підрозділу «Дніпровської дирекції залізничних перевезень» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» №66/ДС від 04.01.2018, підтверджує наявність права підписувати комерційні акти, складені на станції П'ятихатки у заступника начальника станції ОСОБА_2, агентів з розшуку вантажу та багажу, змінних приймальників поїздів станції П'ятихатки.

При цьому, судом встановлено, що право підпису комерційних актів передбачено у робочих інструкціях приймальника поїздів ОСОБА_4, агента з розшуку вантажу та багажу ОСОБА_3 (наявні у матеріалах справи).

Таким чином, у даному конкретному випадку комерційний акт №456809/7 від 06.04.2018 підписано повноважними особами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 23.06.2018 у справі № 916/1993/17.

При цьому, п.10 Правил приймання вантажів до перевезень визначає, зокрема, що із зупинкою і розчіпленням вагонів зважуються вантажі: зернові, насіння, комбікорм і висівки, що перевозяться насипом; харчові в цистернах (олія, меляса тощо); картопля, овочі, баштанні культури, макуха, сіль харчова, метали всіх найменувань і лом кольорових металів, які перевозяться навалом.

При зважуванні зернових вантажів, насіння, комбікормів і висівок, олії, меляси та інших харчових вантажів маса тари вагонів може перевірятися відправником перед навантаженням і одержувачем після вивантаження.

При зважуванні решти зазначених у цьому параграфі вантажів маса тари вагонів може перевірятися один раз: відправником - перед навантаженням або одержувачем - після вивантаження.

Зважування на вагонних вагах інших вантажів провадиться із зупинкою вагонів без розчіплення або під час руху на вагонних вагах, призначених для цього способу зважування. Маса тари вагонів у цих випадках може прийматися за трафаретом на вагоні.

Згідно графи 20 «Найменування вантажу» залізничної накладної №34327262 вантажем значиться лом чорних металів код вантажу 316073 (графа 23).

Так, у п. 10 Правил приймання вантажів до перевезення зазначено, що із зупинкою і розчіпленням вагонів зважується лише лом кольорових металів.

Тобто, в даному пункті виокремлено лом кольорових металів, але не зазначено про лом чорних металів.

У зв'язку з чим суд зазначає, що в розумінні Правил приймання вантажів до перевезення лом чорних металів не входить в перелік вантажів, що зважуються із зупинкою і розчепленням вагонів, тому до спірних правовідносин повинні застосовуватись приписи п. 10 Правил приймання вантажів до перевезення, щодо інших вантажів, які зважуються із зупинкою вагонів без розчеплення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду Укарїни від 24.11.2016 у справі № 926/1341/15.

Відповідно до ст. 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Також, згідно із п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 р., якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі ст. 118 Статуту залізниць України.

За пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення (ст. 118 Статуту залізниць України).

Тож, на підставі ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України позивачем за неправильно зазначену у залізничній накладній № 34327262 масу вантажу нараховано відповідачу штраф у сумі 111 348, 00 грн., що становить 5-ти кратний розмір провізної плати - 22 269, 60 грн.

Крім того, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 12.04.2018 у справі № 904/10497/16 дійшов висновку, що застосування позивачем до відповідача штрафних санкцій у розмірі п'ятикратної всієї суми провізної плати, визначеної накладною, в зв'язку з невиконанням відправником зобов'язання зазначити в накладній вірну масу всього вантажу, який знаходився у вказаному вагону, відповідає як ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України, так і ч.2 ст.549 ЦК України.

Згідно пункту 6.1. Роз'яснення Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" № 04-5/601 від 29.05.2002 року, стаття 122 Статуту встановлює, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

У розгляді справ про стягнення цього штрафу господарським судам слід виходити з того, що неправильно вказаною має бути хоча б одна відомість; при цьому неправильне зазначення коду та адреси вантажоодержувача вважаються окремими порушеннями.

Підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту.

Пунктом 6.2. Роз'яснення Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" № 04-5/601 від 29.05.2002 року роз`яснено, що у застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Вищого господарського суду України від 08.11.2012 року у справі № 5006/23/117/2012; від 06.08.2014 року у справі №911/866/14.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено положення ст. 193 Господарського кодексу України та Статуту залізниць України, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 111 348, 00 грн. за неправильно зазначену масу вантажу.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмет Центр" (02099, м. Київ, вул. Приколійна, буд. 22, корпус А, ідентифікаційний код - 41187839) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний код - 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м.Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, 108, ідентифікаційний код - 40081237) 111 348 (сто одинадцять тисяч триста сорок вісім) грн. 00 коп. - штрафу за неправильно зазначену масу вантажу та 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. - судового збору

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя С. О. Щербаков