ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року

м. Київ

Справа № 915/220/13-г

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пєскова В.Г. - головуючий, Катеринчук Л.Й., Погребняка В.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Анісімової М.О.;

за участю представників:

Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» - Дробота Д.М., Дядюренка М.П.,

ліквідатор Українсько-німецького спільного підприємства «Алкор» арбітражний керуючий Козлов В'ячеслав Олександрович прийняв участь у судовому засіданні особисто;

розглянув касаційну скаргу ліквідатора Українсько-німецького спільного підприємства «Алкор» арбітражного керуючого Козлова В.О.

на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 01.08.2018

у складі колегії суддів: Аленіна О.Ю. (головуючий), Богатиря К.В., Таран С.В.

у справі за заявою Фізичної особи-підприємця Маловічко Григорія Анатолійовича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Герсал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Славутич»

до Українсько-німецького спільного підприємства «Алкор»

про визнання банкрутом.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Розгляд справи відбувається відповідно до положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції Закону від 22.12.2011 № 4212-VІ, чинній після 19.01.2013; далі - Закон про банкрутство).

Хронологія подій та опис фактів, встановлених судами першої та апеляційної інстанції

1. В провадженні Господарського суду Миколаївської області на стадії ліквідаційної процедури перебуває справа № 915/220/13-г про банкрутство Українсько-німецького спільного підприємства «Алкор» (далі - Українсько-німецьке СП «Алкор»).

2. Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 25.02.2013 порушено провадження у справі про банкрутство Українсько-німецького СП «Алкор» та введено процедуру розпорядження майном боржника.

3. Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 16.12.2013 затверджено реєстр вимог кредиторів, зокрема, визнано кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» у сумі 14 921 054, 62 грн та включено 1 398 424, 65 грн до четвертої черги реєстру вимог кредиторів, окремо внесено 13 522 629, 97 грн - вимоги, забезпечені заставою майна боржника.

4. Постановою Господарського суду Миколаївської області від 23.06.2015 припинено процедуру розпорядження майном Українсько-німецького СП «Алкор» та повноваження розпорядника майна - арбітражного керуючого Козлова В'ячеслава Олександровича, визнано боржника банкрутом, відкрито відносно Українсько-німецького СП «Алкор» ліквідаційну процедуру, ліквідатором Українсько-німецького СП «Алкор» призначено арбітражного керуючого Козлова В.О., здійснено інші процесуальні дії.

Подання заяви до суду

5. У вересні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - ПАТ «ПУМБ») звернулось до Господарського суду Миколаївської області зі скаргою на бездіяльність ліквідатора у справі про банкрутство Українсько-німецького СП «Алкор», в якій просило визнати протиправною бездіяльність ліквідатора боржника Українсько-німецького СП «Алкор» арбітражного керуючого Козлова В.О. у справі про банкрутство № 915/220/13-г, що полягають у неподанні позову про витребування майна від Наталії Сердюк або іншого позову про захист права власності боржника, невчиненні заходів щодо повернення у власність Українсько-німецького СП «Алкор» та у відання ліквідатора нерухомого майна, яке перебуває в іпотеці кредитора ПАТ «ПУМБ», а саме будівель та споруд за адресою: Запорізька область, м. Вільнянськ, провулок Алкорівський, 3 (перелік майна визначено у скарзі), а також невчинені ліквідатором дій щодо інвентаризації, оцінки та реалізації цього нерухомого майна. Також наведено прохання припинити повноваження ліквідатора боржника Українсько-німецького СП «Алкор» арбітражного керуючого Козлова В.О. у справі про банкрутство № 915/220/13-г та призначити у цій справі нового ліквідатора боржника з числа арбітражних керуючих у порядку, встановленому Законом про банкрутство.

6. В обґрунтування скарги ПАТ «ПУМБ» зазначало, що частина вимог банку до боржника є забезпеченими іпотекою нерухомого майна боржника відповідно до укладених між сторонами іпотечних договорів, відповідно до яких боржником передано в іпотеку банку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме будівлі та споруди за адресою Запорізька область, м. Вільнянськ, провулок Алкорівський, 3. Проте, як зазначає скаржник, у відповідності до даних, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, право власності на вказані об'єкти нерухомості у березні 2011 року було зареєстровано за фізичною особою Сердюк Наталією. Комітетом кредиторів боржника 15.03.2016 було вирішено витребувати від Наталії Сердюк перелічене вище нерухоме майно, яке є власністю боржника та знаходиться в іпотеці ПАТ «ПУМБ», шляхом подання позову до суду. Разом з тим, як стверджує заявник, ліквідатором не вчинено жодних дій щодо захисту права власності боржника на вказане вище нерухоме майно, зокрема, не здійснюються заходи щодо його повернення та реалізації для задоволення вимог забезпеченого кредитора ПАТ «ПУМБ», чим порушуються права та інтереси банку та самого боржника.

7. ПАТ «ПУМБ» також відзначало, що у порушення приписів частин першої-третьої статті 40 Закону про банкрутство ліквідатором, який знав про те, що нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці забезпеченого кредитора ПАТ «ПУМБ», було незаконно відчужено на користь третьої особи - Наталії Сердюк, не вчинено жодних дій в межах своїх повноважень щодо подання позову про витребування Українсько-німецьким СП «Алкор», як власником нерухомого майна, від Наталії Сердюк або подання іншого позову, спрямованого на захист права власності боржника та/або усунення перешкод у користуванні ним з боку Наталії Сердюк або інших осіб, у користуванні яких може знаходитися таке майно, оскільки такі позови відповідно до статей 386, 387, 388, 392 ЦК України можуть бути подані виключно власником, а не іпотекодержателем. Не вчинено будь-яких інших юридичних дій щодо повернення такого нерухомого майна у володіння та розпорядження боржника.

8. Як стверджував скаржник, ліквідатором не направлялися заяви в правоохоронні органи щодо протиправного відчуження/розтрати або заволодіння нерухомим майном іншими особами, не оскаржувалися в судовому або іншому порядку дії державних реєстраторів прав на нерухоме майно, які в порушення вимог статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» та пункту 3.5.7. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно здійснили реєстрацію права власності на зазначену іпотечну нерухомість за Наталією Сердюк за наявності в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна записів про обтяження заборони відчуження цього майна. Крім того, ліквідатор не звертався з позовом до суду від імені боржника про визнання правочину щодо відчуження іпотечного нерухомого майна недійсним та застосування наслідків такої недійсності тощо, не оскаржував акти органів місцевого самоврядування, які стали підставою для реєстрації права власності за Наталією Сердюк, не вживав заходів до інвентаризації такого майна, оприбуткування його за боржником та прийняття його у відання ліквідатора, не проводив оцінку такого нерухомого майна та це майно не виставлено на продаж за погодженням із забезпеченим кредитором - ПАТ «ПУМБ» - з метою задоволення вимог останнього у передбаченому Закону про банкрутство.

Розгляд справи судами

9. Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 15.05.2018 в задоволенні скарги ПАТ «ПУМБ» на бездіяльність ліквідатора Козлова В.О. відмовлено.

10. Ухвала суду мотивована з посиланням на приписи статей 40, 41, 98 Закону про банкрутство тим, що відчуження нерухомого майна боржника, яке передано в іпотеку банку, відбулось за два роки до порушення провадження у справі про банкрутство Українсько-німецького СП «Алкор», а тому, в силу приписів статті 20 Закону про банкрутство, у ліквідатора були відсутні підстави для звернення до суду із заявою про визнання правочину недійсним.

Також судом першої інстанції відзначено, що ПАТ «ПУМБ» у межах справи про банкрутство зверталось до Господарського суду Миколаївської області із позовом про визнання нікчемним правочину укладеного між банкрутом та Сердюк Наталією в частині відчуження нерухомого майна боржника, а саме будівель та споруд за адресою Запорізька область, м. Вільнянськ, провулок Алкорівський, 3, та застосування наслідків нікчемності правочину, повернення у власність банкрута даного нерухомого майна. Ухвалою суду першої інстанції, яка залишена без змін постановами судів апеляційної та касаційної інстанцій, у задоволенні заяви відмовлено у зв'язку із спливом строку позовної давності. Отже, на думку суду першої інстанції, за наявності позову скаржника, ліквідатор був позбавлений можливості подати до суду аналогічний позов, оскільки у відкритті провадження за таким позовом було б відмовлено у зв'язку із наявністю спору про той же предмет і з тих же підстав.

Не є, на думку суду першої інстанції, обґрунтованими й посилання скаржника на наявність рішення комітету кредиторів про витребування нерухомого майна боржника у Сердюк Наталії шляхом подання позовної заяви до суду, оскільки в Законі про банкрутство визначено вичерпний перелік повноважень комітету кредиторів, а в скарзі відсутні посилання на норму закону, яка б зобов'язувала ліквідатора подати позов до суду. Таким чином, за твердженням суду першої інстанції, рішення комітету кредиторів носять рекомендаційний характер та не можуть суперечити нормам законодавства.

Щодо посилань скаржника про ненаправлення заяв в правоохоронні органи судом першої інстанції зазначено, що у ліквідатора були відсутні визначені законодавством підстави для направлення таких заяв, оскільки майно було відчужено на підставі рішення власника майже за два роки до порушення справи про банкрутство. Також враховуючи, що на теперішній час право власності на іпотечне майно зареєстроване за Сердюк Наталією, а не за банкрутом, місцевий господарський суд вважає, що ліквідатор був позбавлений можливості вчиняти будь-які дії щодо інвентаризації, оцінки та продажу цього майна.

Також Господарським судом Миколаївської області зауважено, що за приписами частини восьмої статті 26 Закону про банкрутство право на звернення до господарського суду з клопотанням про припинення повноважень арбітражного керуючого та про призначення іншого арбітражного керуючого належить комітету кредиторів. Проте, такого клопотання від комітету кредиторів боржника не надходило.

11. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 01.08.2018 скасовано ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 15.05.2018. Скаргу ПАТ «ПУМБ» на бездіяльність ліквідатора задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ліквідатора боржника Українсько-німецького СП «Алкор» арбітражного керуючого Козлова В.О. у справі про банкрутство № 915/220/13-г, що полягають у неподанні позову про витребування майна від Наталії Сердюк або іншого позову про захист права власності боржника, невчиненні заходів щодо повернення у власність Українсько-німецького СП «Алкор» та у відання ліквідатора нерухомого майна, яке перебуває в іпотеці кредитора ПАТ «ПУМБ», а саме будівель та споруд за адресою: Запорізька область, м. Вільнянськ, провулок Алкорівський, 3 (цех з виробництва біодизелю з лабораторією інв. № 28 площею 416, 2 кв.м (літ. Б-2); склад для зберігання рапсу площею 184, 9 кв.м (літ. Ц); склад зберігання шрота рапсу площею 184, 6 кв.м (літ. Ч); торговий павільйон площею 60, 7 кв.м (літ. Ш); майстерня інв. № 2 площею 120, 9 кв.м (літ. Г); цех з виробництва пластикової тари та розливу, господарсько-побутовий корпус інв. №№ 4, 39 площею 515 кв.м (літ. А-2); склад готової продукції інв. № 15 площею 156, 9 кв.м (літ. В); цех з виробництва сиропу, компресорний цех інв. №№ 22, 25, 26 площею 226, 1 кв.м (літ. Н); склад для зберігання соняшника площею 233, 9 кв.м (літ. Ф); контрольна вагова соняшникової олії площею 25, 3 кв.м (літ. Х); склад для зберігання олії площею 72, 6 кв.м (літ. Н); цех розливу в склотару та склад готової продукції, цех розливу соняшникової олії та оцту інв. №№ 28, 29 площею 558, 3 кв.м (літ. Б, Б-2); цех з виробництва соняшникової олії інв. № 30 площею 266, 4 кв.м (літ. С-2); склад для зберігання насіння соняшника інв. № 31 площею 372, 2 кв.м (літ. Т); котельня інв. № 27 площею 135, 7 кв.м (літ. П); цех для гарячої фільтрації масла площею 77, 6 кв.м (літ. Р)).

Припинено повноваження ліквідатора Українсько-німецького СП «Алкор» арбітражного керуючого Козлова В.О у справі № 915/220/13-г.

Справу № 915/220/13-г направлено до Господарського суду Миколаївської області для призначення ліквідатора Українсько-німецького СП «Алкор» з числа арбітражних керуючих у порядку, встановленому Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Зобов'язано арбітражного керуючого Козлова В.О. виконувати повноваження ліквідатора Українсько-німецького СП «Алкор» до призначення Господарським судом Миколаївської області у встановленому законом порядку іншого ліквідатора.

12. У постанові суду апеляційної інстанції наведено такі мотиви.

Так, в ліквідаційній процедурі ліквідатор не повинен обмежуватись лише направленням запитів, а вживати й інших заходів щодо пошуку майна, що знаходиться у третіх осіб. Тобто, завданням ліквідатора є дійсний та належний пошук майна банкрута, а не лише констатація факту відсутності майна. У разі виявлення фактів незаконного відчуження майна, ліквідатор повинен вжити заходів з повернення його до ліквідаційної маси.

Матеріалами справи підтверджується, що право власності на майно боржника, яке було передано в іпотеку ПАТ «ПУМБ» відповідно до укладених між сторонами іпотечних договорів, а саме будівлі та споруди за адресою: Запорізька область, м. Вільнянськ, провулок Алкорівський, 3, було зареєстровано за фізичною особою Сердюк Наталією, без згоди на це іпотекодержателя.

При цьому, як встановлено Господарським судом Миколаївської області в ухвалі від 07.06.2017, яке залишена без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, правочин щодо передачі (відчуження) нерухомого майна, що є предметом іпотеки ПАТ «ПУМБ», оформлений актом приймання-передачі нерухомого майна, є нікчемним з моменту його вчинення та не створює жодних правових наслідків, у тому числі не призводить до переходу права власності від Українсько-німецького СП «Алкор» до Сердюк Наталії у зв'язку із порушенням сторонами приписів частини третьої статті 91 Закону України «Про іпотеку», яка передбачає, що іпотекодавець має право відчужувати предмет іпотеки виключно на підставі згоди іпотекодержателя. Однак, ПАТ «ПУМБ» такої згоди не надавало. Проте, судом відмовлено у задоволенні вимог банку у зв'язку із спливом строків позовної давності.

Частиною другою статті 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Отже, судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено безспірний факт нікчемності правочину щодо переходу права власності від Українсько-німецького СП «Алкор» до Сердюк Наталії, у зв'язку з чим такий правочин не має жодних юридичних наслідків та не призвів до переходу права власності до Сердюк Наталії.

З аналізу статей 386, 387, 388 Цивільного кодексу України, випливає, що позови щодо захисту права власності, витребування майна у особи, яка ним незаконно володіє, від недобросовісного набувача, мають подаватися саме власником такого майна.

Оскільки за приписами статті 41 Закону про банкрутство саме на ліквідатора, з дня його призначення, переходять права керівника (органів управління) юридичної особи - банкрута, то саме дана особа наділена повноваженнями щодо подання позовів про витребування майна із незаконного володіння.

Разом з цим, ліквідатором боржника не вжито та не вживалось жодних заходів щодо витребування майна боржника у особи, яка ним незаконно володіє, зокрема й шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

До того ж, ліквідатором не вчинено жодних дій щодо звернення в судовому порядку від імені боржника, як власника іпотечного майна, з позовом про оскарження акту органу місцевого самоврядування, зокрема, свідоцтва про право власності, який став правовою підставою для реєстрації права власності за Наталією Сердюк та оскарження в судовому поряду дій державного реєстратора прав на нерухоме майно, щодо внесення до Реєстру прав власності на нерухоме майно записів про право власності Наталії Сердюк на зазначену іпотечну нерухомість за наявності в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна записів про заборону відчуження цього майна.

Отже, ліквідатором не виконано своїх обов'язків, які передбачені приписами статті 41 Закону про банкрутство, зокрема, арбітражним керуючим Козловим В.О. не вжито жодних заходів спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

13. Разом з цим колегія суддів визнала необґрунтованою скаргу ПАТ «ПУМБ» в частині невчинення ліквідатором Козловим В.О. дій з інвентаризації, оцінки та реалізації майна, оскільки такі дії вчиняються лише щодо майна, яке фактично знаходиться у ліквідаційній масі, разом з цим на даний час спірне майно боржника до ліквідаційної маси не включено, що унеможливлює здійснення ліквідатором вказаних дій.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

14. 23.08.2018 ліквідатор Українсько-німецького СП «Алкор» арбітражний керуючий Козлов В.О. подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Одеського апеляційного господарського суду від 01.08.2018, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.05.2018 у справі № 915/220/13-г залишити в силі.

15. Посилання зроблені на неправильне застосування статей 20, 41, 98 Закону про банкрутство, статей 387, 388, 392 ЦК України з огляду на належне виконання обов'язків арбітражним керуючим Козловим В.О.

На думку скаржника, існують судові рішення в інших справах, які унеможливлюють подання відповідних позовів про повернення майна банкрута, яке знаходиться у Сердюк Наталії.

Також зазначається про неналежну оцінку судом апеляційної інстанції доводів скаржника.

Б. Доводи відзиву на касаційну скаргу.

16. 24.10.2018 від ПАТ «ПУМБ» до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому з посиланням на правильність застосування судом апеляційної інстанції норм права наведено прохання залишити без змін постанову Одеського апеляційного господарського суду від 01.08.2018.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи

і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

А. Щодо суті касаційної скарги

17. Як встановлено судами попередніх інстанцій, згідно рішення Загальних зборів учасників банкрута (протокол від 10.08.2010 № 14), останній передав за актом приймання-передачі у власність Наталії Сердюк нерухоме майно, у тому числі й те, яке є предметом іпотеки відповідно до укладених іпотечних договорів, а саме: цех з виробництва біодизелю з лабораторією інв. № 28 площею 416, 2 кв. м (літ. Б'-2); склад для зберігання рапсу площею 184, 9 кв. м (літ. Ц); склад зберігання шрота рапсу площею 184, 6 кв. м (літ. Ч); торговий павільйон площею 60, 7 кв. м (літ. Ш); майстерня інв. № 2 площею 120, 9 кв. м (літ. Г); цех з виробництва пластикової тари та розливу, господарсько-побутовий корпус інв. №№ 4, 39 площею 515 кв. м (літ. А-2); склад готової продукції інв. № 15 площею 156, 9 кв. м (літ. В); цех з виробництва сиропу, компресорний цех інв. № 22, 25, 26 площею 226, 1 кв. м (літ. Н); склад для зберігання соняшника площею 233, 9 кв. м (літ. Ф); контрольна вагова соняшникової олії площею 25, 3 кв. м (літ. X); склад для зберігання олії площею 72, 6 кв. м (літ. Н'); цех розливу в склотару та склад готової продукції, цех розливу соняшникової олії та оцту інв. № 28, 29 площею 558, 3 кв. м (літ. Б, Б-2); цех з виробництва соняшникової олії інв. № 30 площею 266, 4 кв. м (літ. С-2); склад для зберігання насіння соняшника інв. № 31 площею 372, 2 кв. м (літ. Т); котельня інв. № 27 площею 135, 7 кв. м (літ. П); цех для гарячої фільтрації масла площею 77, 6 кв. м (літ. Р).

18. Із інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 24.11.2015 р. вбачається, що спірне майно зареєстроване за Наталією Сердюк 17.03.2011 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.03.2011 серії САЕ № 267357.

19. Предметом скарги, що розглядалася судами у даній справі, є бездіяльність ліквідатора банкрута, що полягає у не поданні позову про витребування майна від Наталії Сердюк або іншого позову про захист права власності боржника, не вчиненні заходів щодо повернення у власність банкрута та у відання ліквідатора нерухомого майна, яке перебуває в іпотеці скаржника, а також не вчинені ліквідатором дій щодо інвентаризації, оцінки та реалізації цього нерухомого майна.

Задовольняючи скаргу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено безспірний факт нікчемності правочину щодо переходу права власності від Українсько-німецького СП «Алкор» до Сердюк Наталії, у зв'язку з чим такий правочин не має жодних юридичних наслідків та не призвів до переходу права власності до Сердюк Наталії, а тому скарги спростування майнових дій щодо передачі майна з балансу одного комунального підприємства на баланс іншого комунального підприємства за рішенням органу місцевого самоврядування, прийнятим ним у межах своїх повноважень. Відтак, це зумовлювало вжиття ліквідатором банкрута заходів щодо витребування майна боржника у особи, яка ним незаконно володіє, зокрема й шляхом звернення до суду з відповідним позовом. Однак, арбітражним керуючим Козловим В.О. це не було здійснено.

20. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції у зв'язку з наступним.

21. Повноваження ліквідатора та його обов'язки в ліквідаційній процедурі передбачені статтею 41 Закону про банкрутство.

Так, ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрутом; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу, вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб, тощо.

22. Статтею 98 Закону про банкрутство визначено, що арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов'язаний неухильно дотримуватися вимог законодавства; здійснювати заходи щодо захисту майна боржника; виконувати інші повноваження, передбачені законодавством про банкрутство. Під час реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов'язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов'язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство.

23. Як встановлено судами, що право власності на майно боржника, яке було передано в іпотеку ПАТ «ПУМБ», відповідно до укладених між сторонами іпотечних договорів, а саме будівлі та споруди за адресою: Запорізька область, м. Вільнянськ, провулок Алкорівський, 3, було зареєстровано за фізичною особою Сердюк Наталією, без згоди на це іпотекодержателя.

24. При цьому, ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 07.06.2017, залишеною без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, встановлено, що правочин щодо передачі (відчуження) нерухомого майна, що є предметом іпотеки ПАТ «ПУМБ», оформлений актом приймання-передачі нерухомого майна, є нікчемним з моменту його вчинення та не створює жодних правових наслідків, у тому числі не призводить до переходу права власності від Українсько-німецького спільного підприємства «Алкор» до Сердюк Наталії у зв'язку із порушенням сторонами приписів частини третьої статті 9 Закону України «Про іпотеку», яка передбачає, що іпотекодавець має право відчужувати предмет іпотеки виключно на підставі згоди іпотекодержателя, який відповідної згоди у цих правовідносинах не надавав.

25. Оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено безспірний факт нікчемності правочину щодо переходу права власності від Українсько-німецького СП «Алкор» до Наталії Сердюк, у зв'язку з чим такий правочин не має жодних юридичних наслідків та не призвів до переходу права власності до Сердюк Наталії, а відповідно ліквідатором Українсько-німецького СП «Алкор» арбітражним керуючим Козловим В.О. як особою, що виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута, не вжито заходів щодо подачі позову про захист права власності, витребування майна у особи, яка ним незаконно володіє, тобто щодо повернення майна банкрута, яке знаходиться у третіх осіб, то суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про невиконання ліквідатором Українсько-німецького СП «Алкор» арбітражним керуючим Козловим В.О. своїх обов'язків, які передбачені положеннями статті 41, 98 Закону про банкрутство.

Тому вірно було таку бездіяльність визнано судом протиправною.

26. Доводи скаржника про неправильне застосування статей 387, 388, 392 ЦК України, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на правову позицію, висловлену у постановах Верховного Суду України від 07.11.2012 у справі № 6-107цс12, від 04.12.2012 у справі № 26/133, від 29.04.2015 у справі № 903/134/13-г, згідно з якою у разі, якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього майна сумнівів або претензій з боку третіх осіб, то відповідно до статті 392 ЦК України, права такої особи підлягають захисту шляхом визнання права власності на належне цій особі майно. Суд погоджується з такою усталеною правовою позицією Верховного Суду України та не вбачає правових підстав від неї відступати.

Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 05.07.2018 у справі № 910/16594/15.

27. Викладене вище цілком спростовує також доводи скаржника про неможливість подачі віндикаційного позову з огляду на існування судових рішень в інших справах.

28. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

29. Колегія суддів вважає, що в цій справі скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду апеляційної інстанції.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

30. Таким чином, оскільки оскаржена постанова суду апеляційної інстанції ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги ліквідатора Українсько-німецького спільного підприємства «Алкор» арбітражного керуючого Козлова В.О. і про залишення без змін постанови Одеського апеляційного господарського суду від 01.08.2018 у справі № 915/220/13-г.

В. Висновки про правильне застосування норм права

31. Оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено безспірний факт нікчемності правочину щодо переходу права власності від Українсько-німецького СП «Алкор» до Наталії Сердюк, у зв'язку з чим такий правочин не має жодних юридичних наслідків та не призвів до переходу права власності до Сердюк Наталії, а відповідно ліквідатором Українсько-німецького СП «Алкор» арбітражним керуючим Козловим В.О. як особою, що виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута, не вжито заходів щодо подачі позову про захист права власності, витребування майна у особи, яка ним незаконно володіє, тобто щодо повернення майна банкрута, яке знаходиться у третіх осіб, то суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про невиконання ліквідатором Українсько-німецького СП «Алкор» арбітражним керуючим Козловим В.О. своїх обов'язків, які передбачені положеннями статті 41, 98 Закону про банкрутство. Тому вірно було таку бездіяльність визнано судом протиправною.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 300, 301, пунктом 1 частини першої статті 308, статтями 309, 315 ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу ліквідатора Українсько-німецького спільного підприємства «Алкор» арбітражного керуючого Козлова В.О залишити без задоволення.

2. Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 01.08.2018 у справі № 915/220/13-г залишити без змін.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Г. Пєсков

Судді Л.Й. Катеринчук

В.Я. Погребняк