ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" грудня 2018 р. Cправа № 902/698/18

Суддя Господарського суду Вінницької області Колбасов Ф.Ф., розглянувши в судовому засіданні матеріали справи

за позовом:Приватного підприємства "Поділля-Агрохімсервіс" (24240, Вінницька область, Томашпільський район, смт. Вапнярка, вул. Незалежності, 233)

до:Селянського (фермерського) господарства "Оріон" (24123, Вінницька область, Чернівецький район, с. Борівка вул. Дружби, 13)

про стягнення 114 011,13 грн.

За участю секретаря удового засідання ОСОБА_1

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_2 - згідно ордеру серія ВН № 062111 від 06.10.2018 р., довіреності № 627 від 06.10.2018 р.

відповідача: не з"явився.

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство "Поділля-Агрохімсервіс" звернулося до Господарського суду Вінницької області із позовом до Фермерського господарства "Оріон" про стягнення 114 011, 13 грн., з яких: 71 400, 00 грн. - основного боргу, 2836, 44 грн. - 25% річних, 4074, 69 грн. - пені, 35 700, 00 грн. - штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань щодо проведення розрахунків за засоби захисту рослин та насіння, поставлені відповідно до договору поставки № 77-2018 від 10.04.2018 р.

Ухвалою суду від 31.10.2018 р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/698/18 за правилами спрощеного позовного провадження. Справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 27.11.2018 р.

22.11.2018 р. до суду надійшла заява позивача про відмову від частини позовних вимог, згідно якої позивач відмовився від позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 71400,00 грн., в зв"язку з оплатою відповідачем боргу.

Разом з тим, в зв'язку із перебуванням судді Колбасова Ф.Ф. на лікуванні, судове засідання, призначене на 27.11.2018 р. не відбулось.

Ухвалою від 03.12.2018 р. розгляд справи було призначено на 17.12.2018 р.

На визначену судом дату - 17.12.2018 р. з'явився представник позивача.

Відповідач правом участі в засіданні суду не скористався, визначених ухвалами суду від 31.10.2018 р., 03.12.2018 р. документів не надав. Пояснення причин невиконання вимог суду в матеріалах справи також відсутні. Про час, місце та дату розгляду справи суд відповідача повідомляв завчасно та належним чином - ухвалою суду від 03.12.2018 р.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що ухвалами від 31.10.2018 р., від 03.12.2018 р. явка представників сторін не визнавалася обов"язковою.

Частиною першою ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від відповідача щодо відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Подальше ж відкладення розгляду справи призведе до затягування судового процесу і є порушенням приписів статті 42 ГПК України, зокрема, стосовно виявлення поваги до суду та до інших учасників судового процесу; сприяння своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; з'являтися в судове засідання за викликом суду; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Крім того, неявка представника відповідача не є перешкодою для розгляду справи.

У зв'язку з вищезазначеним, справа розглядається у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з урахуванням заяви про відмову від позову в частині стягнення основного боргу.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

10.04.2018 р. між позивачем (в договорі - "Постачальник") та відповідачем (в Договорі - "Покупець") було укладено договір поставки № 77-2018 на умовах розстрочення платежів.

Згідно з предметом даного Договору, Постачальник зобов'язується передати в строки, визначені Договором, у власність Покупця продукцію виробничо - технічного призначення (далі - Товар), а Покупець зобов'язується прийняти Товар та оплатити його вартість в порядку та на умовах, визначених Договором. Найменування Товару, його кількість та асортимент, ціна за одиницю та загальна вартість Товару, порядок та термін оплати, термін та базис поставки Покупцю, а також інші умови, визначені в Договорі та в специфікаціях (додатках) до Договору, які є невід'ємною частиною даного Договору (п.п.1.1, 1.2. Договору).

Вартість (ціна) Товару вказана у специфікаціях (додатках) до Договору. Ціна Договору дорівнює загальній вартості (ціні) Товару, що передається та буде передана за цим Договором (п.2.1. Договору).

Оплата за поставлений Товар здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошовий коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, або за письмовою згодою Постачальника, шляхом видачі (передачі) векселя (векселів), які Постачальник погодиться прийняти в розрахунок за Товар. Покупець, здійснюючи оплату за товар, зобов'язаний вказувати у призначенні платежу вид товару, що оплачується ("за насіння"), реквізити (номер і дату) цього Договору, а також реквізити (номер і дату) Специфікації до Договору (накладної, якщо Специфікація не була підписана). (п. 2.2. Договору).

Згідно п.п.3.1, 3.2 Договору Товар постачається на умовах ЕХW (Інкотермс 2010). термін поставки Товару Покупцю вказаний в Специфікація до Договору.

Відповідно до п.4.4. Договору Покупець зобов"язаний оплатити вартість (ціну) Товару в термін та на умовах, що вказані в Договорі та в додатку до Договору. Оплата вважається проведеною з дня надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

Договір укладений в двох автентичних екземплярах, по одному для кожної Сторони і мають однакову силу. Додатки до Договору є його невід'ємною частиною. Сторони підтверджують розуміння всіх умов Договору. У випадку наявних спорів при розрахунках пріоритет має роз'яснення Постачальника (п. 6.1. Договору).

До Договору поставки № 77-2018 від 10.04.2018 р. на умовах розстрочення платежів сторони підписали Специфікацію № 1 та Специфікацію № 2.

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачеві, а останній прийняв товар на загальну суму 108 600, 00 грн.

Так, по Специфікації № 1 позивачем поставлено відповідачу, а останнім прийнято товар - насіння соняшнику ОСОБА_1 2, в кількості 10 мішків та насіння кукурудзи ЕС Сенсор в кількості 20 мішків, на загальну суму 102 000, 00 грн., з терміном оплати: до 13.04.2018 р. - 30 600,00 грн., до 01.09.2018 р. - 71 400, 00 грн.

Вказане стверджується видатковою накладною № ПА0000215 від 10.04.2018 р. на суму 102 000,00 грн., довіреністю № 24 від 10.04.2018 р. на ОСОБА_3

По Специфікації № 2 позивачем поставлено відповідачу, а останнім прийнято товар - ЗЗР Діміпрід ВГ інсектицид в кількості 5, 5 кг., на суму 6600, 00 грн., з терміном оплати: до 03.05.2018 р. - 6600,00 грн.

Вказане стверджується видатковою накладною № ПА - 0000506 від 02.05.2018 р. на суму 6600,00 грн., довіреністю № 44 від 02.05.2018 р. на ОСОБА_4

При цьому суд зважає, що в матеріалах справи відсутні будь - які претензії відповідача щодо якості товару.

Позивачем виставлено відповідачу рахунки - фактури № ПА-0000172 від 10.04.2018 р. на суму 30 600, 00 грн., № ПА - 0000286 від 02.05.2018 р. на суму 6600 грн., № ПА - 0000616 від 17.09.2018 р. на суму 71 400, 00 грн.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем до подачі позову проведено часткові розрахунки за Договором на загальну суму 37 200, 00 грн., що стверджується платіжними дорученнями № 38 від 10.04.2018 р. на суму 30 600, 00 грн., № 285 від 02.05.2018 р. на суму 6 600, 00 грн.

Несплата відповідачем 71 400, 00 грн. за отриманий від позивача товар стала причиною звернення позивача до суду.

Таким чином, на момент подачі позову до суду, основний борг відповідача перед позивачем за поставлений товар становив 71 400, 00 грн.

Після подачі позову, 14.11.2018 р. відповідач сплатив позивачу борг в сумі 71 400, 00 грн., що стверджується платіжним дорученням № 738 від 14.11.2018 р.

22.11.2018 р. до суду надійшла заява позивача про відмову від частини позовних вимог, згідно якої позивач відмовився від позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 71400, 00 грн., в зв"язку з оплатою відповідачем боргу.

Частинами 1, 3 ст.191 ГПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст.191 ГПК України суд не приймає відмову позивача від позову визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Пунктом 4 ч.1 ст.231 ГПК України передбачено, якщо позивач відмовився від позову і його відмову прийнято господарським судом, господарський суд закриває провадження у справі.

Дослідивши заяву про відмову від позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 71 400,00 грн., яка підписана представником позивача ОСОБА_2, суд вважає, що вказана заява не суперечить чинному законодавству і не порушує права та охоронювані законом інтереси особи, яку він представляє.

Наслідки закриття провадження у справі, передбачені ч. 3 ст. 231 ГПК України, про те, що у разі закриття провадження повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав не допускається, головуючим у справі роз'яснені представнику позивача у судовому засіданні та йому зрозумілі.

Суд вважає за можливе закрити провадження у справі в частині стягнення 71 400, 00 грн. боргу згідно п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст.655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини першої статті 222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом .

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Згідно ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

За порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивачем заявлено до стягнення 35 700, 00 грн. - штрафу, 2836, 44 грн. - 25% річних, 4074, 69 грн. - пені за період прострочення з 02.09.2018 р. по 29.10.2018 р. (в тому рахунку: 342, 33 грн. - пені за період з 02.09.2018 р. по 06.09.2018 р. та 3732, 36 грн. - пені за період з 07.09.2018 р. по 29.10.2018 р.).

Згідно ч.1 ст. 612 Цивільного кодексуУкраїни, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання, згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.3 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст. 546 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 5.2. Договору визначено, що Покупець несе відповідальність за затримку в оплаті за отриманий Товар, сплачуючи при цьому пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від розміру простроченої суми за кожен день прострочення та штраф.

За домовленістю сторін штраф обчислюється у відсотках в розмірі: 10% від невиконаного зобов'язання до 10 календарних днів; 30% - до 20 днів; 50% - до 30 та більше днів. Під невиконаним зобов'язанням вважається прострочення оплати за товар згідно умов Договору та специфікацій до Договору (п. 6.2. Договору).

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 5.3. Договору Сторони визначили, що в разі прострочення виконання грошового зобов'язання по оплаті вартості Товару Покупець сплачує на користь Постачальника відсотки за неправомірне користування чужими грошовими коштами в розмірі 25% річних з простроченої суми.

Таким чином, суд вважає, що вимоги щодо стягнення пені, штрафу та 25% річних є правомірними, оскільки відповідають умовам укладеного договору та чинному законодавству.

Перевіркою, за допомогою програми "ЛІГА ЗАКОН", правильності наданого позивачем розрахунку пені, штрафу та 25% річних за визначені в розрахунку періоди, судом не виявлено помилок, в зв'язку з чим вказані вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Приписами статей 73, 74, 76, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Всупереч наведеним вище нормам відповідач не подав до суду доказів в спростування позовних вимог щодо стягнення 2836, 44 грн. - 25% річних, 4074, 69 грн. - пені, 35 700, 00 грн. - штрафу.

Також, в позовній заяві, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 5000,00 грн. - витрат на послуг адвоката.

Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

За змістом ч.3 ст.4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро (організаційні форми адвокатської діяльності).

Як вбачається з матеріалів справи, 06.10.2018 р. між позивачем (за договором - "Замовник") та адвокатом ОСОБА_2 (за договором - "Виконавець") укладено договір № 0610-2018 про надання правової допомоги.

Згідно з предметом даного Договору Замовник замовляє і оплачує, а Виконавець надає правову допомогу з підготовки документів, здійснення перемовин з метою мирного врегулювання конфлікту, підготовки вимоги (претензії), позовної заяви, здійснення розрахунків та з юридичного супроводу розгляду справи з Господарському суді Вінницької області за позовом Клієнта до СФГ "Оріон" (Боржник) з приводу невиконання договірних зобовязань Боржником по Договору поставки № 77-2018 на умовах розстрочення платежів від 10.04.2018 р.

Відповідно до п. 5.1. Договору за правову допомогу, передбачену п.2.1. даного Договору Клієнт сплачує Адвокату винагороду (гонорар) в розмірі 5 000 грн.

Гонорар оплачується протягом 5-ти днів з моменту підписання даної Угоди (п.5.2. Договору).

Відповідно до свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 521 від 27.11.2006р. ОСОБА_2 має право на заняття адвокатською діяльністю на підставі рішення Вінницької обласної кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури № 11 від 27.11.2006р.

Надання адвокатом позивачу юридичних послуг на суму 5 000 грн. підтверджується актом здачі - приймання наданих послуг від 29.10.2018 р., описом наданих юридичних послуг (виконаних робіт) та понесених витрат адвокатом.

Факт проведення позивачем розрахунку за надані послуги підтверджується платіжним дорученням № 3140 від 29.10.2018р. на суму 5000, 00 грн.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд враховує, що факт представництва адвокатом ОСОБА_2 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, в тому числі ордером серії ВН № 062111 від 06.10.2018 р., позовною заявою, письмовою заявою, наданими від імені позивача. Адвокат ОСОБА_2 приймав участь у судовому засіданні від імені позивача, що зафіксовано у протоколі судового засідання по справі № 902/698/18 від 17.12.2018р.

З огляду викладене, беручи до уваги факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а також те, що сума зазначених витрат підтверджується матеріалами справи та враховуючи, що відповідачем в порядку, визначеному п. 5 ст. 126 ГПК України не подано суду клопотання про їх зменшення, суд дійшов висновку про необхідність покладення зазначених витрат на відповідача в сумі заявленій позивачем.

Зважаючи на наведене вище, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з розподілом судових витрат за правилами п.2 ч.1 ст.129 ГПК України (судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог).

Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 191, п. 4 ч. 1 ст. 231, ст.ст. 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути Селянського (фермерського) господарства "Оріон" (24123, Вінницька область, Чернівецький район, с. Борівка вул. Дружби, 13, ) на користь Приватного підприємства "Поділля-Агрохімсервіс" (24240, Вінницька область, Томашпільський район, смт. Вапнярка, вул. Незалежності, 233, ) 2836, 44 грн. - 25% річних, 4074, 69 грн. - пені, 35 700, 00 грн. - штрафу, 658, 54 грн. - витрат по сплаті судового збору та 5 000, 00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу.

3. Провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 71 400, 00 грн. основного боргу - закрити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 22 грудня 2018 р.

Суддя Колбасов Ф.Ф.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (24240, Вінницька область, Томашпільський район, смт. Вапнярка, вул. Незалежності, 233)

3 - відповідачу (24123, Вінницька область, Чернівецький район, с. Борівка вул. Дружби, 13)