ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" грудня 2018 р.          Cправа № 902/453/18

Господарський суд Вінницької області у складу судді Матвійчука Василя Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного підприємства «Фенікс Агро»

(вул. Гонти, 3, м. Умань, Черкаська обл., 20302)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна-Т»

(вул. Соборна, 91, смт. Тростянець, Тростянецький р-н., Вінницька обл., 24300)

про стягнення 30 213,60 грн. збитків

за участю секретаря судового засідання Незамай Д.Д.,

представників сторін:

представників сторін не з’явились

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Фенікс Агро» звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна-Т» 30 213,60 грн. збитків.

Відповідно до ч. 1 п. 16.1. Порядку автоматизованого розподілу судових справ в Господарському суді Вінницької області, здійсненого автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.08.2018, вказану справу розподілено судді Тісецькому С.С.

Ухвалою суду від 03.08.2018 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/453/18 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22.08.2018.

За заявою судді Тісецького С.С. від 20.08.2018 № 902/453/18/1049/18, на підставі ч.2 п. 16.1 Порядку автоматизованого розподілу судових справ в Господарському суді Вінницької області, здійснено повторний автоматизований розподіл справи №902/453/18.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2018 справу № 902/453/18 розподілено судді Матвійчуку В.В.

Ухвалою суду від 22.08.2018 справу №902/453/18 прийнято до свого провадження суддею Матвійчуком В.В. Розгляд справи почато спочатку та призначено підготовче засідання на 22 серпня 2018 року.

Ухвалою суду від 22.08.2018 підготовче засідання відкладено на 04.10.2018.

Ухвалою суду від 04.10.2018 продовжено строк підготовчого провадження у справі №902/453/18 на 30 днів. Підготовче засідання відкладено на 20.11.2018.

При розгляді справи 20.11.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті на 12.12.2018.

На визначену судом представники сторін не з’явились, пояснень причин неявки суду не повідомили. Клопотань про розгляд справи 12.12.2018 за відсутності представників сторін до суду не надходило. При цьому суд зважає, що про час та місце розгляду справи сторін було повідомлено завчасно та належним чином, ухвалою суду, яка направлена рекомендованою кореспонденцією.

З урахуванням неявки учасників справи суд зважає на положення ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якою передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В порядку ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

У судовому засіданні 12.12.2018 прийнято судове рішення.

Стислий виклад позицій учасників судового процесу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач посилається на наступне. Так, в межах укладеного між Сторонами Договору поставки № 24/04/18 від 24.04.2018 Відповідач поставив Позивачу товар в кількості 39,44 тон. Отриманий товар, в межах двосторонньої домовленості з ТОВ «Нібулон» був поставлений на філію Новоодеська ТОВ СП «Нібулон», де лабораторією останнього було встановлено, що якість ввезеної продукції не відповідає показникам ГОСТ 7169-66 зерна пшениці. Оскільки товар не відповідав якісним показникам ТОВ «Нібулон» відмовилося від прийняття товару, і означений товар було повернуто Відповідачу, та направлено на його адресу листа про повернення коштів за даний товар. Відповідач, в свою чергу, повернув перераховані кошти, чим підтвердив, що ним було порушено зобов’язання за Договором в частині поставки товару належної якості. Даний товар було повернуто автомобілями Перевізника відповідно до Договору перевезення вантажів автомобільним транспортом № 22012018-2 від 22.01.2018., укладеного між Позивачем та ТОВ «Тесла 737», і вартість послуг перевезення склала 30213,60 грн.

Відповідно до п. 7.3.7. Договору поставки, Відповідач зобов’язаний на протязі 3 (трьох) банківських днів з моменту пред’явлення письмової вимоги, відшкодувати документально підтверджені витрати вартості транспортних послуг (простою).

29.05.2018 Позивачем було направлено на адресу відповідача претензію про відшкодування збитків понесених за транспортні послуги, яка повернута відділенням поштового зв’язку за закінченням терміну зберігання.

Відтак, за доводами Позивача, Відповідач знав про наявність претензії, проте не вчинив жодних дій, направлених на її отримання та виконання.

Бездіяльність Відповідача слугувала підставою звернення з позовом до суду про відшкодування завданих збитків понесених за транспортні послуги.

Відповідач у відзиві заперечує проти позову посилаючись на відсутність заборгованості по даних бухгалтерському обліку підприємства. Стверджує, що грошові кошти в розмірі 206 779,74 грн, згідно листа Позивача, були повернуті останньому, і відповідно обопільно підписаного до акту звірки взаєморозрахунків за період з 01.04.2018 по 13.08.2018 заборгованість відсутня.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

24.04.20148 між Приватним підприємство «Фенікс Агро» (Позивач, за Договором Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Україна – Т» (Відповідач, за Договором Постачальник) укладено Договір поставки № 24/4/18. (надалі Договір)

Згідно з предметом Договору Постачальник, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, зобов’язується передавати у власність (поставляти), а Покупець приймати та оплачувати: зернові культури (Надалі Товар), найменування, кількість, якість, умови та строки поставки ціна за одиницю та загальна вартість якого зазначається у специфікації(ях) та/або видатковій(их) накладній(их), які являються невід’ємними частинами даного Договору.

Поставка Товару здійснюється як однією, так і декількома партіями відповідно до специфікацій. Під партією Товару Сторони розуміють кількість Товару, на яку оформлена одна видаткова накладна та/або ТТН. (п. 1.3. Договору)

Пунктом 2.3. Договору визначено, що якість Товару має відповідати чинним в Україні ДСТУ, які регламентують показники якості відповідного Товару та цілям його використання. Сторони можуть домовитись про додаткові вимоги до якості, які вказуються в підписаних специфікаціях та/або видаткових накладних.

Ціни за одиницю та загальна вартість Товару погоджується Сторонами і вказується у специфікаціях. Сторони дійшли згоди, що визначена сторонами Договору ціна є звичайною в розумінні Податкового кодексу України та яка звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін. (п. 3.1. Договору)

Оплата кожної партії Товару здійснюється на умовах обумовлених Сторонами та зазначених у Специфікаціях. (п. 3.3. Договору)

Строк і умови поставки зазначаються у специфікації, які обумовлюються сторонами на кожну поставку партії Товару. (п. 4.1. Договору)

Погодження поставки партії Товару здійснюється на підставі Заявок Покупця переданих за допомогою електронної пошти на електронну адресу зазначену в п.п. 11.10 п.11 даного Договору у вигляді електронного листа. (п. 4.2. Договору)

Постачальник зобов’язується надати Товар в асортименті, за кількістю та якістю згідно специфікації та видаткової накладної в день узгоджений сторонами в Заявці. (п. 5.1. Договору)

Товар приймається Покупцем у пункті прийому, адреса якого зазначена у специфікації. (п. 5.2. Договору)

Відповідно до п. 5.6. Договору Постачальник зобов’язаний сформувати зразок Товару з партії що відвантажується у кількості необхідній для проведення лабораторного аналізу. Вказаний зразок упаковується і запломбовується та передається уповноваженій особі Покупця разом з двома примірниками Акту відбору зразків продукції підписаного особа Сторонами.

У разі відмови Постачальника у формуванні зразка Товару, кінцеві результати по якості Товару приймаються Постачальником згідно результатам лабораторії при прибутті Товару з точки розвантажування. (п. 5.6. Договору)

За змістом п. 5.8. Договору приймання Товару по якості здійснюється згідно Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості, затвердженої постановою Держарбітражу при раді Міністрів СРСР від 25.04.1996 №П-7.

У разі лабораторного підтвердження невідповідності Товару по якості Покупець має право повернути такий неякісний Товар та вимагати повернення попередньої оплати та відшкодування завданих збитків.

Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками обох Сторін, скріплення печатками, та діє до 31 грудня 2018 року, однак припиняє свою дію не раніше повного виконання Сторонами своїх зобов’язань по даному Договору.

Специфікацією № 1 від 24.04.2018 до Договору Сторони визначили істотні умови поставки: найменування Товару (пшениця 3-й клас), одиницю виміру (тонна), кількість (350), ціну з ПДВ, грн (5440,00), суму з ПДВ, грн (1 904 000,00), базис поставки (FCA; пункт поставки: Вінницька область, смт. Тростянець) та якість Товару.

Пунктом 6 Специфікації передбачено, що оплата Товару здійснюється на умовах100% оплати вартості партії Товару по факту завантаження транспортного засобу Покупця та за умова, якщо Постачальник гарантує реєстрацію податкової накладної в ЄРПН протягом 5 9пяти) календарних днів з моменту такої оплати та надасть Покупцеві копію зареєстрованої податкової накладної і квитанцію про її реєстрацію в ЄРПН. Спосіб оплати Товару Покупцем: безготівковий розрахунок шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника.

Відповідач, згідно товарно-транспортної накладної № 626495 від 27.04.2018 поставив Позивачу Товар у кількості 39,44 тонн.

Як стверджує Позивач, отриманий від Відповідача Товар Позивачем оплачено, та в рамках двосторонньої домовленості з ТОВ «Нібулон» був поставлений автомобілями Перевізника на філію Новоодеська ТОВ СП «Нібулон», за адресою: Миколаївська область, м. Нова Одеса, де лабораторією ТОВ СП «Нібулон» було встановлено, що якість ввезеної продукції в кількості 39,44т. не відповідає показникам ГОСТ 7169-66 зерна пшениці: а саме, запах непритаманний здоровому зерну, наявність шкідників. У зв’язку з цим, ТОВ СП «Нібулон» відмовлено у прийнятті поставленого Товару.

Даний Товар було повернуто Позивачем Відповідачу за накладною № 273 від 01.05.2018, після чого направлено Відповідачу лист № 2322 від 07.05.2018 щодо повернення перерахованих коштів за Товар.

Як свідчать матеріали справи, Відповідач за платіжним дорученням 543 від 08.05.2018 повернув Позивачу грошові кошти в сумі 206 779,74 грн.

В підтвердження поставки відповідачем Товару неналежної якості Позивачем надано: Акт повернення зерна № 11 від 28.04.2018, Акт відбору проб зерна для спільного визначення якості від 03.05.2018, акт розгляду спірних питань № 5 від 31.05.2018 та картку аналізу зерна б/н від 31.05.2018.

Разом з тим, з метою перевезення Товару, між Позивачем та ТОВ «Тесла 737» 22.01.2018 укладено договір № 22012018-2 перевезення вантажів автомобільним транспортом, за умовами якого Позивач, як Замовник доручає, а ТОВ «Тесла 737» як Перевізник бере на себе обов’язок здійснювати на підставі письмових заявок Замовника перевезення на експедицію вантажів, заявлених Замовником до перевезення, автомобільним транспортом на території України.

Згідно Договору перевезення Перевізником було повернуто Товар неналежної якості Відповідачу, за результатами якого складено акт здачі-приймання виконаних робіт № ОУ-0000949 від 03.05.2018 та виставлено Позивачу рахунок-фактуру № СФ-0000949 від 03.05.2018 на суму 30213,60 грн.

Позивач, відповідно до платіжних доручень № 20487 від 08.05.2018 та № 21480 від 04.06.2018 перерахував перевізнику – ТОВ «Тесла 737» 30 213,60 грн за транспортні послуги.

29.05.2018 Позивачем направлено лист претензію № 2371 від 11.05.2018 на адресу Відповідача з вимогою про відшкодування збитків понесених за транспортні послуги, яка останнім не отримана, та повернута відділенням поштового зв’язку за закінченням встановленого терміну зберігання.

Посилаючись на невиконання Відповідачем умов Договору поставки щодо поставки Товару належної якості, керуючись п. 7.3.7 даного Договору, Позивач заявляє до стягнення з Відповідача 30 213,60 грн збитків.

Оцінивши докази, долучені до матеріалів справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. ст. 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо усіх умов договору та є обов'язковим до виконання.

За приписами ст. ст. 509, 526 ЦК України, статей 173, 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 264 ГК України, матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб'єктів господарювання, здійснюються суб'єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу.

Законодавством можуть бути передбачені особливості поставки окремих видів продукції виробничо-технічного призначення або виробів народного споживання, а також особливий порядок здійснення поставки продукції для пріоритетних державних потреб.

Основні вимоги щодо укладення та виконання договорів поставки встановлюються цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством (ч. 2 ст. 267 ГК України).

Відповідно до частини 1 статті 268 Господарського кодексу України, якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів.

Частиною 4 cтатті 673 ЦК України визначено, що якщо законом встановлено вимоги, щодо якості товару, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, який відповідає таким вимогам.

В силу ст. 674 ЦК України, відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ст. 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару.

Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред'явлені до продавця або виготовлювача товару.

Положення цієї статті застосовуються, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншим законом.

Згідно ч. 1 ст. 679 Цивільного кодексу України, продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили (ч. 2 ст. 679 Цивільного кодексу України).

28.04.2018 лабораторією ТОВ СП «Нібулон» складено Акт № 11 повернення зерна. Підставою повернення визначено: якість ввезеною продукції не відповідає показникам: запах не властивий здоровому зерну.

Відповідно до Акту відбору проб зерна для спільного визначення якості від 03.05.2018, ТОВ «Дистрибуційна компанія Агротех» здійснено повторний аналіз якості зерна відібраних проб де встановлено невідповідність якості зерна, а саме: наявність запаху та зараженість шкідниками.

Згідно з ч.7 cт. 269 Господарського кодексу України у разі поставки товару неналежної якості покупець має право стягнути з постачальника штраф у розмірі, передбаченому статтею 231 цього Кодексу, якщо інше не встановлене законом або Договору.

За змістом ч.1-2 cт.224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарські зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодовувати завдані цим збитку суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

За правилами ч.1 ст.226 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов'язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збитками у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб'єктам,- зобов'язаний відшкодувати на вимогу цих суб'єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені законом, зокрема, відшкодування збитків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Відповідно ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Аналізуючи умови Договору, суд приходить до переконання, що обов'язок сформувати зразок із партії товару, що відвантажується (відібрання проб) у кількості, необхідній для проведення лабораторного аналізу покладено на Відповідача (п.5.6 Договору).

В судовому засіданні з'ясовано , що Відповідач не надав доказів виконання ним п.5.6 Договору.

Відтак, Позивач в порядку визначеному п. 5.7 п. 5.10 Договору здійснив лабораторні дослідження, за результатами яких набув право повернути зерно постачальнику у відповідності з положеннями п. 5.11 Договору.

Суд вважає, що порушення Відповідачем виконання умов п. 2.4 Договору поставки № 24/04/18 від 24.04.2018 підтверджується також і перерахуванням Позивачу коштів за зерно на підставі платіжного доручення від 543 від 08.05.2018.

Доказів, які б спростовували доводи і докази Позивача, Відповідач суду не надав.

При цьому суд зважає на п. 7.3.7. Договору Сторонами яким погоджено, що у випадку виявлення Покупцем неякісних показників Товару, що буде підтверджуватися відповідними лабораторними дослідженнями, Покупець має право повернути такий неякісний Товар Постачальникові, а Постачальник зобов’язаний повернути Покупцеві суму попередньої оплати протягом 3 (трьох) банківських днів з дня повернення неякісного Товару. Постачальник зобов’язується відшкодувати Покупцеві документально підтверджені витрати на отримання-повернення неякісного Товару та проведення лабораторних аналізів. Компенсація здійснюється протягом 3(трьох) банківських днів на банківський рахунок з моменту пред’явлення письмової вимоги Покупцю та в розмірі, що відповідає вартості транспортних послуг (простою), вказаних у відповідному рахунку-фактурі транспортної компанії (перевізника).

Позивачем документально підтверджено понесення витрат на повернення поставленого Відповідачем товару у зв’язку з його неналежною якістю. Розмір таких витрат, відповідно до акту здачі-приймання виконаних робіт № ОУ-0000949 від 03.05.2018, рахунку-фактур № СФ-0000949 від 03.05.2018 та платіжних доручень № 20487 від 08.05.2018 і № 21480 від 04.06.2018 склав 30213,60 грн, які Відповідач в добровільному порядку не відшкодував.

Як визначає ст. 72 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч.1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідач не надав до суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в спростування позовних вимог Позивача. Заперечення останнього щодо невиконання Позивачем зобов'язань за Договором спростовуються наявними матеріалами справи та діями самого Відповідача про проведенню часткової оплати наданих Позивачем послуг.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення. З Відповідача на користь Позивача підлягає до стягнення 30 213,60 грн. завданих збитків, понесених за транспортні послуги.

Витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на Відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 2, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ :

Позов задоволити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна-Т» (вул. Соборна, буд. 91, смт. Тростянець, Вінницька область, 24300, ) на користь Приватного підприємства «Фенікс Агро» (вул. Гонти, буд. 3, м. Умань, Черкаська область, 20302, ) 30 213 (тридцять тисяч двісті тринадцять) грн 60 коп. - завданих збитків, понесених за транспортні послуги та 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн 00 коп. - витрат зі сплати судового збору.

Копію рішення направити учасникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене до Північно-Західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 20 грудня 2018 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Гонти, 3, м. Умань, Черкаська обл., 20302)

3 - відповідачу (вул. Соборна, 91, смт. Тростянець, Тростянецький р-н., Вінницька обл., 24300)