СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2018 р. Справа № 922/2369/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Геза Т.Д., суддя Здоровко Л.М.

За участю секретаря судового засідання Черкас В.М.

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: не з'явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" (вх.№876 X/2), на рішення Господарського суду Харківської області від 03.10.2018, ухвалене суддею Смірновою О.В. в приміщенні Господарського суду Харківської області (повний текст рішення складено 04.10.2018)

у справі №922/2369/18,

за позовом Приватного акціонерного товариства "Космед", м. Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм", м. Мерефа Харківської області,

про стягнення коштів в сумі 16140,18 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Приватне акціонерне товариство "Космед" (надалі - ПрАТ "Космед"), звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" (надалі - ТОВ "Церій Фарм"), про стягнення 14532,13 грн. основної заборгованості, 1485,92 грн. пені, 122,13 грн. 3% річних та судових витрат, мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем грошових зобов'язань за Договором поставки №К-01499 від 02.01.2018.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 03.10.2018 у справі №922/2369/18 позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача 14532,13 грн. основної заборгованості, 1386,12 грн. пені, 120,94 грн. 3% річних та судові витрати в розмірі 1750,97 грн.; в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Мотивуючи своє рішення господарський суд першої інстанції виходив із встановлених під час розгляду справи обставин невиконання відповідачем умов Договору поставки №К-01499 від 02.01.2018 року в частині зобов'язання щодо оплати поставленого товару в сумі його вартості; перевіривши розрахунок позивача, суд встановив в ньому арифметичну помилку в періоді нарахування пені та 3% річних, у зв'язку з чим дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення цих сум.

Відповідач із вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, просить рішення Господарського суду Харківської області від 03.10.2018 у справі № 922/2369/18 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в позові повністю; стягнути з позивача суму судового збору, сплачену за подання апеляційної скарги.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, заявник вказує на те, що місцевим судом не надано належної правової оцінки Договору поставки №К-01499 від 02.01.2018 року, зокрема п. 2.1., згідно якого підставою для здійснення постачання товару до аптеки ТОВ "Церій Фарм" є лише один документ, а саме: письмове замовлення покупця, надіслане на адресу постачальника. Натомість, позивачем у даному випадку не доведено об'єктивну правомірність здійснення самої поставки, зокрема здійснення відповідачем замовлення поставленого товару, а тому відсутні підстави для висновку про наявність обов'язку у ТОВ "Церій Фарм" сплатити його вартість.

Також апелянт не погоджується з висновком суду про те, що відповідач фактично отримав поставлений позивачем товар, оскільки у наданих до позовної двох оригіналах видаткових накладних відсутній підпис представника ТОВ "Церій Фарм" у графі для отримання, а копій експрес-накладних "Нової пошти", за твердженням апелянта, не є належними доказами, зважаючи на відсутність ідентифікуючих ознак поставленого товару, його кількості, підстав відправлення (номер договору поставки) та інших обов'язкових реквізитів.

На думку апелянта судом не враховано, що будь-яка накладна підтверджує лише поставку товару, але не свідчить про факт відсутності оплати цього товару. Оскільки позивачем не надано до позовної заяви доказів на підтвердження несплати відповідачем поставленого товар, зокрема відсутні відповідні банківські виписки, а за даними бухгалтерського обліку відповідача, ТОВ "Церій Фарм" не має ніякої заборгованості перед ПрАТ "Космед", у суду були відсутні підстави для задоволення позову.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.11.2018 року, для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: Лакіза В.В. - головуючий суддя, суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.11.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Церій Фарм" на рішення Господарського суду Харківської області від 03.10.2018 року у справі №922/2369/18, призначено справу до розгляду на 11.12.2018 року об 10:00 год.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.12.2018 у зв'язку з знаходженням судді Бородіної Л.І. на лікарняному для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Лакізи В.В., судді Гези Т.Д., судді Здоровко Л.М.

До початку розгляду апеляційної скарги по суті позивач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу та не направив його до суду.

Учасники справи своїм правом на участь у судовому засіданні не скористались, у судове засідання Східного апеляційного господарського суду 11.12.2018 року представники апелянта та інших учасників справи не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 70-71).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила такі обставини.

02.01.2018 року між TOB "Церій Фарм", як покупцем, та ПрАТ "Космед", як постачальником, укладено Договір поставки №К-01499, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначеним цим Договором, передати у власність покупцю косметичну продукцію, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його вартість (п.1.1. Договору).

За умовами п. 1.3. Договору, товар передається у власність покупця з наступною документацією:

а) рахунок-фактура, в якому зазначається загальна вартість товару, що поставляється, а також загальна сума, що підлягає оплаті покупцем;

б) видаткова накладна;

Відповідно до п. 2.2. Договору, поставка товару здійснюється на підставі замовлення покупця, що складається у письмовій формі.

Приймання товару за кількістю, якістю та цілісністю упаковки здійснюється в момент отримання товару від постачальника чи перевізника (п. 3.4. Договору).

Пунктом 3.16. Договору визначено, що у разі відсутності письмових претензій з боку покупця протягом 5 (п'яти) календарних днів з моменту отримання товару покупцем, товар вважається таким, що поставлений належним чином на умовах цього Договору.

За результатами приймання товару Покупець зобов'язаний невідкладно, протягом десяти днів з дати поставки, повернути належні Постачальнику підписані Покупцем примірники видаткових накладних (п. 3.17. Договору).

Згідно п. 4.3. Договору, оплата здійснюється на умовах відстрочення платежу строком на 30 (тридцять) календарних днів, що відраховується від дати виписки видаткової накладної постачальником.

Як зазначив позивач, ним на виконання умов Договору 02.04.2018 року здійснено постачання товару за видатковою накладною №К-18014593 на загальну суму 6585,39 грн., а 18.04.2018 року здійснено постачання товару за видатковою накладною №К-18017715 на загальну суму 7946,74 грн. Поставка товару відбувалась за допомогою служби кур'єрської доставки ТОВ "Нова Пошта".

Однак, відповідач, в порушення п. 3.17. умов Договору, не повернув позивачу примірники підписаних видаткових накладних.

В той же час, факт поставки за вказаними накладними підтверджується експрес накладними ТОВ "Нова Пошта" №5538 та №8873, які були підписані відповідачем та скріплені його печаткою.

Відповідач жодної претензії щодо невідповідності якості та/або кількості поставленого позивачем товару, як того вимагає п. 3.16. Договору, не заявляв.

Звертаючись до суду першої інстанції позивач вказав, що відповідачем, в порушення умов п. 4.3. Договору, зобов'язання щодо оплати поставленого товару, станом на час розгляду справи не виконані, у зв'язку із чим у останнього виникла заборгованість у розмірі 14532,13 грн. Окрім цього, внаслідок допущеного відповідачем прострочення грошового зобов'язання позивач вказав, що він набув право вимагати також оплати штрафних санкцій для відшкодування завданих простроченням збитків, а також має законні підстави отримати оплату відсотків за користування чужими коштами.

З метою досудового врегулювання спору та оплати відповідачем існуючої заборгованості, позивач надсилав на адресу відповідача претензію №046 від 11.06.2018 року з вимогою про сплату існуючої заборгованості та лист-вимогу №062 від 12.07.2018 року про погашення простроченої заборгованості, однак, зазначені листи були отримані відповідачем, але залишені без задоволення, що стало підставою для звернення ПрАТ "Космед" до Господарського суду Харківської області з позовом у даній справі.

03.10.2018 року Господарським судом Харківської області прийнято оскаржуване рішення, з підстав викладених вище.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги ТОВ "Церій Фарм" та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст.ст. 11, ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 525 ЦК України). Аналогічні вимоги щодо виконання зобов'язань закріплені і у ч.ч. 1, 7 ст. 193 ГК України.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ст.ст. 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання , настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Оцінивши зміст даного Договору №К-01499 від 02.01.2018 року, з якого виникли цивільні права та обов'язки сторін, судова колегія дійшла висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм ст. 712 ЦК України та ст.ст. 264 - 271 ГК України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (ст.ст. 655 - 697 ЦК України).

В силу приписів ст. 691, 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно із ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України).

Місцевим господарським судом встановлено, та це підтверджується матеріалами справи, що відповідач на виконання умов Договору №К-01499 від 02.01.2018 року отримав від позивача товар згідно переліку, наведеного у видаткових накладних №К-18014593 від 02.04.2018 року та №К-18017715 від 18.04.2018 року.

Як вбачається із наявної в матеріалах справи експрес-накладної №8873 перевізника ТОВ "Нова пошта", відправлення ПрАТ "Космед", яке оформлено 02.04.2018 року, а саме: косметика (згідно опису відправлення), оголошеною вартістю 6862 грн., було поставлено по місцезнаходженню аптеки ТОВ "Церій Фарм" за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул. Ліхачова, буд. 17.

Аналогічно, виходячи із відомостей експрес-накладної №5538 перевізника ТОВ "Нова пошта", відправлення ПрАТ "Космед", яке оформлено 18.04.2018 року, а саме: косметика (згідно опису відправлення), оголошеною вартістю 7946 грн., було поставлено по місцезнаходженню аптеки ТОВ "Церій Фарм" за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул. Ліхачова, буд. 17.

Вказані експрес-накладні підписані представником ТОВ "Церій Фарм" без зауважень та скріплені печаткою Товариства.

За доводами апеляційної скарги, відповідач вважає недоведеним факт отримання ним поставлених товарів, оскільки на його думку із вказаних експрес-накладних не вбачається за можливе встановити який саме товар було поставлено та на підставі якого саме зобов'язання ТОВ "Церій Фарм" має сплатити його вартість.

Проте, викладені в апеляційній скарзі аргументи скаржника не можуть бути підставою для скасування рішення господарського суду першої інстанції, оскільки вони суперечать дійсним обставинам справи та фактично зводяться до переоцінки обставин, належно і повно встановлених судом.

Судовою колегією досліджено експрес-накладні №8873 та №5538 перевізника ТОВ "Нова пошта" та встановлено, що зазначена в них інформація про відправлення є достовірною та повністю відповідає дійсній вартості вантажу, який надано для перевезення ПрАТ "Космед" згідно накладних №18014593 від 02.04.2018 року та №18017715 від 18.04.2018 року.

При цьому, вартість вантажу за двома накладними постачальника відповідає оголошеній відправником у експрес-накладних вартості товару та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Зазначена в них дата відправлення є також аналогічною.

Відповідачем в свою чергу не надано жодних належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 76, 77 ГПК України на спростування факту отримання ним поставленого товару за експрес-накладними №8873 від 02.03.2018 року та №5538 від 18.04.2018 року (опис вантажу "косметика", загальною вартістю 14808 грн. - без врахування коп.), як і не надано до суду доказів, що за цими документами ТОВ "Церій Фарм" був отриманий інший товар, аніж передбачений умовами Договору поставки №К-01499 від 02.01.2018 року.

За наведених обставин та доводів апеляційної скарги, відповідач в цілому не спростовує, що ним було отримано товар, який відправлявся ПрАТ "Космед" 02.04.2018 року та 18.04.2018 року, але бездоказово заперечує, що цей товар був відправлений саме за Договором поставки №К-01499 від 02.01.2018 року.

Проте, відповідачем не надано та в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження укладення між сторонами спірних правовідносин будь-якого іншого Договору поставки, за умовами якого ТОВ "Церій Фарм" могло б отримати від ПрАТ "Космед" будь-який інший поставлений товар за своїми ознаками та характеристиками відповідний товару за Договором поставки №К-01499 від 02.01.2018 року.

При цьому, як вже зазначалось, експрес-накладні перевізника ТОВ "Нова пошта" підписані представником ТОВ "Церій Фарм" та скріплені печаткою Товариства без будь-яких зауважень чи заперечень, у зв'язку с чим судова колегія вважає, що вказані дії свідчать про факт прийняття, погодження та отриманням відповідачем поставленого товару у відповідності до вимог п. 3.4. Договору поставки.

Водночас, оскільки в матеріалах справи відсутні визначені п. 3.16. Договору поставки письмові претензій покупця, які повинні бути направлені продавцю протягом 5 календарних днів з моменту отримання товару, колегія суддів вважає доведеним факт його поставки належним чином.

За таких обставин, зважаючи на умови п.п. 3.4., 3.16. Договору та викладені обставини справи, судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції, що товар поставлений належним чином саме на умовах цього Договору, а викладені в апеляційній скарзі доводи щодо неотримання відповідачем визначеного у вказаному Договорі та нібито не поставленого товару не підтверджуються будь-якими доказами, тому не приймаються у якості підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів також не приймає до уваги доводи апелянта про відсутність підпису представника ТОВ "Церій Фарм" на видаткових накладних №К-18014593 від 02.04.2018 року та №К-18017715 від 18.04.2018 року як на підставу для неотримання відповідачем поставленого товару, оскільки:

По-перше, на виконання вимог п. 3.17 Договору поставки, після прийняття поставленого товару відповідач підписані примірники видаткових накладних не повернув постачальнику у строк протягом 10 днів. Зазначене також підтверджується відсутністю письмових заперечень відповідача щодо невиявлених/відсутніх видаткових накладних у перевізника;

По-друге, видаткові накладні можуть направлятися поштовим пересиланням разом з поставленим товаром, в той час як підпис цих документів, які отримуються покупцем від перевізника, залежить виключно від суб'єктивної поведінки відповідача та його вольових дій, а відтак у даному випадку ця обставина (відсутність підпису на видаткових накладних) не ставиться в залежність від того чи отримав відповідач товар "Новою поштоюм", чи ні;

По-третє, згідно Умов надання послуг перевізника, які містяться на офіційному веб-сайті ТОВ "Нова пошта" та є публічною офертою, для отримання поштового пересилання відправник повідомляє одержувачу номер експрес-накладної, термін доставки та ознайомлює з цими Умовами. Тобто, лише за умови отримання від позивача номеру експрес-накладної та наявності вольових дій, спрямованих на отримання такого поштового пересилання, які і складають зміст даних правовідносин, відповідач мав можливість одержати від перевізника поставлений товар, а підписавши експрес-накладні ТОВ "Нова пошта", представник ТОВ "Церій Фарм" тим самим прийняв поставлений товар, підтвердивши його належну якість, кількість, стан, а за наявності будь-яких заперечень не був позбавлений права відмовитись від його отримання.

За доводами скарги апелянт вважає, що виходячи із умов п. 2.1. Договору були відсутні підстави для здійснення самої поставки товару у зв'язку з тим, що ТОВ "Церій Фарм" не подавало відповідної письмової заявки на його отримання.

Проте, судова колегія вважає, що такі доводи спростовуються п. 3.16. Договору, вищевстановленими обставинами отримання відповідачем товару та відсутністю у останнього претензій щодо вмісту пересилання (кількості, якості, стану, товару і в т.ч. підстав поставки). Тобто, оскільки відповідачем не надано суду доказів відмови від поставленого товару, враховуючи наявність підпису представника ТОВ "Церій Фарм" на експрес-накладних перевізника ТОВ "Нова пошта", а також взявши до уваги відсутність протягом 5 днів з моменту отримання товару письмових претензій покупця, сама лише відсутність в матеріалах справи письмових замовлень, за умови належного прийняття товару відповідачем, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Доводи апелянта стосовного того, що експрес-накладні не підтверджують факт не оплати відповідачем поставленого товару, судовою колегією апеляційної інстанції не приймаються до уваги, зважаючи на те, що: по-перше, такі обставини спростовуються наявними в матеріалах справи листами позивача, які направлялись відповідачу з вимогою сплатити заборгованість, були отримані представниками ТОВ "Церій Фарм", але залишені без задоволення; по-друге, з урахуванням ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 ГПК України та предмету позову у даній справі, позивач повинен довести наявність заборгованості, натомість саме на відповідача покладено обов'язок підтвердити її відсутність, однак з досліджених судом матеріалів справи не встановлено доказів оплати товару.

З урахуванням п. 4.3. Договору, яким передбачено відстрочення платежу строком на 30 календарних днів, що відраховується від дати виписки видаткової накладної постачальником, строк оплати відповідачем поставленого позивачем товару: 1) за видатковою накладною №К-18014593 від 02.04.2018 року за поставленим товаром на суму 6862,28 грн. настав 03.05.2018 року; 2) за видатковою накладною №К-18017715 від 18.04.2018 року за поставленим товаром на суму 7946,74 грн. настав 19.05.2018 року.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем зобов'язання з оплати поставленого позивачем товару у передбачений Договором строк, відтак відповідач вважається таким, що прострочив виконання грошових зобов'язань, що обумовлює підстави для висновку про обґрунтованість позовних вимог ПрАТ "Космед" в частині стягнення основної заборгованості за Договором поставки №К-01499 від 02.01.2018 року.

Колегія суддів враховує, що за двома видатковими накладними заборгованість складає 14809,02 грн., але, оскільки позивачем заявлено до стягнення 14532,13 грн., тобто в меншому ніж встановлено розмірі, місцевим господарським судом на виконання приписів ч. 2 ст. 237 ГПК України розглянуто спір саме в межах позовних вимог. Зазначені обставини позивач також не спростовує.

Крім того, у зв'язку із порушенням строків оплати за поставлений товар позивач нарахував і просив суд стягнути із відповідача: 1485,92 грн.- пені, нарахованої на підставі п. 4.4. Договору, 122,13 грн. - 3% річних за користування чужими коштами.

Що стосується заявленої до стягнення пені, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено ч. 3 ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст. 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та ч. 6 ст. 232 ГК України.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною 4 ст. 231 ГК України.

Відповідно до п. 4.4. Договору поставки, покупець сплачує штрафну неустойку за прострочення оплати із розрахунку 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення платежу.

В позовній заяві міститься розрахунок позивача, виходячи з якого ПрАТ "Космед" обраховує період прострочення оплати за видатковою накладною №К-18014593 з 02.05.2018 року; за видатковою накладною №К-18017715 року з 18.05.2018 року. При цьому, господарський суд першої інстанції обґрунтовано встановив помилку в арифметичному розрахунку позивача. Зокрема, позивачем при здійсненні нарахування пені не враховано вимоги ст. 253 ЦК України, невірно визначено початок перебігу строку прострочення відповідача та проведено нарахування на останній 30-тий день оплати, а саме останній день за двома видатковими накладними припадає на 02.05.2018 року та на 18.05.2018 року, тому у відповідача виникає обов'язок оплатити вартість товару з 03.05.2018 року та 19.05.2018 року відповідно. Суд першої інстанції правомірно здійснив власний розрахунок (із урахуванням п. 4.3. Договору), за видатковою накладною №К-18014593 з 03.05.2018 року; за видатковою накладною №К-18017715 з 19.05.2018 року, з визначенням періоду в якому також погоджується суд апеляційної інстанції.

Колегія суддів, перевіривши за допомогою програми "ЛІГА. ЗАКОН" наданий позивачем розрахунок пені, з урахуванням визначеної в позові суми заборгованості, але за правильний період, зазначає, що сума пені (0,1% за кожен день прострочення оплати вартості товару), яка підлягає стягненню з відповідача становить: за видатковою накладною №К-18014593 за період з 03.05.2018 року по 20.08.2018 року на прострочення оплати вартості товару в сумі 6585,39 грн. = 724,39 грн.; за видатковою накладною №К-18017715 за період з 19.05.2018 року по 20.08.2018 року на прострочення оплати вартості товару в сумі 7946,74 грн. = 746,99 грн., а всього на суму 1471,38 грн.

За змістом ч. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Місцевий господарський суд, здійснивши власний розрахунок заявленої позивачем до стягнення суми пені визначив правильний період нарахування вказаних сум, проте припустився неточності за результатом визначення суми підрахунку, у зв'язку з чим дійшов невірного висновку про необхідність стягнення пені в розмірі 1386,12 грн., оскільки обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з відповідача 1471,38 грн., що є підставою для виправлення такої помилки судом апеляційної інстанції.

При розгляді позовних вимог про стягнення 3% річних у розмірі 122,13 грн., нараховані позивачем за період: за видатковою накладною №К-18014593 з 02.05.2018 року по 20.08.2018 року; за видатковою накладною №К-18017715 з 18.05.2018 року по 20.08.2018 року, слід зазначати про наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів, перевіривши за допомогою програми "ЛІГА. ЗАКОН" наданий позивачем розрахунок 3% річних на предмет відповідності вимогам договору поставки та положенням чинного законодавства України зазначає, що господарський суд першої інстанції, дійшов вірного висновку, що нарахування 3 % річних здійснені з помилкою в періоді (за видатковою накладною №К-18014593 правильно обраховувати з 03.05.2018 року по 20.08.2018 року = 59,54 грн., а за видатковою накладною №К-18017715 з 19.05.2018 року по 20.08.2018 року = 61,40 грн.), тому у даному разі задоволенню підлягає сума 3 % річних у розмірі 120,94 грн., в іншій частині позову слід відмовити у зв'язку із невірним нарахуванням.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку, у зв'язку з чим у суду відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги.

Разом з тим, оскільки господарський суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ПрАТ "Космед", проте при розрахунку пені допустив арифметичну помилку, абзац 2 резулятивної частини рішення Господарського суду Харківської області від 03.10.2018 року у справі №922/2369/18 на підставі ч.1 ст. 277 ГПК України підлягає зміні в частині визначення суми стягнутої пені та суми судового збору за подання позову, яка покладена на відповідача пропорційно загальному розміру задоволених позовних вимог; в решті рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, тому підлягає залишенню без змін.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги відповідно до ст.ст. 129, 282 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 253, 254, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 277, 281, 282 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" -залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 03.10.2018 року у справі №922/2369/18 змінити, виклавши абзац 2 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

"Стягнути з Товариства з Товариства з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" (62472, Харківська область, м. Мерефа, вул. Дніпропетровська, 223, кімната 6-8, адреса для листування: 61036, м. Харків, вул. Морозова, 7, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Космед" (04078 м.Київ, вул.Сирецька, 49, ) 14532,13 грн. основної заборгованості, 1471,38 грн. пені, 120,94 грн. 3% річних та судові витрати в розмірі 1760,41 грн.".

В решті рішення Господарського суду Харківської області від 03.10.2018 року у справі №922/2369/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 17.12.2018.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Т.Д. Геза

Суддя Л.М. Здоровко