ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

20.12.2018м. ХарківСправа № 922/3483/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

розглянувши заяву про видачу судового наказу

заявник Комунального підприємства Харківської районної ради "Комуненерго"
боржник Товариства з обмеженою відповідальністю "Всеукраїнський науковий центр екологічних досліджень та аудиту", м. Харків

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Харківської районної ради "Комуненерго" звернулось до господарського суду Харківської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Всеукраїнський науковий центр екологічних досліджень та аудиту" про стягнення 19500,00 грн. попередньої оплати за договором № 141/18 від 31.05.2018 року.

Розглянувши вищезазначену заяву про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про відмову в його видачі, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до частини першої статті 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Згідно ч. 1, 2 ст. 154 ГПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п'яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

В даному випадку, заявник в обґрунтування поданої заяви посилається на порушення боржником умов договору про надання послуг № 141/18 від 31.05.2018 року щодо наданні послуг з розробки документації для отримання дозволу на спеціальне водокористування.

У зв`язку з чим заявник звернувся до суду із заявою про повернення перерахованої попередньої оплати в розмірі 19500,00 грн.

На підтвердження здійснення оплати заявником було надано платіжне доручення № 884 від 08.06.2018 року на суму 19500,00 грн.

Проте дослідивши вищезазначене платіжне доручення судом встановлено, що призначення платежу останнього є сплата за розр. докум. для отримання дозволу на спец. водокорист. для свердловини зг. рах. № СФ-0000129 від 30.05.2018 року.

Отже вищезазначене платіжне доручення про перерахування коштів в розмірі 19500,00 грн. не містить посилань на договір № 141/18 від 31.05.2018 року.

Враховуючи вищенаведене, та приймаючи до уваги те, що платіжне доручення про перерахування грошових коштів в розмірі 19500,00 грн. не містить посилань на договір № 141/18, суд дійшов висновку, що вказане платіжне доручення не може бути належним доказом здійснення заявником оплати саме за договором за яким останній звернувся до суду про повернення попередньої оплати.

В свою чергу, грошовим, за змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

У випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України) не вважаються грошовими зобов'язаннями, оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

Оскільки право на повернення грошових коштів виникло у заявника внаслідок порушення боржником зобов`язання щодо надання послуг з розробки документації, це право не становить зміст основного зобов'язання. Грошовим є зобов'язання, що передбачає передачу грошей як предмета договору або їх сплату як ціни договору.

Зобов'язання надання послуг не набуває характеру грошового внаслідок предявлення кредитором вимоги про повернення/стягнення коштів за його невиконання.

Оскільки заявник просить суд видати наказ за вимогою про стягнення грошових коштів у розмірі 19500,00 грн., які за своєю правовою природою є попередньою оплатою, а отже не є грошовою заборгованістю в розумінні частини 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України, такі вимоги не можуть бути розглянуті в порядку наказного провадження.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заявником заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 Господарського процесуального кодексу України, у звязку з чим відмовляє у видачі судового наказу на підставі пункту 3 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до положень частини 2 статті 153Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись статтями 148, пунктом 3 частини 1 статті 152, 232-235, 255-257 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу (вх. № 3483/18 від 17.12.2018 року).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку в порядку ст.255,256 ГПК України.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу..

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/

Ухвалу підписано 20.12.2018 року.

Суддя ОСОБА_1
922/3483/18