ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2018 року

м. Одеса

Справа № 916/1287/18

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді: Л.В. Поліщук,

суддів: М.А. Мишкіної, І.Г.Філінюка,

при секретарі судового засідання О.В. Клименко

за участю представників сторін:

від позивача – не з’явився

від відповідача – не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Полтаваобленерго” в особі Миргородської філії ПАТ „Полтаваобленерго”

на рішення Господарського суду Одеської області від 13.08.2018 року (суддя Петров В.С., м. Одеса, повний текст рішення складено та підписано 17.08.2018р.)

у справі №916/1287/18

за позовом Публічного акціонерного товариства „Полтаваобленерго” в особі Миргородської філії ПАТ „Полтаваобленерго”

до Спільного українсько-індійського підприємства „Кораса”

про стягнення 30747,41 грн.,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2018р. Публічне акціонерне товариство (далі – ПАТ) „Полтаваобленерго” в особі Миргородської філії ПАТ „Полтаваобленерго” звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Спільного українсько-індійського підприємства (далі – СУІП) „Кораса” про стягнення з останнього заборгованості в загальній сумі 30747,41 грн., у т.ч. боргу за спожиту активну електроенергію – 7422,91 грн., боргу за перетікання реактивної електроенергії – 4350,49 грн., пені – 18892,49 грн., інфляційних нарахувань – 40,61 грн., 3% річних – 40,91 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про постачання електроенергії від 16.03.2016 р. № 1255 (з додатками), що полягає в несплаті попередньої оплати заявлених обсягів споживання електричної енергії, не в повному обсязі та несвоєчасній оплаті нарахованих до сплати коштів за фактично спожиту електроенергію, внаслідок чого у відповідача перед позивачем за зобов’язаннями з червня 2017 року по квітень 2018 року включно виникла заборгованість, що складається з боргу по оплаті штрафних санкцій - пеня за відсутність попередньої оплати за цей період на суму 18428,98 грн., боргу за спожиту активну електроенергію у загальній сумі 7422,91 грн., боргу по оплаті за перетікання реактивної електроенергії у загальній сумі 4350,49 грн., які не сплачені станом на 01.06.2018року, та зважаючи на заборгованість з оплати за фактично спожиту активну та за реактивну електроенергію відповідно були нараховані санкції за невиконані зобов’язання щодо своєчасної оплати, обумовлені Порядком розрахунків (Додаток №2 до Договору) платежів, а саме: пеня, інфляційні нарахування та 3% річних.

Рішенням господарського суду Одеської області від 13.08.2018 року позовні вимоги ПАТ „Полтаваобленерго” в особі Миргородської філії ПАТ „Полтаваобленерго” задоволено частково, з Спільного українсько-індійського підприємства „Кораса” на користь ПАТ „Полтаваобленерго” в особі Миргородської філії ПАТ „Полтаваобленерго” стягнуто :

- заборгованість за спожиту активну електроенергію за квітень 2018р. в розмірі 4348,01грн.,

- пеню в сумі 117,13грн.,

- 3% річних в сумі 10,36грн.,

а також витрати по сплаті судового збору в сумі 256,47грн.

В решті позову відмовлено.

Суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача існуючої суми заборгованості зі спожитої активної електроенергії за квітень 2018 р. в розмірі 4348,01 грн. по рахунку №А1255 від 18.04.2018 р., який було отримано відповідальною особою відповідача.

Поряд з цим, місцевий суд відмовив у стягненні зі Спільного українсько-індійського підприємства „Кораса” заборгованості за спожиту активну електричну енергію за березень 2018 року в сумі 3078,56 грн., враховуючи те, що строк виконання такого зобов’язання з оплати не настав, оскільки відсутні докази вручення відповідачу рахунку №А1255 від 19.03.2018 р. для здійснення оплати за березень 2018р., що свідчить про невиконання позивачем п. 11 та абз. 3 п. 2 додатку №2 до договору від 16.03.2016р.

Також пославшись на те, що в матеріалах справи відсутні докази надання або направлення позивачем відповідачу рахунків №Р1255 від 19.03.2018р. на суму 2176,26грн. за березень 2018р. та № Р1255 від 18.04.2018р. на суму 2174,23грн. за квітень 2018 для здійснення оплати за перетікання реактивної електроенергії, місцевий суд відмовив у задоволенні вимоги позивача про стягнення з Спільного українсько-індійського підприємства „Кораса” заборгованості з оплати за перетікання реактивної електроенергії за березень 2018 року та квітень 2018 року у загальній сумі 4350,49грн., Враховуючи зазначене суд дійшов висновку і про відсутність підстав для нарахування та стягнення штрафних санкцій на вказану заборгованість.

Разом з тим, з огляду на встановлення судом наявності у відповідача існуючої суми заборгованості за спожиту активну електроенергію за квітень 2018р. в розмірі 4348,01 грн., місцевий суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування нарахованих позивачем санкцій, а саме пені за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії за квітень 2018р. за період з 04.05.2018р. по 01.06.2018р. у сумі 117,46грн. та 3% річних, однак перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних зазначив, що він є невірним, з огляду на необґрунтованість його розрахунку зростаючим способом суми заборгованості, а відтак, здійснивши власний розрахунок, дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних за несплачену активну електричну енергію в квітні 2018р. підлягають частковому задовольнив в розмірі 10,36грн. При цьому судом було також перевірено здійснений позивачем розрахунок інфляційних нарахувань з 04.05.2018 року по 01.06.2018 року стосовно зобов’язань по сплаті за спожиту активну електричну енергію за квітень 2018р. та встановлено, що за вказаний період інфляційні нарахування становлять 0,00 грн.

У стягненні пені за несвоєчасну попередню оплату у сумі 18 428,98грн. судом першої інстанції відмовлено з огляду на те, що нарахування пені можливе лише за несвоєчасне здійснення позивачем остаточного розрахунку за фактично споживу протягом розрахункового періоду електричну енергію. Судом наголошено, що лише за підсумками розрахункового періоду можливо визначити чи є позивач кредитором на суми зазначених платежів, чи вони перераховувались на наступні періоди, як дебіторські по відношенню до відповідача, а положеннями договору та правилами не передбачено нарахування пені за несвоєчасне внесення попередньої оплати.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням місцевого господарського суду, ПАТ„Полтаваобленерго” в особі Миргородської філії ПАТ „Полтаваобленерго” звернулось до Одеського апеляційного господарського суду (в подальшому матеріали справи передані до Південно-західного апеляційного господарського суду у зв’язку з ліквідацією Одеського апеляційного господарського суду) з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині відмови у стягненні з відповідача боргу за активну електроенергію за березень 2018р. в сумі 3078,56грн., пені в сумі 129,05грн. 3% річних у сумі 11,39грн., пені за несвоєчасну попередню оплату у сумі 18 428,98грн. та прийняти нове, яким задовольнити позов частково.

Скаржник вважає, що заборгованість за активну електроенергію у березні 2018р. в сумі 3078,56 грн. підлягає стягненню з відповідача, оскільки вона вказана у отриманому споживачем рахунку за квітень 2018р., та не була оплачена останнім. У зв’язку з зазначеним, на думку скаржника, підлягають задоволенню і штрафні санкції - пеня за несвоєчасну оплату електроенергії та 3 % річних, нараховані на вказану заборгованість.

Також апелянт не згоден з висновком місцевого суду щодо відмови у задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за несвоєчасну попередню оплату у сумі 18 428,98грн. та зазначає, що сторони в договорі (п. 4.2.1) і в п. 10 додатку №2 до договору №1255 передбачили, що за несвоєчасне внесення платежів, обумовлених даним порядком, постачальник проводить споживачу нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня. При цьому у Додатку №2 до договору №1255 передбачено, що несвоєчасне внесення платежу – попередньої оплати, що визначається в день остаточного розрахунку за фактично спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію, тобто після отримання позивачем відомості про обсяги спожитої електричної енергії, відсутність обсягу попередньої оплати на наступний розрахунковий період тягне за собою нарахування пені.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав та не використав законного права на участь у судовому засіданні, хоча про час та місце його проведення повідомлений належним чином.

22.11.2018р. надійшло клопотання позивача про розгляд справи без участі його представника.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла до наступного висновку.

Між Публічним акціонерним товариством „Полтаваобленерго” в особі Миргородської філії ПАТ „Полтаваобленерго” (постачальник) та Спільним українсько-індійським підприємством „Кораса” (споживач) було укладено договір № 1255 від 16.03.2016 року про постачання електричної енергії, відповідно до п. 1.1. якого постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 280,0 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

В п. 2.1 договору передбачено, що під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (ПККЕ).

Відповідно до п. 2.2. договору постачальник зобов'язується виконувати умови цього договору; постачати споживачу електроенергію як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 та з урахуванням умов розділу 7 цього договору (додаток „Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу”).

В свою чергу відповідач, як споживач згідно п. 2.3.1., 2.3.3., 2.3.4. договору, зобов’язується виконувати умови цього договору; оплачувати постачальнику вартість спожитої електричної енергії згідно з умовами додатків „Порядок розрахунків та „Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії та перелік об’єктів і засобів комерційного обліку”, а також здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережою постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком „Порядок розрахунків” та „Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії”.

Пунктами 4.1., 4.2.1. договору встановлено, що постачальник електричної енергії несе відповідальність за постачання електричної енергії споживачу в обсягах та із забезпеченням договірної величини потужності, визначеними згідно з вимогами розділу 5 цього договору. За невнесення платежів, передбачених 2.3.3., 2.3.4. цього договору з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, компенсаційні нарахування з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних з простроченої суми. Сума пені, компенсаційні нарахування встановленого індексу інфляції та три відсотки річних зазначаються у розрахунковому документі окремими рядками.

Згідно п. 5.1 договору договірні величини споживання електричної енергії та потужності на кожний розрахунковий період визначаються відповідно до діючого Порядку постачання електричної енергії споживачам, затвердженого Постановою КМУ. Для визначення договірних величин споживання електричної енергії та потужності на наступний рік споживач не пізніше листопада поточного року надає постачальнику електричної енергії відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії (додаток №1 “Обсяги постачання (договірні величини) електричної енергії споживачу та субспоживачу”). Споживачі, які розраховуються за електричну енергію за тарифами диференційованими за періодами часу, та споживачі постачальників за нерегульованим тарифом, електроустановки яких обладнані засобами диференційного (погодинного) обліку електричної енергії, додатково подають відомості про заявку величини споживання електричної потужності у години контролю максимального навантаження енергосистеми на відповідні розрахункові періоди. У випадках, передбачених ПКЕЕ, споживач надає обґрунтування очікуваного обсягу споживання.

У разі ненадання споживачем зазначених відомостей у встановлений термін розмір очікуваного споживання електричної енергії на наступний рік установлюється постачальником на фактичними обсягами споживання у відповідних періодах поточного року, що минули, та у відповідних періодах минулого року, які відповідають майбутнім періодам поточного року, оформлюється Додатком №1 та направляється на погодження споживачу рекомендованим листом або вручається уповноваженій особі споживача під підпис. Сторони домовились, що дані Додатку №1 вважаються погодженими з дати його направлення споживачеві постачальником.

Пунктом 7.1 договору передбачено, що облік електроенергії, спожитої споживачем та (або) субспоживачами, приєднаними до електричних мереж споживача, здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та ПКЕЕ. У разі порушення споживачем вимог нормативно-технічних документів щодо встановлення та експлуатації засобів обліку, їх покази не використовуються при розрахунках за спожиту електроенергію, а обсяги спожитої електроенергії визначаються постачальником електричної енергії шляхом розрахунку згідно з вимогами додатка “Порядок розрахунків”.

Згідно п. 7.5. договору на підставі показів засобів обліку електричної енергії та умов додатка „Графік зняття показів засобів електричної енергії та перелік об’єктів і засобів комерційного обліку” оформлюється такі документи: акт про прийняття-передавання товарної продукції (про використану електричну енергію); акт результатів замірів електричної потужності. За наявності вводів на різних ступенях напруги та різних системах обліку покази надаються окремо за кожною точкою обліку.

Відповідно до п. 1 додатку № 2 „Порядок розрахунків” до договору від 16.03.2016р. розрахунковим вважається період з 8:00 годин 18 числа попереднього місяця до 8:00 годин такого ж числа поточного місяця. Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника. За дату оплати приймається дата зарахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електроенергії, за регульованим тарифом. Розрахунки за використану електричну енергію здійснюються за однозонним роздрібним тарифом, встановленим відповідно до нормативно-правових актів НКРЕ. За заявою споживача вид тарифу меже бути змінений, але не частіше, ніж один раз на рік. Споживач має право на зміну виду тарифу у разі зміни значення тарифних коефіцієнтів, які використовуються для рівня ставок тарифів, диференційованих за періодами часу.

Згідно п. 2 додатку № 2 „Порядок розрахунків” до договору від 16.03.2016р. споживач до початку розрахункового періоду здійснює платіж на наступний розрахунковий період у сумі 100% заявленого (договірного) обсягу споживання електричної енергії. Розмір суми платежу розраховується споживачем самостійно як сума добутків визначених на наступний розрахунковий період тарифів відповідного класу та заявленого (договірного) обсягу споживання електричної енергії. У разі відсутності інформації про тарифи на наступний розрахунковий період до дня здійснення попередньої оплати, споживач розраховує суму за тарифами, що діють у поточному розрахунковому періоді. Остаточний розрахунок за минулий розрахунковий період здійснюється споживачем самостійно на підставі виставленого постачальником рахунка відповідного до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені Договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених ПКЕЕ. Якщо сума передоплати перевищує вартість фактично використаної електроенергії, різниця зараховується в рахунок наступних платежів.

Пунктом 3 додатку № 2 „Порядок розрахунків” до договору від 16.03.2016р. встановлено, що обсяг фактично спожитої електричної енергії, який підлягає оплаті на підставі виставлених постачальником рахунків, визначається відповідно до фактичних даних розрахункового обліку електричної енергії, визначених у Відомості про фактичні покази розрахункових засобів обліку електричної енергії (додаток №4 до Договору), вимог ПКЕЕ та чинного законодавства. У разі неотримання постачальником даних про покази розрахункових засобів обліку в зазначений термін ( в т.ч. ненадання споживачем Відомості про фактичні покази розрахункових засобів обліку електричної енергії) визначення обсягу фактично спожитої електричної енергії та виставлення рахунків здійснюється відповідно до вимог ПКЕЕ (п. 6.39) та Додатку № 3 до цього Договору.

Відповідно до пунктів 5, 6 додатку № 2 „Порядок розрахунків” до договору від 16.03.2016р. розрахунки за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача здійснюються згідно з Порядком розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії (додаток № 5 до Договору). Акт про прийняття-передавання товарної продукції (про використану електричну енергію) (додаток № 4А до Договору) оформлюється постачальником та направляється (надається) споживачу. Оформлений належним чином акт про прийняття-передавання товарної продукції (про використану електричну енергію) споживач повертає постачальнику у триденний термін. У разі неповернення споживачем належно підтвердженого акта про прийняття-передавання товарної продукції (про використану електричну енергію) або відмови від його підпису, останній вважається дійсним з дати виписки за умови підписання трьома представниками постачальника.

За положеннями пунктів 10, 11 додатку № 2 „Порядок розрахунків” до договору від 16.03.2016р. сторони передбачили, що у разі несвоєчасної оплати платежів, обумовлених даним Порядком, постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставник НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня. На суму боргу здійснюються компенсаційні нарахування з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення. Пеня, інфляційні нарахування та три відсотки річних сплачуються на поточний рахунок постачальника, який вказується в рахунках. Рахунки на оплату активної, реактивної електричної енергії, перевищення договірної величини споживання електроенергії та/або потужності, пені, інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних виписуються постачальником та надаються (направляються) споживачу для оплати.

Згідно п. 13 додатку № 2 „Порядок розрахунків” до договору від 16.03.2016р. розрахунки за спожиту активну електричну енергію, перетікання реактивної енергії, перевитрати договірних величин електроенергії та потужності, нарахування за Актами про порушення ПКЕЕ, пеня та інші платежі, оформлені рахунками Постачальника, здійснюються Споживачем самостійно протягом 5-ти операційних днів з дня отримання рахунків для споживачів, які оплачують спожиту електричну енергію самостійно, і 10-ти операційних днів з дня отримання рахунків для Споживачів, які здійснюють розрахунки через структурний підрозділ, який розташований в іншому місті.

Відповідно до п. 9.4 договору останній набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31 грудня 2016 року. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Крім того, сторонами до договору про постачання електричної енергії від 16.03.2016р. №1255 було складено та підписано Додаток №3 - „Перелік об’єктів і засобів комерційного обліку”, Додаток №4 - „Відомість СУІП „КОРАСА” про фактичні покази розрахункових засобів обліку електричної енергії (зразок)”, Додаток №4а - „Акт про прийняття-передавання товарної продукції (про використану електричну енергію) (зразок)” від 18.03.2016р., Додаток №5 - „Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії”, Додаток №6А.1 - „Однолінійна схема”, Додаток №7А.1 - „Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін”, Додаток №8 - „Порядок розрахунку втрат електричної енергії в елементах електричної мережі споживача”, Продовження Додатку №8 - „Вихідні дані для розрахунку втрат електричної енергії в елементах електричної мережі споживача”.

Жодна із сторін не зверталась з відповідною заявою про відмову від договору № 1255 від 16.03.2016 р. після закінчення строку його дії, у зв’язку з чим вказаний договір є діючим.

За твердженнями позивача, останній сумлінно виконував свої обов'язки за договором, тоді як відповідач не сплачував попередню оплату у сумі 100% заявленого (договірного) обсягу споживання електричної енергії, несвоєчасно та не в повному обсязі розрахувався за спожиту активну електричну енергію та за перетікання реактивної електроенергії, що і стало підставою для звернення позивача до суду із відповідним позовом.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні приписи містить стаття 193 Господарського кодексу України.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 7 ст. 276 Господарського кодексу України оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 5.1 Правил користування електричною енергією (чинних на момент виникнення даних правовідносин), Договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається.

Отже договір №1255 від 16.03.2016 року (із змінами та доповненнями) між сторонами є договором купівлі-продажу електроенергії.

Відтак, в п. 2 додатку № 2 „Порядок розрахунків” до договору від 16.03.2016р. сторони передбачили, що споживач до початку розрахункового періоду здійснює платіж на наступний розрахунковий період у сумі 100% заявленого (договірного) обсягу споживання електричної енергії; розмір суми платежу розраховується споживачем самостійно як сума добутків визначених на наступний розрахунковий період тарифів відповідного класу та заявленого (договірного) обсягу споживання електричної енергії; у разі відсутності інформації про тарифи на наступний розрахунковий період до дня здійснення попередньої оплати, споживач розраховує суму за тарифами, що діють у поточному розрахунковому періоді.

Як вбачається з матеріалів справи, у червні 2017 р. відповідачем було спожито 1868 кВт/г активної електричної енергії на суму 4212,53 грн. (в т.ч. ПДВ 702,09 грн.), у липні 2017 року - 2082 кВт/г на суму 4692,47 грн. (в т.ч. ПДВ 782,08 грн.), у серпні 2017 року - 2588 кВт/г на суму 5786,76 грн. (в т.ч. ПДВ 964,46 грн.), у вересні 2017 року - 1028 кВт/г на суму 2308,48 грн. (в т.ч. ПДВ 384,75 грн.), у жовтні 2017 року - 1011 кВт/г на суму 2320,91 грн. (в т.ч. ПДВ 386,82 грн.), у листопаді 2017 року - 1277 кВт/г на суму 2915,78 грн. (в т.ч. ПДВ 485,96 грн.), у грудні 2017 року - 1131 кВт/г на суму 2581,92 грн. (в т.ч. ПДВ 430,32 грн.), у січні 2018 року - 1277 кВт/г на суму 3169,81 грн. (в т.ч. ПДВ 528,30 грн.), у лютому 2018 року - 1277 кВт/г на суму 3227,80 грн. (в т.ч. ПДВ 537,97 грн.), у березні 2018 року - 1200 кВт/г на суму 3078,56 грн. (в т.ч. ПДВ 513,09 грн.), у квітні 2018 року - 1644 кВт/г на суму 4348,00 грн. (в т.ч. ПДВ 724,67 грн.), що підтверджується наявними в матеріалах справи актами про прийняття-передавання товарної продукції (про використану електричну енергію), які щомісячно подавалися позивачем відповідачу, які останнім не підтверджені, а також матеріали справи не містять обґрунтованої відмови відповідача від їх підписання. Однак, за умовами договору сторони погодили, що у разі неповернення споживачем належно підтвердженого акта про прийняття-передавання товарної продукції (про використану електричну енергію) або відмови від його підпису, останній вважається дійсним з дати виписки за умови підписання трьома представниками постачальника. Наявні в матеріалах справи акти підписані трьома представниками Публічного акціонерного товариства „Полтаваобленерго” в особі Миргородської філії ПАТ „Полтаваобленерго”, визначеними в додатку №2 до договору від 16.03.2016р.

З банківських виписок вбачається, що відповідач здійснював часткову оплату за спожиту активну електричну енергію за червень 2017р. у сумі 4212,53 грн., за липень 2017 р. у сумі 4692,47 грн., за серпень 2017 р. у сумі 5786,76 грн., за вересень 2017 р. у сумі 2308,48 грн., за жовтень 2017 р. у сумі 2320,91 грн., за листопад 2017 р. у сумі 2915,78 грн., за грудень 2017 р. у сумі 2581,92 грн., за січень 2018 р. у сумі 3169,81 грн., за лютий 2018 р. у сумі 3227,80 грн. Оплати за спожиту активну електричну енергію за березень 2018 року на суму 3078,56 грн. та за квітень 2018 року на суму 4348,01 грн. матеріали справи не містять. У зв’язку з цим позивачем заявлена до стягнення заборгованість за березень та квітень, що становить 7422,91 грн. з урахуванням наявності у відповідача переплати за попередні періоди в сумі 3,66 грн. (3078,56 грн. + 4348,01 грн. – 3,66 грн.).

Відповідно до положень ст. ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідач не надав доказів оплати боргу або обґрунтованих заперечень проти позову щодо сплати боргу за спожиту активну електроенергію за період березень – квітень 2018р. у загальній сумі 7422,91 грн..

При цьому як зазначалось вище, наведеними умовами укладеного між сторонами договору визначено чіткий порядок перерахування грошових коштів в якості оплати за електроенергію, а саме обов'язок відповідача здійснювати попередню оплату електричної енергії у визначені сторонами строки. Зазначене не виключає можливість у передбачений договором строк оплатити вартість таких послуг відповідачем за відсутності вставленого позивачем рахунку на оплату, а тому висновок місцевого суду про те, що строк виконання зобов’язання з оплати за спожиту активну електроенергію у березні 2018р. не настав у зв’язку не направленням позивачем рахунку на оплату, судова колегія вважає не необґрунтованим на те правомірним.

Крім того, як вірно зазначає скаржник в апеляційній скарзі, заборгованість за активну електроенергію у березні 2018р. сумі 3078,56 грн. вказана в отриманому споживачем рахунку за квітень 2018р.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу позивача щодо стягнення з відповідача основного боргу за спожиту активну електричну енергію в сумі 7422,91 грн. ( за березень і квітень 2018р.)

Пунктом 1 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що апелянт погодився з судом першої інстанції, щодо відмови у задоволенні його позовної вимоги про стягнення з відповідача боргу за перетікання реактивної електроенергії за період березень - квітень 2018р. у розмірі 4350,49 грн. , а відтак зазначена вимога та вимоги щодо нарахування на цю суму штрафних санкцій судовою колегією не розглядаються.

Відповідно до ст.ст.216 - 218 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п.3 ст.611 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України)

Частиною 1 статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи те, що відповідачем не були своєчасно виконані зобов’язання за укладеним між сторонами договором щодо здійснення оплати вартості спожитої активної за період березень - квітень 2018р., а також те, що сторонами у договорі погоджено нарахування пені за несвоєчасну оплату платежів, на думку колегії суддів, позивачем правомірно нараховано відповідачу пеню за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії за зазначений період на відповідну суму боргу, виходячи з облікової ставки НБУ, яка діяла у відповідний період прострочення, що за розрахунком суду складає в сумі 246,18 грн.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Слід зазначити, що виходячи з положень ст. 625 ЦК України, право кредитора на стягнення 3% річних та інфляційних втрат не залежить від моменту пред’явлення вимоги про таке стягнення (до моменту погашення боргу або після цього). При цьому визначальним є наявність факту порушення боржником строків виконання грошового зобов’язання. Таким чином, право кредитора на стягнення 3% річних може бути реалізовано у будь-який момент при наявності вищезазначених вимог, передбачених законодавством.

Наразі слід зазначити, що згідно положень ЦК проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов'язань. Так, розмір таких процентів річних може бути визначений сторонами в договорі.

Враховуючи вищенаведене та порушення відповідачем термінів сплати вартості спожитої активної електроенергії у березні - квітні 2018р., суд вважає, що стягненню з нього на користь позивача підлягає 3% річних за зазначений період у сумі 21,75 грн.

Разом з тим, слід зазначити, що скаржник в апеляційній скарзі не оскаржував рішення в частині відмови судом в стягнення з відповідача інфляційних нарахувань стосовно зобов’язань по сплаті за спожиту активну електричну енергію за березень - квітень 2018р., а відтак судовою колегією зазначена вимога не розглядається.

При цьому, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов не обґрунтованого висновку, щодо відмови у задоволені вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за несвоєчасну попередню оплату у сумі 18 428,98грн. посилаючись при цьому на те, що нарахування пені можливе лише за несвоєчасне здійснення позивачем остаточного розрахунку за фактично споживу протягом розрахункового періоду електричну енергію.

Так, ч. 1 ст. 693 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Отже, правила частини 1 статті 693 ЦК України стосовно порядку розрахунків застосовуються у разі, якщо сторони передбачили обов'язок покупця здійснити попередню оплату.

У додатку №2 до укладеного між сторонами договору №1255, визначений порядок проведення розрахунків між сторонами, який передбачає попередню оплату відповідачем електроенергії, яка надається позивачем, що відповідає частинам 4, 7 статті 276 Господарського кодексу України, а також вимогам Правил. При цьому, сторони погодили в договорі та п.10 додатку №2 до договору, що оплата здійснюється у відповідні числа розрахункового місяця, до початку розрахункового періоду, а не місяця, наступного за розрахунковим. Саме за порушення такого порядку (попередньої) оплати сторони погодили нарахування пені, передбаченої в пункті п. 10 додатку №2 до договору між сторонами.

Здійснення попередньої оплати у визначені сторонами строки є частиною порядку розрахунків за договором між сторонами з купівлі-продажу електроенергії - частиною виконання грошового зобов'язання відповідача перед позивачем, до спірних правовідносин з приводу чого і слід застосовувати відповідні умови договору та норми законодавства, що регулюють відповідальність за неналежне виконання боржником грошового зобов'язання.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов не вірного висновку про те, що відповідальність до відповідача у вигляді пені згідно із укладеним з позивачем договором постачання електричної енергії може бути застосована лише за порушення строків остаточного розрахунку за використану (куплену) відповідачем електроенергію, передача якої оформлюється за фактом актами прийняття-передавання товарної продукції (використаної електричної електроенергії). (Аналогічна правова позиція міститься і в постанові Верховного суду від 24.04.2018р. у справі № 910/4912/17).

Відтак, місцевий суд неправомірно відмовив позивачу в задоволенні позовної вимоги про стягнення пені за несвоєчасну попередню оплату у період з червня 2017 по березень 2018р.. Разом з тим, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за несвоєчасну попередню оплату у зазначений період, колегія суддів вважає, що він зроблений правильно, а тому погоджується з позивачем, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня за несвоєчасну попередню оплату у сумі 18 428,98грн.

За таких обставин, виходячи з наведеного вище у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства „Полтаваобленерго” в особі Миргородської філії ПАТ „Полтаваобленерго” про стягнення до Спільного українсько-індійського підприємства „Кораса” підлягають частковому задоволенню в загальній сумі 26 119,82 грн., у т.ч. боргу за спожиту активну електроенергію в сумі 7422,91 грн., пені за несвоєчасну оплату платежів за активну електричну енергію в сумі 246,18грн., пені в сумі 18892,49 грн., 3% річних в сумі 21,75 грн., в іншій частині позову слід відмовити.

Таким чином, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства „Полтаваобленерго” в особі Миргородської філії ПАТ „Полтаваобленерго” підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Одеської області від 13.08.2018 року у справі № 916/1287/18 - частковому скасуванню, з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову.

Згідно із ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подачу позову та апеляційної скарги покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273, 275, 277, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

I. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Полтаваобленерго” в особі Миргородської філії ПАТ „Полтаваобленерго” задовольнити, рішення Господарського суду Одеської області від 13.08.2018 року у справі №916/1287/18 скасувати частково, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

"Позов Публічного акціонерного товариства „Полтаваобленерго” в особі Миргородської філії ПАТ „Полтаваобленерго” задовольнити частково.

Стягнути з Спільного українсько-індійського підприємства „Кораса” на користь Публічного акціонерного товариства „Полтаваобленерго” в особі Миргородської філії ПАТ „Полтаваобленерго” заборгованість в загальній сумі 26119,82 грн., яка складається з боргу за спожиту активну електроенергію у сумі 7422,91 грн., пені за несвоєчасну оплату платежів за активну електричну енергію в сумі 246,18грн., пені за несвоєчасну попередню оплату у сумі 18892,49 грн., 3% річних у сумі 21,75 грн., а також 1496,81 грн. судового збору, сплаченого за подачу позовної заяви.

В іншій частині позову відмовити».

ІІ. Стягнути з Спільного українсько-індійського підприємства „Кораса” на користь Публічного акціонерного товариства „Полтаваобленерго” в особі Миргородської філії ПАТ „Полтаваобленерго” судовий збір за подачу апеляційної скарги у сумі 2245,21грн.

Видачу наказів за постановою з зазначенням повних реквізитів сторін доручити Господарському суду Одеської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 18.12.18

Головуючий суддя                                                   Л.В. Поліщук

Суддя           М.А. Мишкіна

Суддя           І.Г.Філінюк