ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2018 року м.Дніпро Справа № 904/379/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Антоніка С.Г.(доповідач)

суддів: Дарміна М.О., Іванова О.Г.

секретар судового засідання: Ревкова Г.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Генерація" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2018 року (повний тест рішення складено 11.06.2018 року) у справі № 904/379/18 (суддя Суховаров А.В.)

за позовом Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Генерація", м. Дніпро

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про визнання договору укладеним в редакції позивача

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Дніпропетровської області звернулася Дніпровська міська рада з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Генерація", у якому просила суд визнати укладеним між Дніпровською міською радою в особі департаменту економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Генерація» договір про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Дніпра на умовах, передбачених Порядком залучення, розрахунку і використання коштів пайової участі (внесків) у розвитку інфраструктури міста Дніпропетровська, затвердженого рішенням Дніпровської міської ради в редакції позивача з Додатком №1 розрахунок пайової участі на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м.Дніпро, Додатком № 2 графіком сплати забудовником ТОВ «Генерація» пайової участі на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпра у зв'язку із фактичним розміщенням комплексу автомийки, станції технічного обслуговування та магазину з кафетерієм за адресою: пров. Добровольців, 1 Д м.Дніпро.

Рішенням господарького суду Дніпропетровської області від 04.06.2018 року у справі №904/379/18 позов задоволено.

Рішення обгрунтовано тим, що відповідач не звернувся до позивача у встановлений законом строк для укладення договору пайової участі і не повідомив орган місцевого самоврядування про готовність обєкта до експлуатації, чим порушив права останнього. Крім того, господарський суд вказав, що позивач звернувся до суду в межах строків позовної давності.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, якою просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд його скасувати, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

В обґрунтування вимоги про скасування рішення господарського суду і прийняття нового про відмову у задоволенні позову, відповідач указує на порушення судом норм матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, справу вирішено з утиском прав відповідача.

Апеляційна скарга обгрунтована наступним:

- ТОВ «Генерація» не є замовником будівництва, замовником будівництва є громадянин ОСОБА_1, якому було затверджено проект відведення земельної ділянки. На час здійснення будівництва ТОВ «Генерація» не мало ні у власності ні у користуванні земельну ділянку, на якій відбувалася забудова, не заверталася до Дніпропетровської міської ради із заявою щодо надання дозволу на будівництво, і набуло право власності на вже збудоване нерухоме майно на підставі іншого рішення господарського суду Дніпропетровської області.

- обєкт будівництва станом на дату звернення позивача з позовом до суду прийнятий в експлуатацію. ТОВ «Генерація» не є замовником, а тому не несе обовязку укладання договору про пайову участь сплачувати пайовий внесок;

- суд дійшов хибного висновку щодо відмови відповідачу в задоволені клопотання про застосування строків позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу Дніпровська міська рада зазначала, що саме ТОВ «Генерація» є відповідачем у справі, оскільки саме воно було замовником будівництва і здійснювало будівництво, що підтверджується декларацією про готовність обєкта до експлуатації. Крім того, відповідач придбав майнові права на обєкт будівництва відповідно до договору купівлі-продажу. Виходячи з положень діючого законодавства замовник будівництва зобовязаний прийняти пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, та бути ініціатором такого договору. Договір пайової участі з громадянином ОСОБА_1 не укладався, а сплачені останнім кошти пайової участі враховані під час укладання договору пайової участі з відповідачем. Строк позовної давності для звернення Дніпровської міської ради не пропущений. Величина пайової участі відповідача вірно розрахована на основі нормативів одиниці створеної потужності.

Третя особа Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради у відзиві на апеляційну скаргу просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Генерація», а рішення господарського суду залишити без змін.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.07.2018 (колегія суддів у складі головуючого судді (доповідача) - Верхогляд Т.А., судді: Чередко А.Є., Парусніков Ю.Б.) було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Генерація" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2018 року.

Указом Президента України від 29.12.2017 № 454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" ліквідовано Дніпропетровський апеляційний господарський суд та Донецький апеляційний господарський суд; утворено Центральний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, з місцезнаходженням у місті Дніпрі.

Дніпропетровський апеляційний господарський суд з 03.10.2018 року припинив здійснення правосуддя у зв'язку із публікацією в газеті "Голос України" повідомлення про початок роботи Центрального апеляційного господарського суду.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

Відповідно до частин 5, 7 ст. 31 ГПК України, у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На виконання вказаних правових норм забезпечено передачу справи № 904/379/18 з Дніпропетровського апеляційного господарського суду до Центрального апеляційного господарського суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Центрального апеляційного господарського суду від 16.10.2018 року для розгляду справи № 904/379/18 визначено колегію суддів у складі головуючого судді Антоніка С.Г.(доповідач), суддів Дарміна М.О., Іванова О.Г.

Ухвалою колегії суддів Центального апеляційного господарського суду від 22.10.2018 року справа № 904/379/18 прийнята до провадження, розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні.

Згідно ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі та у відзиві, в межах доводів та вимог апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Рішенням Дніпровської міської ради від 10.01.2007р. №116/18 земельна ділянка по пров.Добровольців в районі буд.3 надана в оренду гр. ОСОБА_1 для проектування та будівництва комплексу автомийки, станції технічного обслуговування та магазину з кафетерієм.

Відповідно до п. 4.8 зазначеного рішення ОСОБА_2 був зобовязаний перерахувати кошти на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста в розмірі 35069,00грн.

Кошти в сумі 35069,00грн. були сплачені гр.ОСОБА_1 протягом 2007року, як це передбачено додатком №2 до проекту договору.

14.04.2009р. між гр..ОСОБА_1 (учасником) та ТОВ «Генерація» (інвестором) було укладено інвестиційний договір, предметом якого було будівництво сторонами новостворених обєктів нерухомості на земельній ділянці

14.04.2009року за договором купівлі майнових прав ТОВ Генерація придбало у гр.ОСОБА_1 майнові права у будівництві обєкта будівництва, визначеного Інвестиційним договором від 14.04.2009р. №1404.

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 21.03.2007року № 6/11 затверджено Порядок залучення коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Дніпропетровська.

29.07.2011р. Дніпровською міською радою прийнято рішення № 5/14 "Про внесення змін до рішення міської ради від 21.03.2007 № 6/11 "Про порядок залучення коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Дніпропетровська" (далі - Порядок).

Листом від 20.10.2017 №10/13-631 Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради повідомив Дніпровську міську раду, що декларацією про готовність об'єкта до експлуатації від 05.06.2013 №ДП 17 об'єкт: «Будівництво комплексу автомийки, станції технічного обслуговування та магазину з кафетерієм по вул. Добровольців, 1Д, у м. Дніпрі», загальною площею 1041,9 кв.м. введений в експлуатацію.

Декларацію від 05.06.2013 №ДП 17 зареєстровано Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області.

Згідно зазначеної декларації замовником об'єкта є відповідач.

Листом від 29.11.2017р. вих.№ 10/15-722 Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради звернувся до ТОВ «Генерація» з пропозицією укласти договір про пайову участь та направлено проект договору.

Відповіді на лист позивач від відповідача не отримав, договір про пайову участь укладений не був, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду про визнання договору пайової участі укладеним.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України ).

За приписами статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, що виражає узгоджену волю сторін, яка спрямована на досягнення конкретної мети, тобто договір це юридичний факт, на підставі якого виникають цивільні права та обов'язки.

Укладення господарського договору за приписами частини третьої статті 179 Господарського кодексу України є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно з ч.3 ст.179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, зокрема, якщо існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору.

Відповідно до ст.187 Кодексу спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

Таким чином, спонукання до укладання договору в судовому порядку можливе тоді, коли хоча б одна із сторін є зобов'язаною його укласти через пряму вказівку закону, або на підставі обов'язкового для виконання акта планування (у тому числі державного замовлення), який видано компетентним органом.

П.п.5 п. а) ч.1 ст.28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: залучення на договірних засадах коштів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, розташованих на відповідній території, та коштів населення, а також бюджетних коштів на будівництво, розширення, ремонт і утримання на пайових засадах об'єктів соціальної і виробничої інфраструктури та на заходи щодо охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про архітектурну діяльність" під будівництвом слід розуміти нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт.

Згідно ст.1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовником є фізична або юридична особа, що має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала у встановленому законодавством порядку відповідну заяву.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.40 Закону порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Відповідно до ч.5 ст.39 Закону, датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Частиною 9 статті 40 Закону встановлено, що договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Істотними умовами договору є: 1) розмір пайової участі; 2) строк (графік) сплати пайової участі; 3) відповідальність сторін.

Невід'ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Отже Законом встановлено обов'язок замовника будівництва прийняти пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, який реалізується шляхом укладення відповідного договору в порядку, визначеному Законом. Неукладення договору свідчить про недотримання вимог законодавства і має наслідком порушення прав та інтересів відповідної територіальної громади.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції зроблено правильний висновок про обовязок відповідача укласти договір про пайову участь у розвитку інфраструктури міста.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем під час розгляду справи судом першої інстанції було заявлено про застосування строку позовної давності.

Обгрунтовуючи заяву про застосування строку позовної давності, відповідач зазначив, що позивачу стало відомо про готовність обєкту до експлуатації з 10.06.2013р., тоді як з позовом він звернувся лише 01.02.2018р., тобто з пропуском строку позовної давності.

Згідно з ст.256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами 1, 5 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відмовляючи в задоволені заяви про застосування строку позовної давності, господарський суд послався на те, що про порушення своїх прав Дніпровська міська рада дізналася за результатами позапланової перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності фінансово-економічного департаменту Дніпропетровської міської ради від 19.06.2015р., коли позивачем було отримано копію декларації від 05.06.2013 №ДП 7 про готовність обєкта до експлуатації.

З приводу того, що вказана декларація була зареєстрована Центром дозвільних процедур «Єдине вікно» Дніпропетровської міської ради, господарський суд вказав, що даний центр це центр надання адміністративних послуг субєктами їх надання (територіальними органами державної влади або органами місцевого самоврядування), а позивач на момент реєстрації цієї декларації не був субєктом надання послуг введення обєктів в експлуатацію.

Колегія суддів вважає такий висновок помилковим, виходячи з наступного.

З Декларацією про готовність обєкта до експлуатації відповідач звернувся до Центру дозвільних процедур «Єдине вікно» Дніпропетровської міської ради 05.06.2013р.. зареєстрована Центром дозвільних процедур «Єдине вікно» - 10.06.2013р.

Вказана обставина підтверджується штампом Центру дозвільних процедур «Єдине вікно» (т.1, а.с. 219).

На момент подання декларації про готовність об'єкта діяв Порядок ведення єдиного реєстру отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об'єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, відмов у реєстрації таких декларацій та у видачі таких дозволів і сертифікатів, відповідно до частини 3 якого ведення єдиного реєстру, функціонування і супроводження програмного забезпечення реєстру, збереження та захист бази даних реєстру, забезпечення доступу до нього територіальних органів Держархбудінспекції України здійснює Державна архітектурно-будівельна інспекція України, а відповідно до частини 7 - підставою для внесення Державною архітектурно-будівельною інспекцією України відомостей до єдиного реєстру є повідомлення про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об`єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, відмов у реєстрації таких декларацій та у видачі таких дозволів і сертифікатів (далі - документи).

Крім того, відповідно до положень статті 5 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", організацію видачі (переоформлення, видачі дублікатів, анулювання) суб'єктам господарювання документів дозвільного характеру та забезпечення взаємодії місцевих і регіональних дозвільних органів на момент подачі відповідачем декларації здійснювали державні адміністратори - посадові особи міської ради міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення (їх виконавчих органів), обласної, Київської та Севастопольської міських, районної, районної у місті Києві державних адміністрацій, уповноваженого органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим. При цьому, державний адміністратор підпорядковувся безпосередньо відповідному міському голові, голові обласної, Київської та Севастопольської міських, районної, районної у місті Києві державних адміністрацій, керівнику відповідного уповноваженого органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, а до його основних завдань входило в тому числі надання суб'єкту господарювання вичерпної інформації щодо вимог та порядку одержання документа дозвільного характеру, прийняття від суб'єкта господарювання документів, необхідних для одержання документів дозвільного характеру, їх реєстрація та подання документів (їх копій) відповідним регіональним та/або місцевим дозвільним органам, видача оформлених регіональними та місцевими дозвільними органами суб'єкту господарювання документів дозвільного характеру, забезпечення взаємодії регіональних та/або місцевих дозвільних органів та документообігу, формування та ведення реєстру документів дозвільного характеру тощо.

Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленій в постанові № 904/8827/17 від 21.08.2018року.

Виходячи з зазначеного, апеляційний суд вважає обгрунтованими доводи скаржника про те, що у Дніпропетровської міської ради, як позивача був доступ до відомостей щодо подання відповідачем декларації про готовність об'єкта до експлуатації 05.06.2013р., яка була зареєстрована у Центрі дозвільних процедур 10.06.2012.

Господарський суд не дав належну оцінку факту реєстрації декларації Центром дозвільних процедур «Єдине вікно» Дніпропетровської міської ради з урахуванням діючого законодавства та прийшов до помилкового висновку про звернення з позовом в межах строків позовної давності.

Крім того, в матеріалах справи міститься лист відповідача, адресований міському голові від 12.08.2009р., який зареєстрований 13.08.2009р. за № 11/3745 (т.2 а.с.8). Даним листом відповідач просить ввести в експлуатацію об?єкт нерухомості (комплекс авто мийки, станції технічного обслуговування та магазину з кафетерієм), що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.. Добровольців, 1Д.

Також встановлено, що рішенням господарського суд Дніпропетровської області від 01.10.2009р. по справі №31/279-09 за позовом ТОВ «Генерація» до Дніпропетровської міської ради, третя особа ОСОБА_3, про визнання права власності, було визнано за ТОВ «Генерація» право власності на самовільно збудоване (без проектно-технічної документації) майно, а саме на комплекс автомийки, станції технічного обслуговування та магазин з кафетерієм за адресою м.Дніпропетровськ, вул.. Добровольців, 1Д (т.1 а.с.102). Справа розглядалася за участю представника позивача.

Розпорядженням міського голови від 15.06.2009р. № 525-р, за зверненням відповідача, присвоєно комплексу автомийки, станції технічного обслуговування та магазину з кафетерієм по пров. Добровольців адресу пров.Добровольців, 1Д.

Таким чином, позивачу про здійснене відповідачем будівництво було відомо у 2009 році.

ОСОБА_4 зобов?язує укласти договір до введення об?єкта в експлуатацію, то колегія суддів вважає, що строк позовної давності слід відраховувати з 13.08.2009р., коли позивачу з листа відповідача стало відомо про готовність введення об?єкту нерухомості в експлуатацію.

З урахуванням наведеного колегія суддів робить висновок, що відповідач є замовником будівництва та відповідного до діючого законодавства зобов?язаний був укласти з міською радою договір про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури. Однак позивачем пропущено строк позовної давності. І саме з цих підстав позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення господарського суду скасуванню у зв?язку з неповним з?ясуванням обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Витрати з судового збору покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 269 - 271, 275, 277, 282 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Генерація" задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2018 року у справі № 904/379/18 скасувати

Прийняти нове рішення.

В задоволені позову відмовити.

Стягнути з Дніпровської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Генерація» 2643,00грн. витрат зі сплати судового збору за розгляд справи апеляційною інстанцією.

Видачу відповідного наказу доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст складено 26.12.2018р.

Головуючий: __________________ С.Г. Антонік

Судді: __________________ М.О. Дармін

__________________ ОСОБА_5