ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.12.2018м. ДніпроСправа № 904/4819/18
За позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптимал Трейд", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат", м. Кам'янське Дніпропетровської області

про стягнення курсової різниці у розмірі 3 100 322,17 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання Чернявська Е.О.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність №21 від 27 грудня 2017 року, представник

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №183 від 16 жовтня 2018 року, представник

C У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптимал Трейд" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" курсову різницю у розмірі 3 100 322,17 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №17-0836-02 від 20 жовтня 2017 року та додаткової угоди №2 від 02.10.2018 до договору в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар, що стало підставою для нарахування курсової різниці.

Відповідач, Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат", визнає наявність заборгованості перед позивачем за договором №17-0836-02 від 20.10.2017 та додатковими угодами до нього, однак зазначає, що у зв'язку з накладеними арештами на його кошти, в силу фінансових складнощів, обумовлених різноманітними чинниками, такими як невизначеність ситуації на світових ринках сталі, що супроводжується значним зниженням світових цін на готову продукцію; зменшенням попиту на продукцію, що виготовляється; несприятливою кон'юктурою на ринку збуту продукції, а також іншими чинниками, наразі сплатити кошти за договором не має фінансової можливості.

Разом з тим, відповідачем перевірено обґрунтованість та правильність нарахованої позивачем курсової різниці у сумі 3 100 322,17 грн. за договором №17-0836-02 від 20.10.2017. Нарахування зазначеної суми здійснено позивачем у відповідності до укладеного між сторонами договору та додаткових угод до нього та діючого законодавства, арифметичних помилок в обрахунку курсової різниці відповідачем не виявлено.

У відповіді на відзив, позивач зазначає, що накладення арештів на грошові рахунки не звільняє відповідача від виконання господарських зобовязань, які виникли у звязку з укладенням та виконанням договору та додаткових угод до нього. Позивач зазначає, що відповідач має можливість розпоряджатися наявними на його рахунках грошовими коштами, за винятком сум, в межах яких накладено арешти.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №904/4819/18, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 21.11.2018. З 21.11.2018 відкладено підготовче засідання на 05.12.2018, з 05.12.2018 на 19.12.2018.

У судовому засіданні 19.12.2018 за письмовою згодою сторін судом ухвалено про закриття підготовчого провадження та перехід до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 19.12.2018 проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

20 жовтня 2017 року між Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптимал Трейд" (постачальник) укладено договір поставки №17-0836-02 відповідно до п.1.1 якого постачальник зобовязався поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію, зазначену у специфікації (надалі-продукція) на умовах, викладених в цьому договорі.

Сума даного договору визначається, як сума по всім специфікаціям, що є невідємною частиною договору (п. 1.2 договору).

Згідно п.12.3 договору даний договір вступає в силу з 20 жовтня 2017 року та діє до 31 грудня 2018 року.

Кількість і номенклатура продукції зазначається в специфікації до даного договору. Якість продукції повинна відповідати технічним умовам, технічним вимогам на продукцію, зазначеним в специфікації (п. п. 2.1, 2.2 договору).

Умови та строки поставки врегульовані сторонами у розділі 3 договору.

Так, поставка продукції здійснюється партіями на умовах, зазначених у відповідній специфікації (згідно правил "Інкотермс" в редакції 2010 року). Партією продукції вважається кількість продукції, зазначена в сертифікаті якості.

Продукція надається постачальником покупцю на складі вантажовідправника. Покупець придбає право власності на продукцію та несе пов'язаний з ним ризик (втрата, псування та інш.) з моменту фактичної передачі продукції на складі вантажовідправника.

Датою поставки, при перевезенні автомобільним транспортом вважається дата передачі продукції покупцю у відповідності до накладної.

Згідно пункту 4.1 договору поставка продукції здійснюється за цінами, які визначені у відповідності з умовами поставки, зазначені у специфікаціях та включають у себе податки, збори та інші обовязкові платежі, а також вартість тари, пакування, маркування та інші витрати постачальника, які повязані з поставкою продукції.

Відповідно до п. 4.1.1 договору (в редакції Додаткової угоди №1 від 02.04.2018) сторони погодили встановити еквівалент ціни ресурсів в іноземній валюті - доларах США. Еквівалент ціни ресурсів в доларах США вказується в специфікаціях (або іншому додатку до Договору). У разі відсутності інформації про еквівалент ціни ресурсів в специфікації (або іншому додатку до Договору) еквівалент ціни ресурсів визначається сторонами шляхом перерахунку (конвертації) ціни ресурсів в гривнях, зазначеної в рахунках (рахунках-фактурах) за офіційним курсом доларів США, який встановлений Національним банком Україна (НБУ) на день поставки ресурсів (курс UAN/USD).

Пунктом 5.1 договору в редакції Додаткової угоди №1 від 02.04.2018 встановлено, що оплата покупцем продукції за договором здійснюється в національній валюті України (гривні) протягом 5 календарних днів з дати поставки.

Покупець зобов'язаний сплатити постачальнику еквівалент грошового зобов'язання (боргу) в доларах США, шляхом перерахування грошових коштів у національній валюті України (гривні) на рахунок постачальника, зазначений в Договорі. Сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається покупцем за офіційним курсом доларів США, який встановлений НБУ на день здійснення платежу (курс UAN/USD).

У випадку, якщо сума фактично здійснених покупцем платежів в гривнах за конкретну партію ресурсів, перерахована в еквівалент, виражений в доларах США, по офіційному курсу НБУ UAN/USD встановленому на 0:00 годину дати фактичної оплати цієї партії ресурсів, перевищує ціну в еквіваленті, який виражений в доларах США, цієї партії ресурсів, розраховуються з урахуванням доплати/знижок, фактичної ваги та фактичних якісних характеристик цієї партії ресурсів, то сума перевищення в еквіваленті, який виражений в доларах США, враховується як часткова оплата ціни наступної партії ресурсів в еквіваленті, який виражений в доларах США.

У випадку, якщо сума фактично здійснених покупцем платежів у гривнах за конкретну партію ресурсів, перерахована в еквівалент, виражений в доларах США, по офіційному курсу НБУ UAN/USD встановленому на 0:00 годин дати фактично оплати цієї партії ресурсів, є недостатньою для оплати ціни в еквіваленті, який, виражений в доларах США, цієї партії ресурсів, розрахованої з урахуванням доплати/знижок, фактичної ваги та фактичних якісних характеристик цієї партії продукції, то сума, що недостає в еквіваленті, вираженому в доларах США, повинна бути додатково сплачена покупцем в той же день в гривнах, по офіційному курсу НБУ UAN/USD встановленому на 0:00 годин дати фактичної оплати. Корегування ціни ресурсів (товару) в гривнах оформлюється корегувальними рахунками та податковими накладним на дату оплати партії продукції.

Поставлена продукція вважаються повністю оплаченою, якщо сума фактично здійснених покупцем платежів в гривнях за поставлену партію продукції, перерахована в еквівалент, виражений в доларах США, за офіційним курсом НБУ гривні по відношенню до долара США встановленим на 0:00 годин дати фактичної оплати цієї партії продукції, дорівнює ціні в еквіваленті, вираженому в доларах США, цієї партії продукції, розрахованої з урахуванням доплати/знижок, фактичної ваги і фактичних якісних характеристик цієї партії продукції.

Сторонами протягом листопада 2017 року травня 2018 року підписані Специфікації до договору, а саме Специфікацію №1 від 01.11.2017 про поставку товару на суму 742 869,60 грн., Специфікацію №2 від 01.11.2017 на суму 188 674,10 грн., №3 від 01.11.2017 на суму 167 528, 64 грн., №4 від 22.11.2017 на суму 167 528,64 грн., №4/1 від 21.11.2017 на суму 8 468 811,60 грн., №5 від 27.11.2017 на суму 283 011,16 грн., №7 від 03.12.2017 на суму 1 119 995,34 грн., №8 від 01.12.2017 на суму 515 445,29 грн., 39 від 21.12.2017 на суму1 052 168,60 грн., №10 від 13.12.2017 на суму 5 735 775,48 грн., №11 від 13.12.2017 на суму 1 915 873,13 грн., №12 від 15.01.2018 на суму 713 909,76 грн., №14 від 30.01.2018 на суму 3 687 360,00 грн., №15 від 21.02.2018 на суму 1 599 675,82 грн., №16 від 01.03.2018 на суму 471 685,44 грн., №17 від 07.03.2018 на суму 8 595 352,08 грн., №18 від 07.03.2018 на суму 35 621 688,00 грн., №19 від 19.03.2018 на суму 219 049,10 грн., №20 від 28.03.2018 на суму 264 841,44 грн., №23 від 326 795,51 грн., №24 від 01.04.2018 на суму 1 317 154,24 грн., №25 від 26.04.2018 на суму 772 064,94 грн., №26 від 19.04.2018 на суму 3 906 934,56 грн., №27 від 01.05.2018 на суму 1 129 825,85 грн., №28 від 24.05.2018 на суму 108 832,09 грн.

На виконання умов договору №17-0836-02 від 20.10.2017 ТОВ "Оптимал Трейд" протягом періоду листопад 2017 року травень 2018 року поставило ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат" продукцію, феробор, ферованадій, блюм, дрібязок коксовий та інше, на загальну суму 1 634 202,38 доларів США, що підтверджується видатковими накладними №488 від 03.11.2017 на суму 188 674,10 грн., №447 від 03.11.2017 на суму 733 685,03 грн., №559 від 13.11.2017 на суму 92 140,75 грн., №560 від 13.11.2017 на суму 75 387,89 грн., №628 від 23.11.2017 на суму 75 220,36 грн., №629 від 23.11.2017 на суму 91 303,10 грн., №657 від 28.11.2017 на суму 283 011,16 грн., №816 від 01.12.2017 на суму 515 445,29 грн., №845 від 04.12.2017 на суму 480 526,06 грн., №855 від 06.12.2017 на суму 639 469,28 грн., №911 від 13.12.2017 на суму 4 901 600,87 грн., №927 від 14.12.2017 на суму 1 915 873,13 грн., №928 від 14.12.2017 на суму 5 735 775,48 грн., №782 від 17.12.2017 на суму 3 925 846,49 грн., №1016 від 21.12.2017 на суму 536 505,37 грн., №1018 від 26.12.2017 на суму 515 663,23 грн., №138 від 15.01.2018 на суму 713 909,76 грн., №763 від 09.02.2018 на суму 3 649 652,74 грн., №778 від 21.02.2018 на суму 1 599 675,82 грн.,№1083 від 03.03.2018 на суму 471 685,44 грн., №1083 від 03.03.2018 на суму 471 685,44 грн., №1182 від 19.03.2018 на суму 219 049,10 грн., №1363 від 25.03.2018 на суму 7829095,13 грн., №1463 від 29.03.2018 на суму 264 841,44 грн., №1493 від 31.03.2018 на суму 948 627,90 грн., №1714 від 04.04.2018 на суму 273 303,72 грн., №1878 від 06.04.2018 на суму 1227 262,21 грн., №1879 від 11.04.2018 на суму 67 097,98 грн., №1681 від 16.04.2018 на суму 326 795,51 грн., №1880 від 23.04.2018 на суму 22794,06 грн., №1932 від 24.04.2018 на суму 772 064,94 грн., №2254 від 08.05.2018 на суму 1 129 825,85 грн., №2488 від 25.05.2018 на суму 108 832,09 грн., №2459 від 31.05.2018 на суму 3 552 524,64 грн.

Також позивачем виставлені на оплату відповідачу рахунки.

Умови оплати визначені сторонами у розділі 5 договору.

Так, розрахунки за цим договором здійснюються в національній валюті України.

Оплата продукції здійснюється на умовах узгоджених сторонами та закріплених відповідних специфікаціях, що є невідємною частиною договору.

Фактом оплати продукції є надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, зазначений в договорі.

ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат" зобовязання за договором поставки в частині оплати поставленої продукції товару належним чином не виконало, а тому ТОВ "Оптимал Трейд" звернулось до господарського суду із позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 140 655 096,03 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19 липня 2018 року позов задоволено повністю, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптима Трейд" 43 005 588 грн. 09 коп. заборгованості за договором №17-0836-02 від 20.10.2017, 573 212 грн. 31 коп. 3% річних, 6 332 817 грн. 42 коп. пені, 12 901 676 грн. 43 коп. штрафу, судовий збір в сумі 616 700 грн.

13 серпня 2018 року на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2018, яке набрало законної сили 13.08.2018 видано наказ №904/1839/18.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

02 жовтня 2018 року між Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптимал трейд" укладено додаткову угоду № 2 до договору № 17-0836-02 від 20.10.2017, відповідно до п. 1 якої сторони прийшли до згоди зафіксувати розмір поточної заборгованості покупця перед постачальником за поставлені відповідно до договору продукцію та закріпити її розмір в еквіваленті, вираженому в доларах США, який розрахований по офіційному курсу НБУ UAN/USD на день здійснення поставки продукцію.

На дату підписання цієї додаткової угоди розмір поточної заборгованості покупця перед постачальником за поставлену за період з 03.11.2017 по 31.05.2018 відповідно до договору продукцію складає еквівалент 1 634 202 доларів США 38 центів. Оплата вказаної заборгованості повинна проводитись покупцем у відповідності до умов договору та цієї додаткової угоди.

Пунктом 2 додаткової угоди №2 встановлено, що сторони підтверджують, що частина заборгованості в сумі 43 005 588,09 грн., стягнута з покупця на користь постачальника за рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2018 у справі №904/1839/18 (частина основного боргу без урахування пені, штрафних санкцій и т.п.).

Згідно з п. 3 додаткової угоди №2 покупець зобовязується протягом 5 календарних днів з моменту укладення цієї додаткової угоди виплатити постачальнику курсову різницю, яка визначається за наступною формулою:

Курсова різниця = "Загальна сума боргу (еквівалент доларів США в гривнях по курсу НБУ UAN/USD на день здійснення платежу та/або вимоги постачальника (відповідно п.1 цієї угоди" відняти "Частину боргу, стягнуту у судовому порядку (відповідно п.2 цього договору)".

Однак відповідач не сплатив суму курсової різниці у розмірі 3 100 322,17 грн., що і стало причиною виникнення спору.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також; з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У відповідності до ч. 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України та ст. 173 Господарського кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Нормами ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов'язань або їх зміна не допускається.

За приписами ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до приписів ст. 524 Цивільного кодексу України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно з частинами1, 2 ст. 533 Цивільного кодексу України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Вказана норма кореспондується з положеннями ч. 2 ст. 198 Господарського кодексу України.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на фінансові труднощі, повязані із наявністю арештів на розрахункових рахунках.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно зі ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 1 ст. 96 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Відповідач як юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями за спірним договором і така відповідальність не може ставитися у залежність від фінансових складнощів відповідача, обумовлених різноманітними чинниками про які вказує відповідач у своєму відзиві на позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 Цивільного кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання. Положення аналогічно змісту містяться і у ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, де зазначено, що непереборною силою, тобто надзвичайними і невідворотними обставинами не вважаються, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

У відповідності до п. 1.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов'язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).

Таким чином, посилання відповідача на фінансові труднощі не звільняє його від відповідальності.

Відповідно до ст.ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Наявність заборгованості з курсової різниці відповідача перед позивачем у розмірі 3 100 322,17 грн. підтверджується матеріалами справи.

Строк сплати курсової різниці (п. 3 додаткової угоди №2) є таким, що настав.

Доказів сплати курсової різниці у розмірі 3 100 322,17 грн., відповідач не надав, доводів, наведених в обґрунтування позову не спростував.

За викладеного, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача курсової різниці у розмірі 3 100 322,17 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати, повязані зі сплатою судового збору покладаються на відповідача у розмірі 46 504,83 грн.

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. При цьому за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Позивач при звернені з позовом відповідно до платіжного доручення №1616 від 23.10.2018 сплатив 48 635,09 грн. судового збору, а виходячи із ціни позову, мав сплатити 46 504,83 грн. (1,5% ціни позову), тобто переплата становить 2 130,26 грн.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Станом на день прийняття рішення клопотання про повернення надмірно сплаченого судового збору позивачем не подано, однак, останній не позбавлений права подати таке клопотання після прийняття рішення.

Керуючись статтями 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 191, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптимал Трейд" до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" про стягнення курсової різниці у розмірі 3 100 322,17 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" (51925, Дніпропетровська область, м. Камянське, вул. Соборна, 18-Б, ідентифікаційний код 05393043) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптимал Трейд" (03038, м. Київ, вул. Миколи Грінченка, 4, ідентифікаційний код 41583742) курсову різницю у розмірі 3 100 322 (три мільйони сто тисяч триста двадцять дві) грн. 17 коп. та 46 504 (сорок шість тисяч пятсот чотири) грн. 83 коп. витрат, повязаних зі сплатою судового збору, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22.12.2018

Суддя Н.М. Євстигнеєва