СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2018 р. Справа № 905/855/18

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді: при секретарі судового засідання за участю представників сторін: від позивача від відповідача від третьої особи Мартюхіна Н.О. Шутенко І.А., Плахов О.В. Єлфімовій Ю.О. не з'явився не з'явився Кіляновський В.С. - ордер ДН№049902 від 06.12.2018
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фідлайф", с.Бараниківка Луганської області (вх. №495Д/2)
на рішення Господарського суду Донецької області
від01.08.2018р. (повний текст підписано 02.08.2018р.)
у справі№905/855/18 (суддя Левшина Г.В.)
за позовом до відповідача за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача про Товариства з обмеженою відповідальністю "Фідлайф", с.Бараниківка Луганської області Товариства з обмеженою відповідальністю "Слов'янська птахофабрика", с.Дмитрівка Донецької області Товариства з обмеженою відповідальністю "СПФ Агро", м.Київ визнання договору недійсним
В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Донецької області від 01.08.2018р. по справі №905/855/18 відмовлено повністю в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фідлайф", с.Баранівка до Товариства з обмеженою відповідальністю "Слов'янська птахофабрика", с.Дмитрівка за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "СПФ Агро", м.Київ про визнання договору переведення боргу №1 від 17.07.2017р. недійсним.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фідлайф" звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 01.08.2018р. по справі №905/855/18 та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Скаржник вважає, що рішення місцевого господарського суду є незаконним, прийнятим із порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, зважаючи на наступне:

- 20.07.2017р. позивачу стало відомо, що директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Слов`янська птахофабрика" - ОСОБА_7 з початку липня 2017 року фактично самоусунувся від виконання повноважень директора підприємства, не приймає участь в управлінні підприємством, написав заяву про звільнення та фактично не з'являється на роботу. Починаючи з 30.06.2017р. керівництво підприємством здійснювалося в.о. директора - ОСОБА_8, яку було призначено на цю посаду безстроково згідно копії трудової книжки останньої. Таким чином, договір був підписаний невідомою особою, що є підставою для визнання його недійсним;

- відповідач ввів позивача в оману щодо обставин, які мають суттєве значення, зважаючи на той факт, що ОСОБА_8 займала посади в.о. директора ТОВ «Слов'янська птахофабрика» та заступника директора ТОВ «СПФ АГРО» одночасно, вказані підприємства здійснюють свою господарську діяльність за однією адресою, про що також свідчить ухвала Краматорського міського суду №234/4711/18 у кримінальному провадженні №1-кс/234/1812/18 від 17.04.2018р. Зазначені обставини свідчать, що незважаючи на відсутність спільних бенефіціарів дані підприємства знаходяться під спільним керуванням та контролем;

- введення в оману керівництва ТОВ «ФІДЛАЙФ» також підтверджується неотримання позивачем оригіналу оскаржуваного договору, а відповідач не надав суду жодних доказів направлення позивачу вказаного договору;

- рішенням господарського суду Донецької області у справі №905/1749/17 від 12.10.2017р. з відповідача була стягнута заборгованість за договором поставки товару №468 від 16.12.15 у розмірі 5127826,30 грн., пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ в сумі 109463,04 грн., штрафу у розмірі 244991,12 грн., інфляційних в сумі 36438,83 грн. При цьому, у позовних вимогах ТОВ «ФІДЛАЙФ» не вимагає стягнення суми у розмірі 500 000 грн., яка була б нарахована на ТОВ «Слов'янська птахофабрика» за умови укладання договору переведення боргу.

- наведені вище обставини свідчать, що зі сторони відповідача відбулось підроблення підпису директора ОСОБА_7, введення в оману стосовно пов'язаності ТОВ «Слов'янська птахофабрика» та Третьої особи, внаслідок чого Договір стає не трьохстороннім, а двостороннім, та зменшення розміру грошових зобов'язань формально іншого підприємства;

- суд з власної ініціативи не призначив проведення експертизи копії Договору для виявлення особи, яка підписувала його.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 18.09.2018 (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Зубченко І.В., Радіонова О.О., Стойка О.В.) відновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фідлайф», с.Бараниківка Луганської області пропущений процесуальний строк для подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Донецької області від 01.08.2018р. (повний текст підписано 02.08.2018р.) у справі №905/855/18 та відкрито апеляційне провадження у справі №905/855/18.

Указом Президента України від 29.12.2017 року №454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах", крім іншого, ліквідовано Донецький апеляційний господарський суд та утворено Східний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області з місцезнаходженням у місті Харкові.

Указом Президента України від 28.09.2018 року № 295/2018 "Про переведення суддів" до новоутвореного Східного апеляційного господарського суду переведено суддів.

Повідомлення про початок роботи Східного апеляційного господарського суду оприлюднено в газеті "Голос України" № 185 (6940) від 03.10.2018 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2018р. сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: Мартюхіна Н.О. - головуючий суддя, судді Шутенко І.А., Плахов О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.10.2018р. прийнято справу №905/855/18 до провадження та призначено її до розгляду на 12.12.2018 о 10:30 год.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.12.2018р. оголошено перерву у судовому засіданні у справі №905/855/18 до 21 грудня 2018 року о 09:45 год., зокрема з метою огляду в судовому засіданні оригіналу договору переведення боргу №1 від 17.07.2017р.

Позивач у судове засідання 21.12.2018р. не з'явився, причини неявки не повідомив.

Відповідач у судове засідання 21.12.2018р. не з'явився, причини неявки не повідомив.

Третя особа у судовому засіданні 21.12.2018р. заперечила проти задоволення апеляційної скарги, вважає рішення місцевого господарського суду законним та таким, що підлягає залишенню без змін з підстав, викладених в відзиві на апеляційну скаргу. Також надала для огляду оригінали наступних документів: виписку з особового рахунку ТОВ «СПФ АГРО» з 01.03.2017р. по 31.03.2017р., платіжні доручення, які свідчать про повернення оплати за договором №51 від 15.03.2016р., надала для огляду оригінал договору переведення боргу №1 від 17.07.2017р.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 17.07.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "СПФ АГРО" (третя особа, первісний боржник), Товариством з обмеженою відповідальністю "Слов`янська птахофабрика" (відповідач, новий боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фідлайф" (позивач, кредитор) укладено договір про переведення боргу №1 (далі-договір), за умовами якого первісний боржник переводить свій борг за основним договором, укладеним між первісним боржником та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фідлайф", а новий боржник замінює первісного боржника у зобов'язанні, що виникає із основного договору, і приймає на себе всі обов`язки первісного боржника за основним договором. Сума боргу за Основним договором, яка передається з Первісного боржника на Нового боржника у відповідності до цього Договору, становить 500 000 грн. (п.1.2 договору).

Відповідно до п.1.3. договору підписанням цього договору кредитор надає свою згоду на переведення боргу з первісного боржника на нового боржника, у відповідності до умов цього договору.

Згідно п.5.2. договору цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін.

Не погодившись із фактом укладання вищевказаного договору про переведення боргу, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фідлайф" звернулось до місцевого господарського суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Слов'янська птахофабрика" про визнання договору переведення боргу №1 від 17.07.2017р. нікчемним. В той же час, з огляду на правові підстави заявлених позовних вимог, зміст позовної заяви, а також наявної в матеріалах справи заяви позивача про зміну позовних вимог від 18.06.2018р., судова колегія апеляційного господарського суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що в даній справі підлягають розгляду позовні вимоги саме про визнання договору переведення боргу №1 від 17.07.2017р. недійсним.

При розгляді вищевказаних вимог, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Вирішуючи спір про визнання договорів недійсним, суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання договорів недійсними: відповідність договору вимогам закону, додержання встановленої форми договору, дієздатність сторін за договором, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на той факт, що заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначені загальні вимоги до чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

У силу приписів статті 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фідлайф", звертаючись до місцевого господарського суду із позовом, в обґрунтування останнього, зокрема зазначило, що 20.07.2017р. позивачу стало відомо, що директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Слов`янська птахофабрика" - ОСОБА_7 з початку липня 2017 року фактично самоусунувся від виконання повноважень директора підприємства, не приймає участь в управлінні підприємством, написав заяву про звільнення та фактично не з'являється на роботу. Починаючи з 30.06.2017р. керівництво підприємством здійснювалося в.о. директора - ОСОБА_8, яку було призначено на цю посаду безстроково згідно копії трудової книжки останньої.

Судова колегія апеляційного господарського суду не може погодитись, що вищевказані обставини є підставою для визнання договору переведення боргу №1 від 17.07.2017р. недійсним (нікчемним), враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов'язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов'язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

Відповідно до ч.2 ст. 145 Цивільного кодексу України (в редакцій чинній на момент укладання оспорюваного договору) у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган (колегіальний або одноособовий), який здійснює поточне керівництво його діяльністю і є підзвітним загальним зборам його учасників. Виконавчий орган товариства може бути обраний також і не зі складу учасників товариства.

Відповідно до ч.2 ст.207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Як вбачається з матеріалів справи договір про переведення боргу №1 від 17.07.2017р. підписаний:

- від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "СПФ АГРО" директором Алфьоровой Оленою Валентинівною, яка діє на підставі Статуту;

- від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Слов`янська птахофабрика" підписаний директором ОСОБА_7, який діє на підставі Статуту;

- від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Фідлайф" директором Кучеровою Валентиною Олександрівною.

Згідно наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Товариство з обмеженою відповідальністю "Слов`янська птахофабрика" станом на 17.07.2017р., в графі прізвище, ім'я, по-батькові, дата обрання (призначення) осіб, які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчинити дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані по наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи зазначено, що ОСОБА_7 з 16.06.2015р. є керівником та підписантом Товариства з обмеженою відповідальністю "Слов`янська птахофабрика".

Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців регулюються Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань".

Згідно зі ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державна реєстрація базується, в тому числі, на принципі об'єктивності, достовірності та повноти відомостей у Єдиному державному реєстрі.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Враховуючи наведене, станом на дату укладання спірного договору про переведення боргу №1 від 17.07.2017р., ОСОБА_7 був керівником та підписантом Товариства з обмеженою відповідальністю "Слов`янська птахофабрика", у зв'язку із чим останній діяв в межах повноважень, передбачених Статутом та діючим на той час законодавством, що як наслідок свідчить про наявність необхідного обсягу цивільної дієздатності на підписання вищевказаного договору.

При цьому, судова колегія апеляційного господарського суду зазначає, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні будь які-відомості щодо виконання ОСОБА_8 обов'язків директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Слов`янська птахофабрика" станом на момент укладання договору про переведення боргу №1 від 17.07.2017р., що свідчить про безпідставність відповідних тверджень апелянта.

Крім того, позивачем в обґрунтування позову було зазначено, що відповідач ввів позивача в оману щодо обставин, які мають суттєве значення, зважаючи на той факт, що ОСОБА_8 займала посади в.о. директора ТОВ «Слов'янська птахофабрика» та заступника директора ТОВ «СПФ АГРО» одночасно, вказані підприємства здійснюють свою господарську діяльність за однією адресою, про що також свідчить ухвала Краматорського міського суду №234/4711/18 у кримінальному провадженні №1-кс/234/1812/18 від 17.04.2018р. Зазначені обставини свідчать, що незважаючи на відсутність спільних бенефіціарів дані підприємства знаходяться під спільним керуванням та контролем та є підставою для визнання його недійсним.

Статтею 230 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.

Згідно з частиною 1 статті 229 Цивільного кодексу України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Судова колегія апеляційного господарського суду зазначає, що положеннями статей 203, 215, 229, 230 Цивільного кодексу України передбачена недійсність правочинів з вадами волі, коли волевиявлення учасника правочину не відповідає його внутрішній волі, у тому числі якщо внутрішня воля сторони сформувалась невірно під впливом обману. При цьому, обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Для визнання недійсним правочину як укладеного під впливом обману необхідно, щоб сторона була введена в оману саме щодо обставин, які мають істотне значення. До таких обставин віднесено відомості щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Тобто особа, яка діяла під впливом обману, повинна довести не лише факт обману та наявність умислу в діях її контрагента, а й та істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили, що відповідач під час укладання договору про переведення боргу №1 від 17.07.2017р. ввів його в оману щодо обставин, які мають істотне значення, а саме щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Отже, наведені вище обставини свідчать про недоведеність Товариством з обмеженою відповідальністю "Фідлайф" належними та допустимим доказами в розумінні ст.ст. 76-77 Господарського процесуального кодексу України факту введення його в оману відповідачем, що зумовлює відсутність правових підстав для визнання договору про переведення боргу №1 від 17.07.2017р. недійсним на підставі ст. 230 Цивільного кодексу України.

Твердження апелянта, що суд з власної ініціативи не призначив проведення експертизи договору про переведення боргу №1 від 17.07.2017р. для виявлення особи, яка підписувала його не приймаються апеляційним господарським судом, враховуючи те, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. В той же час під час вирішення спору в даній справі відсутня потреба в спеціальних знаннях, зважаючи на той факт, що станом на дату укладання оскаржуваного договору про переведення боргу саме ОСОБА_7 був керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Слов'янська птахофабрика".

Крім того, судова колегія враховує той факт, що статтею 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, як зазначається в частині 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування

З урахуванням вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч.4 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

В той же час, Товариством з обмеженою відповідальністю "Фідлайф" не зазначило поважності причин незаявлення клопотання про призначення судової експертизи під час розгляду справи в суді першої інстанції та не доведено належними та допустимим доказами наявності умов, передбачених ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, які є підставою для призначення судом відповідної експертизи.

Інші доводи апелянта не спростовують законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, крім того, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

З огляду на вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, у зв'язку із чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Донецької області від 01.08.2018р. по справі №905/855/18 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фідлайф" на рішення Господарського суду Донецької області від 01.08.2018р. по справі №905/855/18 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 01.08.2018р. по справі №905/855/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя І.А. Шутенко

Суддя О.В. Плахов

(У судовому засіданні 21.12.2018 року проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено 26.12.2018 року).