СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"21" грудня 2018 р. Справа № 922/2198/18

Суддя доповідач: Гребенюк Н.В.

розглянувши апеляційну скаргу позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю Віта Юст, м. Запоріжжя, (вх. №1401Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 05.11.2018 (повний текст рішення складено 19.11.2018, суддя Новікова Н.А.) у справі № 922/2198/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Віта Юст, м. Запоріжжя,

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, м. Харків,

про скасування протокольного рішення конкурсної комісії ФДМУ по Харківській області №3 від 11.06.2018., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Віта Юст звернулось до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області з позовом про скасування протокольного рішення конкурсної комісії ФДМУ по Харківській області №3 від 11.06.2018 (вх. №2198/18 від 07.08.2018), в якому просить визнати рішення засідання конкурсної комісії стосовно формування списку учасників конкурсу на право оренди державного майна 1-поверхова будівля підприємств побутового обслуговування, інв.№1, реєстровий №33689922.37.ААААЕЕ704, літ. А-1, загальною площею 457,70кв.м., розташованого за адресою: м. Харків, вул. Кацарська, 60, що перебуває на балансі філії Східна Концерну Військторгсервіс, що зафіксовані у Протоколах № 3 від 11.06.2018 таким, що прийнято з порушенням норм законодавства та скасувати його.

Рішенням господарського суду Харківської області від 05.11.2018 у справі № 922/2198/18 в позові відмовлено повністю.

Позивач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та недотримання процесуального права, неповне дослідження обставин, що мають значення для справи, просить визнати рішення засідання конкурсної комісії стосовно формування списку учасників конкурсу на право оренди державного майна 1-поверхова будівля підприємств побутового обслуговування, інв.№1, реєстровий №33689922.37.ААААЕЕ704, літ. А-1, загальною площею 457,70кв.м., розташованого за адресою: м. Харків, вул. Кацарська, 60, що перебуває на балансі філії Східна Концерну Військторгсервіс, що зафіксовані у Протоколах № 3 від 11.06.2018 таким, що прийнято з порушенням норм законодавства та скасувати його; стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 2643,00 грн на користь позивача. Також апелянт до апеляційної скарги надано клопотання, в якому просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, з посиланням на поважність причин пропуску зазначеного строку.

Розглянувши вказану апеляційну скаргу на предмет дотримання заявником процесуальних норм, суддя-доповідач дійшла висновку про залишення її без руху, враховуючи таке.

У відповідності до пункту 2 частини третьої статті 258 Господарського процесуального кодексу України, до апеляційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України Про судовий збір судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір передбачено, що за подання до господарського суду апеляційних скарг на ухвалу суду ставка судового збору складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1762,00 грн.

Проте, апелянтом в порушення п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

В апеляційній скарзі позивач просить звільнити його від сплати судового збору за подання цієї апеляційної скарги з посиланням на скрутне матеріальне становище.

Розглянувши клопотання скаржника про звільнення від сплати судового збору, колегія суддів відхиляє його з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 8 Закону України Про судовий збір передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При цьому, частиною 1 статті 8 Закону України Про судовий збір унормовано, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоровю.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України Про судовий збір, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі, а також те, що вона підпадає під умови, визначені частиною першою статті вищезазначеного Закону.

Водночас слід зазначити, що цією статтею передбачено право суду, а не обов'язок щодо звільнення від сплати судового збору, а відповідне клопотання сторони розглядається виходячи із визначених нею обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент звернення до господарського суду, зокрема, із апеляційною скаргою, та підтвердження цих обставин належними та достатніми доказами.

При цьому, оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, то самі лише обставини, пов'язані з важким фінансовим становищем та відсутністю коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

З урахуванням вказаного та оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, тому посилання апелянта на скрутний фінансовий стан, не можуть слугувати безумовною підставою для звільнення його від сплати судового збору.

Враховуючи даний принцип, а також положення статті 5 Закону України Про судовий збір, господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні, в тому числі й у питанні звільнення від сплати судового збору чи відстрочення такої сплати.

Крім того, скаржник не довів суду апеляційної інстанції той факт, що він належить до кола субєктів, на яких розповсюджується дія статті 8 Закону України Про судовий збір щодо відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Під час розгляду клопотання позивача суд також враховує позицію, викладену у рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі Пелевін проти України та від 30.05.2013 у справі ОСОБА_1 проти України, в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини положення пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення суду від 28.10.1998 року у справі Ейрі проти Ірландії, серія А, N 32, п. 25 - 26).

Суд також враховує, що право на доступ до суду не є абсолютним, а вимога процесуального закону про сплату судового збору не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Підсумовуючи все вищенаведене, в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Віта Юст про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Харківської області від 05.11.2018 у справі №922/2198/18 з викладених скаржником мотивів слід відмовити.

Згідно частини другої статті 260 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Відповідно до приписів частини першої статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно частини другої статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

У зв'язку з цим, з метою усунення допущених недоліків оформлення апеляційної скарги, позивачу належить у строк, визначений цією ухвалою, надати докази сплати судового збору у встановленому відповідним законодавством порядку та розмірі (2643,00 грн).

Враховуючи вищевикладене, суддя-доповідач дійшов висновку, що апеляційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства та підлягає залишенню без руху на підставі статті 174, частини другої статті 260 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Керуючись статтями 174, 234, пунктами 2, 3 частини третьої статті 258, статтями 259, 260 Господарського процесуального кодексу України, суддя-доповідач Східного апеляційного господарського суду, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Віта Юст, м. Запоріжжя, про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Харківської області від 05.11.2018 у справі № 922/2198/18.

2. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Віта Юст, м. Запоріжжя, на рішення господарського суду Харківської області від 05.11.2018 у справі № 922/2198/18 залишити без руху.

3. Протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали позивачу усунути недоліки, а саме подати до Харківського апеляційного господарського суду докази сплати судового збору у встановленому відповідним законодавством порядку та розмірі (2643,00 грн).

4. Роз'яснити скаржнику, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню.

Cуддя - доповідач Н.В. Гребенюк