СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2018 р. Справа № 905/684/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А., суддя Фоміна В.О.

за участю секретаря судового засідання Кладько А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (вх.№375 Д/2) на рішення Господарського суду Донецької області від 17.07.2018 у справі №905/684/17 (прийняте у приміщенні Господарського суду Донецької області суддею Зекуновим Е.В., повний текст рішення складено 23.07.2018)

за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ,

до Приватного акціонерного товариства "Завод обважнювачів", м. Костянтинівка Донецької області,

про стягнення 208629,64 грн,

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2017 року Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулась до Господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Завод обважнювачів" суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за період квітень 2014 року - лютий 2017 року в розмірі 191292,60 грн, 3% річних від основного боргу у розмірі 17337,04 грн за період з 24.03.2014 по 23.03.2017 за зобов’язаннями, що виникли на підставі договору №10/16-337 від 14.03.2000.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 13.06.2017 у справі №905/684/17 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Завод обважнювачів" на користь ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" 191292,60 грн інфляційних, 17337,04 грн 3% річних.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 11.09.2017 у даній справі скасовано рішення Господарського суду Донецької області від 13.06.2017 та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 29.03.2018 рішення Господарського суду Донецької області від 13.06.2017 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 11.09.2017 скасовано, справу №905/684/17 направлено на новий розгляд до Господарського суду Донецької області.

При новому розгляді справи, рішенням Господарського суду Донецької області від 17.07.2018 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ "Завод обважнювачів" на користь ДАК "Газ України" 3% річних у розмірі 1098,62 грн та інфляційні втрати у розмірі 12121,95 грн, стягнуто з ДАК "Газ України" на користь ПрАТ "Завод обважнювачів" витрати по сплаті судового збору у розмірі 2788,22 грн.

Не погодившись з рішенням господарського суду першої інстанції, ДК "Газ Україна" НАК "Нафтогаз України" звернулась до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 17.07.2018 у справі №905/684/17 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 179170,65 грн інфляційних і 3% річних в сумі 16238,42 грн та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Скарга обґрунтована тим, що судом не надана правова оцінка та не спростовані доводи позивача щодо відкликання відповідачем заяви про зарахування однорідних вимог, розірвання договору, що став підставою набуття права вимоги до ДК «Газ України», відсутності доказів виконання сторонами ухвали про затвердження мирової угоди у визначеній у ній спосіб. Позивач заперечував проти доводів відповідача та надав суду документи, що свідчать про відкликання ВАТ «Завод обважнювачів» листом від 12.11.2003 №03/173 заяви про припинення зобов’язання зарахуванням однорідних вимог та розірвання з 09.06.2003 угоди №13/03 від 24.03.2003 про уступку вимоги між ТОВ «Компанія ЯППІ Лімітед» та ВАТ «Завод обважнювачів». Позивач наголошує на відсутності доказів виконання сторонами ухвали про затвердження мирової угоди у справі №23/389 у визначеній у ній спосіб.

Як зазначає позивач, оскільки заява ВАТ «Завод обважнювачів» від 28.03.2003 про припинення зобов’язання зарахуванням була скасована листом ВАТ «Завод обважнювачів» №03/173 від 12.11.2003, а інших доказів виконання мирової угоди шляхом припинення взаємних зобов’язань зарахуванням однорідних вимог після розірвання 09.03.2003 угоди №13/03 від 24.03.2003 про уступку вимоги між ТОВ «Компанія ЯППІ Лімітед» та ВАТ «Завод обважнювачів» суду не надано, ДК «Газ України» вважає, що висновки суду про припинення зобов’язання відповідача є передчасними та такими, що суперечать фактичним обставинам справи.

11.09.2018 до Донецького апеляційного господарського суду від відповідача надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких відповідач проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що в період з травня 2003 року по серпень 2006 року Господарським судом Донецької області, Донецьким апеляційним господарським судом, Вищим господарським судом України та Верховним судом України розглядались заяви позивача про розірвання мирової угоди та визнання недійсною мировою угоди у справі №23/689. Проте, у задоволенні вказаних вимог було відмовлено, тобто вказана мирова угода є дійсним судовим процесуальним документом та частиною рішення Господарського суду Донецької області від 25.02.2003 у справі №23/689.

Крім того, як зазначає відповідач, до матеріалів справи надано відповідь Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 25.05.2017 за №1417-16/16161 в якій вказано, що при перевірці даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та автоматизованої системи виконавчих проваджень було встановлено, що виконавчих проваджень де боржником є ПАТ «Завод обважнювачів» (після реорганізації ПрАТ «Завод обважнювачів»), а стягувачем ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» (30167050) не зареєстровано.

Відповідно до Указу Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" від 29.12.2017 №454/2017 постановлено ліквідувати Донецький апеляційний господарський суд та утворити Східний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області, з місцезнаходженням у місті Харкові.

У відповідності до частини 6 ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у газеті "Голос України" (№185 (6940) від 03.10.2018) розміщено повідомлення про початок роботи Східного апеляційного господарського суду з 03.10.2018.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.10.2018 прийнято справу №905/684/17 за апеляційною скаргою Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Донецької області від 17.07.2018 у справі №905/684/17 до провадження Східного апеляційного господарського суду.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Господарського суду Донецької області від 25.02.2003 у справі №23/689 позовні вимоги Дочірньої компанії “Газ Україна” до Відкритого акціонерного товариства “Завод обважнювачів” про стягнення 405423,88 грн задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 192633,83 грн боргу, 46246,65 грн інфляційних, 14122,06 грн пені, 4778,13 грн 3% річних, 1700,00 грн витрат на держмито та 118,00 грн витрат на забезпечення судового процесу. В решті позову провадження у справі припинено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 03.06.2003 по справі №23/689 вказане рішення залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 04.11.2003 у справі № 23/689 затверджено мирову угоду, укладену на стадії виконання рішення між ДК “Газ Україна” НАК “Нафтогаз України” та ПАТ “Завод обважнювачів”.

Як зазначає позивач, відповідач після прийняття рішення у справі №23/689 за спожитий природний газ за договором №10/16-337 від 14.03.2000 у повному обсязі та у встановлені строки не розрахувався, в зв’язку з чим позивач здійснив нарахування 3% річних та інфляційних збитків на суму основного боргу у розмірі 192633,83 грн за періоди, які не були предметом розгляду у справі №23/689 та звернувся з даним позовом до Господарського суду Донецької області.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлена обов'язковість договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Як вже зазначалось, рішенням Господарського суду Донецької області від 25.02.2003 у справі №23/689, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 03.06.2003, позовні вимоги ДК “Газ Україна” до ВАТ “Завод обважнювачів” про стягнення 405423,88 грн задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 192633,83 грн боргу, 46246,65 грн інфляційних, 14122,06 грн пені, 4778,13 грн 3% річних, 1700,00 грн витрат на держмито та 118,00 грн витрат на забезпечення судового процесу.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, посилався на те, що сума заборгованості відповідача за спожитий природний газ за договором №10/16-337 від 14.03.2000 залишилась незмінною з моменту прийняття рішення у справі №23/689 та сума основного боргу складає 192633,83 грн.

Відповідач, заперечуючи проти позову, посилається на те, що між сторонами була укладена мирова угода, затверджена ухвалою суду від 04.11.2003, яка є дійсним судовим процесуальним документом та частиною рішення Господарського суду Донецької області від 25.02.2003 у справі №23/689.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.03.2003 між ТОВ «Компанія ЯППІ Лімітед», кредитором, та ВАТ «Завод обважнювачів», новим кредитором, укладено угоду про уступку вимоги №13/03, відповідно до якої кредитор уступає, а новий кредитор набуває право вимоги до ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» за угодою про уступку вимоги №3/03 від 14.03.2003 між ВАТ «Сумигаз» і ТОВ «Компанія ЯППІ Лімітед», договором №06/02-999 від 24.07.2002 на транспортування природного газу, укладеного між ТОВ «Чернігівгаз» і ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України». За цією угодою новий кредитор набуває право вимагати від боржника належного виконання зобов’язань в частині оплати послуг за транспортування природного газу в сумі 180424,89 грн за договором на транспортування природного газу, укладеного між ТОВ «Чернігівгаз» і ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України».

З метою врегулювання відносин позивача та відповідача, сторони дійшли згоди укласти мирову угоду та звернулись до Господарського суду Донецької області з заявою №31/10-4982 від 09.07.2003 про затвердження мирової угоди.

Відповідно до мирової угоди від 08.07.2003 сторони домовились про наступне:

1.Господарським судом Донецької області прийнято рішення від 25.02.2003 по справі №23/689 за позовом ДК „Газ України" до Заводу обважнювачів. Відповідно до рішення з Заводу обважнювачів має бути стягнуто 57780,67 грн боргу та штрафних санкцій за неналежне виконання договору №10/16-337 від 14.03.00, а саме: 192633,83 грн - основний борг, 14122,06 грн - пеня, 4778,13 грн - річні, 46246,65 грн - збитки від інфляції, 1700,00 витрат на держмито, 118,00 грн - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

2.Основний борг Заводу обважнювачів по зазначеному в п. 1 цієї Мирової угоди договору становить 12206,94 грн.

3. ДК „Газ України" має заборгованість перед Заводом обважнювачів відповідно до договору про уступку права вимоги від 14.03.03 №3/03 в розмірі 180424,89 грн.

4.Станом на 08.07.2003 сторони підтверджують розмір взаємної заборгованості, зазначений в п.п. 2,3 цієї Мирової угоди.

5.Враховуючи наведене, сторони дійшли згоди про погашення взаємних вимог по рішенню Господарського суду Донецької області від 25.02.03 у справі №23/689 та договору про уступку права вимоги від 24.03.03 №13/03 в розмірі, що дорівнює сумі залишку основного боргу, штрафних санкцій та судових витрат по рішенню суду від 25.02.03 по справі №23/689 та складає 79171,78 грн.

6.Ця мирова угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами та затвердження господарським судом.

7.Сторони домовились, що всі права та обов'язки, які ґрунтуються на даній угоді, зберігають свою дію для правонаступників.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 04.11.2003 у справі № 23/689 затверджено мирову угоду, укладену на стадії виконання рішення між ДК “Газ Україна” НАК “Нафтогаз України” та ПАТ “Завод обважнювачів”, відповідно до якої сторони дійшли згоди про погашення взаємних вимог за рішенням Господарського суду Донецької області від 25.02.2003 у справі № 23/689 та договору про уступку права вимоги від 24.03.2003 № 13/03 у розмірі, що дорівнює сумі залишку основного боргу, штрафних санкцій та судових витрат за рішенням суду та складає 79171,78 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.06.2003 між ТОВ «Компанія ЯППІ Лімітед», кредитором, та ВАТ «Завод обважнювачів», новим кредитором, укладено угоду про розірвання угоди №13/03 від 24.03.2003 про уступку вимоги між ТОВ «Компанія ЯППІ Лімітед» та ВАТ «Завод обважнювачів».

31.10.2003 між ТОВ «Компанія ЯППІ Лімітед», кредитором, та Комунальним підприємством теплозабезпечення м.Коростень, новим кредитором, укладено угоду про уступку вимоги №4/10, відповідно до якої кредитор уступає, а новий кредитор набуває право вимоги першого до ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» за угодою про уступку вимоги №3/03 від 14.03.2003 між ВАТ «Сумигаз» і ТОВ «Компанія ЯППІ Лімітед» про уступку з боку ВАТ «Сумигаз» на користь кредитора права вимоги до ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» за транспортування природного газу за договором №06/02-999 від 24.07.2002 на транспортування природного газу. За цією угодою новий кредитор набуває право вимагати від боржника належного виконання зобов’язань в частині оплати послуг за транспортування природного газу в сумі 180000,00 грн за договором на транспортування природного газу №06/02-999 від 24.07.2002.

Відповідно до витягу з ЄДРПОУ, 18.12.2017 відбулась державна реєстрація змін до установчих документів відповідача, у зв’язку із зміною повного та скороченого найменування з Публічного акціонерного товариства “Завод обважнювачів” на Приватне акціонерне товариство “Завод обважнювачів”.

Доказів погашення суми основного боргу у розмірі 12 206,94 грн матеріали справи не містять.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача на відсутність заборгованості на підставі актів звірки розрахунків від 31.10.2010, від 31.12.2011, від 26.11.2012, від 19.11.2013, від 15.07.2014, з огляду на те, що акти звірки розрахунків, як зведений обліковий документ, не належить до первинних документів бухгалтерської звітності в силу ст.1 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”. Такий акт є, по суті, документом, що містить зведені відомості про бухгалтерський облік здійснених операцій на підприємствах, однак не може вважатися належним доказом проведення цих операцій та існування господарських зобов’язань у сторін.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що частина суми основного боргу у розмірі 180000,00 грн відповідача перед позивачем була погашена після затвердження 04.11.2003 судом мирової угоди, а залишок суми основного боргу за зобов’язаннями, що виникли на підставі договору №10/16-337 від 14.03.2000 та був стягнутий рішенням Господарського суду Донецької області від 25.02.2003 у справі №23/689, станом на час розгляду справи №905/684/17 складає 12 206,94 грн.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.5.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 “Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов’язань” кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом з оплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

У п.7.1 вказаної постанови роз’яснено, що за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Враховуючи те, що залишок непогашеної суми основного боргу складає 12 206,94 грн, з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати за період з квітня 2014 року по лютий 2017 року в розмірі 12121,95 грн та 3% річних за період з 24.03.2014 по 23.03.2017 у розмірі 1098,62 грн.

Щодо посилання відповідача на те, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо звернення з вимогами про стягнення інфляційних та процентів річних, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 вказаного Кодексу України встановлений загальний строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (позовна давність), у три роки.

За змістом ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За приписами п.п.3.4, 4.3 постанови №14 від 17.12.2013 Пленуму Вищого господарського суду України “Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань” до вимог про стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також до вимог про стягнення сум процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність (стаття 257 ЦК України).

З огляду на приписи ст.625 Цивільного кодексу України, 3% річних стягуються за кожний день прострочки виконання грошового зобов’язання, інфляційні нарахування - за кожний повний місяць такої прострочки.

Відтак, позовну давність щодо вказаних нарахувань необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо та кожного місяця окремо відповідно за попередні три роки до дня подання позову, у разі наявності прострочки виконання грошового зобов’язання у цей період, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін, а не шляхом додавання трьох років з дати виникнення прострочки виконання зобов’язання.

Дана правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 26.10.2018 у справі №922/4099/17, від 16.11.2018 у справі №918/117/18.

Враховуючи те, що позовна заява направлена до суду 23.03.2017, вимоги позивача про стягнення суми процентів річних та інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість, яка була стягнута згідно з рішенням Господарського суду Донецької області від 25.02.2003 у справі №23/689, заявлені позивачем за періоди з дотриманням правил позовної давності.

Щодо посилання позивача на те, що судом не спростовані доводи позивача щодо відкликання відповідачем заяви про зарахування однорідних вимог, розірвання договору, що став підставою набуття права вимоги до ДК «Газ України», відсутності доказів виконання сторонами ухвали про затвердження мирової угоди у визначеній у ній спосіб, колегія суддів зазначає наступне.

В період з травня 2003 року по серпень 2006 року Господарським судом Донецької області, Донецьким апеляційним господарським судом, Вищим господарським судом України та Верховним судом України розглядались заяви позивача про розірвання мирової угоди та визнання її недійсною, однак, у задоволенні вказаних заяв було відмовлено, з огляду на те, що з моменту затвердження судом дана мирова угода стала частиною судового рішення. З цього моменту вимога про визнання мирової угоди недійсною фактично є вимогою про визнання недійсним рішення суду – ухвали від 04.11.2003.

Крім того, подальше розірвання договору відступлення права вимоги №13/03 від 24.03.2003, направлення в зв’язку з цим відповідачем позивачу листа №03/173 від 12.11.2003 про поновлення заборгованості ВАТ «Завод обважнювачів» перед ДК «Газ України», а кредитором по договору №06/02-999 від 24.07.2002 на транспортування природного газу вважати ТОВ «Компанія ЯППІ Лімітед», та подальше відступлення вимоги на підставі угоди про уступку вимоги №4/10 від 31.10.2003 на суму 180000,00 грн комунальному підприємству теплозабезпечення м.Коростень, не приймається судом до уваги як обставини, що впливають на чинність мирової угоди від 04.11.2003, підписаної в межах справи № 23/689. Подальші зміни та правовідносини сторін щодо врегулювання заборгованості стягнутої в межах справи 23/689 повинні були бути врегульовані в межах і в порядку визначеному ГПК України, як такі, що вже перейшли зі сфери цивільно-правових до публічних правовідносин.

Порядок оскарження і підстави скасування судових рішень регулюються процесуальним законодавством, у даному випадку ГПК України, а не нормами матеріального права.

Доказів скасування ухвали Господарського суду Донецької області від 04.11.2003 у справі № 23/689 про затвердження мирової угоди матеріали справи не містять.

Відтак, вказана мирова угода є дійсним судовим процесуальним документом та частиною рішення Господарського суду Донецької області від 25.02.2003 у справі №23/689.

Згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з’ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, в зв’язку з чим рішення Господарського суду Донецької області від 17.07.2018 у справі №905/684/17 в частині відмови позивачу у стягненні з Приватного акціонерного товариства "Завод обважнювачів" 179170,65 грн інфляційних та 16238,42 грн 3% річних слід залишити без змін.

Керуючись статтями 269, 270, п.1 статті 275, статтями 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 17.07.2018 у справі №905/684/17 в частині відмови Дочірній компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" у стягненні з Приватного акціонерного товариства "Завод обважнювачів" 179170,65 грн інфляційних та 16238,42 грн 3% річних залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 26.12.2018.

Головуючий суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.А. Пуль

Суддя В.О. Фоміна