РІШЕННЯ

05 грудня 2018 року м. ТернопільСправа № 921/353/18

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М.

за участі секретаря судового засідання Касюдик О.О.

розглянув справу

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Мартін Трейд", вул. Головна, 75, корп. М, с. Великий Кучурів, Сторожинецький район, Чернівецька область, 59052 (поштова адреса: 01001, а/с В308, м. Київ - 1)

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агробізнес", с. Токи, Підволочиський район, Тернопільська область, 47823

про стягнення заборгованості

За участі представників:

Позивача: ОСОБА_2 адвоката, ордер про надання правової допомоги від 31.08.2018

Відповідача: ОСОБА_3 уповноваженого, довіреність б/н від 15.12.2017

В порядку ст. ст. 8, 222 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Акорд.

Для розгляду справи в режимі відеоконференцзв'язку використовуються засоби для здійснення фіксації судового процесу в режимі відеоконференції "TrueConf".

Заяв про відвід (самовідвід) судді та секретаря судового засідання з підстав, визначених ст. ст. 35-37 ГПК України не надходило. Клопотань про роз'яснення прав та обов'язків, відповідно до ст. 205 ГПК України, не надходило.

Суть справи:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Мартін Трейд", надалі позивач, звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агробізнес", надалі відповідач, про стягнення заборгованості в загальній сумі 427 777 грн 57 коп., з якої: 290 000 грн заборгованість за поставлений товар; 82 502 грн 26 коп. пеня, нарахована за період з 03.03.2018 по 07.10.2018; 45 838 грн 24 коп. 18% відсотків річних, нарахованих за період з 03.03.2018 по 19.10.2018, та 9 437 грн 07 коп. збитки від інфляції, нарахованих за період з 01.04.2018 по 30.09.2018 (з врахуванням прийнятої судом заяви позивача про зменшення позовних вимог за №15/11-2018 від 15.11.2018 (вх. №21040)). Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача 10 000 грн витрат на правову допомогу адвоката та 8 066 грн 66 коп. судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за Договором поставки № 9/12 від 17.12.2015, зокрема в частині своєчасної та повної оплати вартості поставленого протягом лютого-березня місяця 2018 року товару, внаслідок чого у позивача виникло право на звернення до суду із даним позовом.

В підтвердження наведеного до матеріалів справи долучено належним чином засвідчені копії: Договору поставки № 9/12 від 17.12.2015; Протоколу узгодження розбіжностей від 17.12.2015 до Договору поставки №9/12 від 17.12.2015; Додаткової угоди від 03.05.2017 до Договору поставки №9/12 від 17.12.2015; додатків №000001966 від 23.02.2018, №000001974 від 27.02.2018, №000001990 від 01.03.2018, №000001996 від 02.03.2018, №000002007 від 06.03.2018, №000002021 від 07.03.2018, №000002054 від 14.03.2018, №000002065 від 16.03.2018, №000002084 від 20.03.2018, №000002099 від 22.03.2018, №000002107 від 23.03.2018, №000002124 від 27.03.2018, №000002134 від 29.03.2018, №000002152 від 30.03.2018; товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів (нафти) №222 від 23.02.2018, №243 від 27.02.2018, №259 від 01.03.2018, №263 від 02.03.2018, №282 від 06.03.2018, №292 від 07.03.2018, №321 від 14.03.2018, №341 від 16.03.2018, №364 від 20.03.2018, №374 від 22.03.2018, №387 від 23.03.2018, №398 від 27.03.2018, №410 від 29.03.2018, №414 від 30.03.2018; видаткових накладних №218 від 23.02.2018 на суму 106 508,52 грн, №231 від 27.02.2018 на суму 106 953 грн, №244 від 01.03.2018 на суму 106 953 грн, №250 від 02.03.2018 на суму 106 953 грн, №257 від 06.03.2018 на суму 104 619,48 грн, №264 від 07.03.2018 на суму 104 619,48 грн, №283 від 14.03.2018 на суму 103 008,24 грн, №303 від 16.03.2018 на суму 106 008,48 грн, №320 від 20.03.2018 на суму 104 619,48 грн, №335 від 22.03.2018 на суму 105 564 грн, №348 від 23.03.2018 на суму 110 977,15 грн, №355 від 27.03.2018 на суму 106 008,48 грн, №367 від 29.03.2018 на суму 106 508,52 грн, №372 від 30.03.2018 на суму 106 953 грн, претензії за вих. №11/06/18-1 від 11.06.2018; довідок АТ КБ "ПриватБанк" по контрагенту ТзОВ "Агробізнес" за період з 01.01.2018 по 17.08.2018, Договору про надання правової допомоги №75/18 від 31.07.2018 та інших документів.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 13.09.2018 позовну заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Мартін Трейд" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 921/353/18; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 09:15 год. 03.10.2018, запропоновано сторонам подати заяви по суті справи.

Ухвалою суду від 25.09.2018 задоволено клопотання позивача про проведення підготовчого засідання 03.10.2018 о 09:15 год. в режимі відеоконференції. Проведення відеоконференції доручено Голосіївському районному суду м. Києва, вул. Полковника Потєхіна, 14-а, м. Київ, 03127.

Ухвалою суду від 03.10.2018 підготовче засідання було відкладено на 14:15 год. 22.10.2018; задоволено клопотання повноважного представника позивача про проведення підготовчого засідання 22.10.2018 в режимі відеоконференції, проведення останньої доручено Голосіївському районному суду м. Києва.

В підготовчому засіданні 22.10.2018 судом було оголошено перерву до 09:45 год. 26.10.2018, про що постановлено відповідну протокольну ухвалу. Окрім того, ухвалою від 22.10.2018 підготовче засідання 26.10.2018 призначено в режимі відеоконференції, забезпечення проведення якої доручено Дніпровському районному суду м. Києва.

Ухвалою суду від 26.10.2018 прийнято до розгляду заяву позивача № 1911 від 19.10.2018 (вх. № 19406 від 23.10.2018) про збільшення розміру позовних вимог, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 15:00 год. 19.11.2018.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 19.11.2018 прийнято до розгляду заяву позивача за №15/11-2018 від 15.11.2018 про зменшення розміру позовних вимог; закрито підготовче провадження та справу № 921/353/18, в режимі відеоконференції, призначено до судового розгляду по суті на 10:00 год. 05.12.2018. Забезпечення проведення судового засідання в режимі відеоконференції доручено Дніпровському районному суду м. Києва.

В засіданні 05.12.2018, в порядку ст. 207 ГПК України, згідно відповідної протокольної ухвали, судом прийнято заяву позивача за №15/12-2018 від 05.12.2018 про зменшення розміру позовних вимог та постановлено, що предметом судового розгляду є вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в загальній сумі 397 777 грн 57 коп., з якої: 260 000 грн заборгованість за поставлений товар; 82 502 грн 26 коп. пеня, нарахована за період з 03.03.2018 по 07.10.2018; 45 838 грн 24 коп. 18% відсотків річних, нарахованих за період з 03.03.2018 по 19.10.2018, та 9 437 грн 07 коп. збитки від інфляції, нарахованих за період з 01.04.2018 по 30.09.2018. Позиція суду обґрунтована наявністю поважних причин, які унеможливили подання даної заяви під час підготовчого провадження та у встановлені судом процесуальні строки, оскільки подання останньої зумовлене проведеною відповідачем 04.12.2018 частковою оплатою суми боргу в розмірі 30 000 грн, та, відповідно, відсутністю у позивача можливості вказати дані обставини як при зверненні до суду з даним позовом, так і на час подання заяви про зменшення розміру позовних вимог від 15.11.2018.

В судовому засіданні 05.12.2018, яке відбулось в режимі відеоконференції за участі повноважних представників сторін, суд розпочав розгляд справи по суті, заслухав вступне слово повноважних представників позивача та відповідача по суті позовних вимог, з'ясував обставини справи та дослідив надані сторонами докази.

Окрім того, протокольними ухвалами від 05.12.2018 суд залишив без розгляду усні клопотання представника відповідача, заявлені ним у даному судовому засіданні, про зобовязання сторін провести взаємозвірку розрахунків та витребування оригіналу Договору, у звязку із їх поданням без поважних причин з порушенням встановленого законом строку (під час розгляду справи по суті).

Повноважний представник відповідача позовні вимоги в частині заявленої до стягнення суми основного боргу - 260 000 грн, з врахуванням прийнятої судом заяви позивача про зменшення позовних вимог за №15/12-2018 від 05.12.2018 (вх. №22193), визнав в повному обсязі. Звернув увагу суду на те, що з моменту звернення позивача з даним позовом до суду та розгляду спору в суді розмір заборгованості за отриманий товар значно зменшився. Зазначив, що ТзОВ "Агробізнес" має заперечення щодо розміру нарахованої позивачем суми пені. Просить останню зменшити з підстав, викладених у наданому суду 28.09.2018 клопотанні б/н від 27.09.2018. Також, підтримав надане ним суду 28.09.2018 клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, з викладених у ньому підстав. Зокрема, вважає, що останні є значно завищеними. Окрім того, при прийнятті рішення просив взяти до уваги проведений ОСОБА_1 контррозрахунок заявлених до стягнення сум пені, 18% річних та інфляційних втрат. Поряд із цим, під час дослідження доказів, звернув увагу суду на те, що п. 4.10 Договору, в редакції протоколу розбіжностей, сторони встановили відсотки за користування коштами в розмірі 15% річних.

Повноважний представник позивача позовні вимоги, з врахуванням прийнятої судом заяви про зменшення позовних вимог за №15/12-2018 від 05.12.2018 (вх. №22193), підтримав в повному обсязі. Щодо тверджень представника відповідача про допущені позивачем помилки при проведенні розрахунку заявлених до стягнення сум пені, 18% річних та інфляційних втрат зазначив, що до заяви про збільшення розміру позовних вимог ним додано уточнений розрахунок. Щодо клопотання відповідача про зменшення пені просив врахувати, що її розмір є незначним, порівняно із сумою заборгованості за поставлений товар, порушення відповідачем договірних зобовязань щодо своєчасного розрахунку мали систематичний характер, а інших обставин, які б мали істотне значення для вирішення судом питання про зменшення розміру неустойки відповідачем не наведено. Щодо клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу адвоката вважає, що їх розмір є цілком співрозмірним із заявленими позовними вимогами. Зазначив, що послуги адвоката у даній справі надані відповідно до договору про надання правової допомоги; полягають у зборі та правовому аналізі інформації, документів та матеріалів, проведенні розрахунків до позовної заяви, складанні необхідних процесуальних документів, клопотань, скарг, претензій та позовної заяви, представництві інтересів клієнта у суді. Зауважив, що окрім тверджень про завищення розміру витрат на правову допомогу адвоката, відповідачем а ні у відзиві на позовну заяву, а ні у клопотанні про зменшення їх розміру не наведено змістовних причин для зменшення вдвічі розміру заявленої до стягнення суми. Просив суд врахувати, що в підтвердження факту понесення позивачем судових витрат на оплату послуг адвоката до матеріалів справи долучено копії: Договору про надання правової допомоги №75/18 від 31.07.2018, рахунку на оплату №31/07 від 31.07.2018 на суму 10 000 грн, платіжне доручення №455 від 17.08.2018, ордеру на надання правової допомоги. Твердження повноважного представника відповідача під час дослідження доказів про те, що п. 4.10 Договору, в редакції протоколу розбіжностей, сторони встановили відсотки за користування коштами в розмірі 15% річних вважає помилковими. Стверджує, що має місце описка в цифрі, оскільки прописом чітко вказано "вісімнадцять". Окрім того, зауважив, що при проведенні контррозрахунку заявленої до стягнення суми відсотків річних, відповідачем теж вказано 18% річних.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні доводи та пояснення повноважних представників сторін, дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступне:

17.12.2015 між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Мартін Трейд", як Постачальником, з однієї сторони, та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агробізнес", як Покупцем, з другої сторони, був підписаний та скріплений печатками Договір поставки №9/12 (надалі Договір), з Протоколом розбіжностей до нього.

Відповідно до п. 1.1 р. 1 Договору Постачальник зобовязується передати у власність Покупцю нафтопродукти (надалі - Товар), а Покупець зобовязується прийняти і сплатити їх вартість на умовах даного Договору. Кількість, асортимент та ціна Товару зазначається у Специфікаціях (форма Специфікацій затверджується Сторонами Додатком №1), що складаються Постачальником та підтверджуються шляхом підписання Покупцем на умовах даного Договору. Кожна Специфікація є невід'ємною частиною даного Договору. Кожна наступна Специфікація не припиняє дію попередніх Специфікацій ні повністю, ні частково, якщо інше не зазначено в ній.

Датою виникнення права власності на Товар у Покупця є дата підписання видаткової та/або товарно-транспортної накладної з подальшою передачею видаткової накладної. Товар передається Покупцю в порядку та строки обумовлені Сторонами у Специфікації з подальшою передачею видаткової накладної. Одиниця виміру кількості Товару та кількість поставки кожної партії Товару, що поставляється за Договором, визначається в Специфікації (п. п. 2.2, 2.3, 2.7 р. 2 Договору).

П. 3.1 р. 3 Договору сторони визначили, що ціна на Товар формується Постачальником і обумовлюється Сторонами на день підписання Специфікації, та зазначається у самій Специфікації. Ціна даного Договору складається із загальної вартості Товару, що поставляється за даним Договором протягом терміну його дії.

Згідно з п. п. 3.2, 3.3 р. 3, в редакції Протоколу розбіжностей, Покупець оплачує Товар на протязі 5 банківських днів від дня переходу права власності на Товар. За окремою домовленістю Сторін, оплата Товару може здійснюватися шляхом внесення авансового платежу відповідно до виставленого Рахунку протягом його дії на підставі заявленої Специфікацією кількості Покупцем. Поставка Товару при цьому здійснюється тільки після надходження всієї суми передоплати.

Розрахунок Покупцем за Товар здійснюється у національній валюті України гривні, шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на розрахунковий (поточний) рахунок Постачальника. На кожну партію товару виписується окремий рахунок. Рахунок, видаткова накладна та Специфікація на Товар є невід'ємними частинами даного Договору (п. п. 3.6-3.7 р. 3, п. 8.1 р. 8 Договору).

П. 3.9 р. 3 Договору, в редакції Протоколу розбіжностей, Сторони дійшли до згоди вважати датою проведення розрахунку дату списання грошових коштів на розрахунковий (поточний) рахунок Постачальника.

Цей Договір по відношенню до конкретної партії Товару набирає чинності з моменту підписання Сторонами договору відповідної Специфікації на дану партію Товару та діє протягом одного року з дати підписання Специфікації, а в частині здійснення розрахунків до повного виконання грошових зобов'язань. Дія даного Договору вважається продовженою на такий саме строк і на тих саме умовах, які були передбачені цим Договором у випадку, якщо не пізніше ніж за один місяць до закінчення дії цього Договору, жодна із Сторін Договору не заявить у письмовій формі іншого. Зміни, доповнення до Договору, а так само розірвання Договору оформлюється в письмовій формі, як Додаткові угоди, та підписуються уповноваженими представниками обох Сторін. Усі Додатки до Договору набувають чинності з моменту їх підписання уповноваженими представниками Сторін та діють протягом строку дії цього Договору (п. п. 7.1, 7.4 р. 7, п. 8.3 р. 8 Договору).

03.05.2017 між сторонами у справі підписано Додаткову угоду до Договору поставки №09/12 від 17.12.2015, згідно якої, зокрема, в тексті Договору слово "Специфікація" у всіх відмінках і числах, змінено словом "Додаток", у відповідному відмінку і числі, по всьому тексту Договору та, відповідно, погодили форму "Додатку".

Долучені позивачем до матеріалів справи, як доказ поставки Товару відповідачу, Додатки, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні свідчать про те, що правовідносини сторін за Договором №09/12 від 17.12.2015 тривали протягом лютого-березня місяця 2018 року, відтак суд прийшов до висновку, що дія Договору була пролонгована, зокрема і на 2018 рік.

Господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, згідно із положеннями ГПК України є предметом регулювання Господарського кодексу України (надалі - ГК України).

Згідно з п. 1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, а саме цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що непередбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобовязання з договору поставки, згідно якого, в силу ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або у інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу (ч. 1 ст. 693 ЦК України).

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст. 632 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. ст. 11, 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, та однією з підстав виникнення зобовязань.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобовязання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на виконання умов укладеного правочину позивач протягом лютого-березня місяця 2018 року поставив, а відповідач прийняв Товар на загальну суму 1 486 253 грн 83 коп. Зокрема:

- 23.02.2018 згідно додатку №000001966 на суму 106 508 грн 52 коп.;

- 27.02.2018 згідно додатку №000001974 на суму106 953 грн;

- 01.03.2018 згідно додатку №000001990 на суму 106 953 грн;

- 02.03.2018 згідно додатку №000001996 на суму 106 953 грн;

- 06.03.2018 згідно додатку №000002007 на суму 104 619 грн 48 коп.;

- 07.03.2018 згідно додатку №000002021 на суму 104 619 грн 48 коп.,

- 14.03.2018 згідно додатку №000002054 на суму103 008 грн 24 коп.;

-16.03.2018 згідно додатку №000002065 на суму 106 008 грн 48 коп;

- 20.03.2018 згідно додатку №000002084 на суму 104 619 грн 48 коп.;

- 22.03.2018 згідно додатку №000002099 на суму 105 564 грн;

- 23.03.2018 згідно додатку №000002107 на суму 110 977 грн 15 коп.;

- 27.03.2018 згідно додатку №000002124 на суму 106 008 грн 48 коп.;

- 29.03.2018 згідно додатку №000002134 на суму 106 508 грн 52 коп.;

- 30.03.2018 згідно додатку №000002152 на суму 106 953 грн.

Факт отримання ТзОВ "Агробізнес" протягом вказаного періоду Товару згідно наведених вище додатків до Договору підтверджено також і наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями видаткових накладних, товарно-транспортних накладних та не заперечено відповідачем.

В силу приписів ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Як вже зазначалось вище, умовами укладеного правочину (п. 3.2 в редакції Протоколу розбіжностей) сторони передбачили, що Покупець оплачує Товар на протязі 5 банківських днів від дня переходу права власності.

Окрім того, термін оплати кожної із поставок сторони передбачили у Додатках, які є невід'ємною частиною Договору, зокрема:

- згідно Додатку №000001966 від 23.02.2018, оплата за вказаний товар здійснюється 02.03.2018;

- згідно Додатку №000001974 від 27.02.2018 оплата за вказаний товар здійснюється 06.03.2018;

- згідно Додатку №000001990 від 01.03.2018, оплата за вказаний товар здійснюється 08.03.2018;

- згідно Додатку №000001996 від 02.03.2018, оплата за вказаний товар здійснюється 09.03.2018;

- згідно Додатку №000002007 від 06.03.2018, оплата за вказаний товар здійснюється 13.03.2018;

- згідно Додатку №000002021 від 07.03.2018, оплата за вказаний товар здійснюється 14.03.2018;

- згідно Додатку №000002054 від 14.03.2018, оплата за вказаний товар здійснюється14.03.2018;

- згідно Додатку №000002065 від 16.03.2018, оплата за вказаний товар здійснюється 23.03.2018;

- згідно Додатку №000002084 від 20.03.2018, оплата за вказаний товар здійснюється 27.03.2018;

- згідно Додатку №000002099 від 22.03.2018, оплата за вказаний товар здійснюється 29.03.2018;

- згідно Додатку №000002107 від 23.03.2018, оплата за вказаний товар здійснюється 30.03.2018;

- згідно Додатку №000002124 від 27.03.2018, оплата за вказаний товар здійснюється 03.04.2018;

- згідно Додатку №000002134 від 29.03.2018, оплата за вказаний товар здійснюється 05.04.2018;

- згідно Додатку №000002152 від 30.03.2018, оплата за вказаний товар здійснюється 06.04.2018.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Ст. 599 ЦК України визначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Однак, відповідач в порушення умов договору та вимог чинного законодавства зобов'язання щодо своєчасної та повної оплати вартості отриманого Товару виконав неналежним чином. Зокрема:

- за Товар отриманий 23.02.2018 згідно Додатку №000001966 ТзОВ "Агробізнес" розрахувалось в повному обсязі лише 06.03.2018;

- за Товар отриманий 27.02.2018 згідно Додатку №000001974 12.03.2018;

- за Товар отриманий 01.03.2018 згідно Додатку №000001990 - 13.03.2018;

- за Товар отриманий 02.03.2018 згідно Додатку №000001996 - 15.03.2018;

- за Товар отриманий 06.03.2018 згідно Додатку №000002007 16.03.2018;

- за Товар отриманий 07.03.2018 згідно Додатку №000002021 - 19.03.2018;

- за Товар отриманий 14.03.2018 згідно Додатку №000002054 - 22.03.2018;

- за Товар отриманий 16.03.2018 згідно Додатку №000002065 - 27.03.2018;

- за Товар отриманий 20.03.2018 згідно Додатку №000002084 - 29.03.2018;

- за Товар отриманий 22.03.2018 згідно Додатку №000002099 03.05.2018.

Вартість Товару отриманого 23.03.2018, 27.03.2018, 29.03.2018 та 30.03.2018 згідно Додатків №000002107, №000002124, №000002134; №000002152 станом на день звернення позивача до суду з даним позовом не оплатив. Відтак, заборгованість ТзОВ "Агробізнес" перед ТзОВ "Мартін Трейд" становила 430 447 грн 15 коп.

Поряд із цим, після подання позову відповідачем в рахунок погашення існуючої заборгованості за поставлений Товар перераховано на рахунок позивача грошові кошти в загальній сумі 170 447 грн 15 коп. (21.09.2018 - 30 447,15 грн, 19.10.2018 50 000 грн, 06.11.2018 60 000 грн, 04.12.2018 30 000 грн).

Таким чином, станом на день розгляду спору в суді заборгованість відповідача за поставлений позивачем протягом лютого-березня місяця 2018 року Товар становить 260 000 грн, які позивач і просить стягнути в судовому порядку.

Присутній в судовому засіданні повноважний представник ТзОВ "Агробізнес" факт наявності перед позивачем заборгованості у вказаній вище сумі визнав в повному обсязі. Доказів добровільної та повної оплати боргу не надав.

Таким чином, вимоги ТзОВ "Мартін Трейд" щодо стягнення з ТзОВ "Агробізнес" заборгованості за поставлений протягом лютого-березня 2018 року Товар в загальній сумі 260 000 грн є обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється в письмовій формі (ст. 547 ЦК України).

У сфері господарювання згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Ст. ст. 546-551 ЦК України визначено що, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. При цьому, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею, є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання і її розмір (ч. 2 ст. 551 ЦК України) встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В силу приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", передбачено, що пеня нараховується в розмірі, встановленому умовами договору, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період за який стягується пеня.

Окрім того, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

П. 4.3 р. 4 Договору сторонами узгоджено, що у випадку ненадходження від Покупця повної оплати за відвантажений Товар протягом терміну зазначеного у п. 3.3 даного Договору та з урахуванням ч. 2 ст. 551 ЦК України Постачальник має право нарахувати, а Покупець зобовязується сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення виконання грошового зобовязання.

На підставі наведених вище положень Договору, зважаючи на допущені відповідачем порушення терміну оплат вартості Товару, позивачем по кожній поставці, з врахуванням здійснених відповідачем оплат, передбачених у Додатках до Договору термінів розрахунків, за період з 03.03.2018 по 07.10.2018, нараховано та заявлено до стягнення пеню в загальній сумі 82 502 грн 26 коп.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 1.12 Постанови пленуму Вищого господарського суду України 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. При цьому, день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені (п. 1.9 вказаної Постанови).

Розглянувши розрахунок позивача та перевіривши правильність нарахування пені, суд встановив, що останнім безпідставно в період часу, за який нараховувалась пеня включено день фактичної плати вартості товару.

З огляду на наведене вище, за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга", з врахуванням вартості переданого позивачем та отриманого відповідачем згідно наведених вище Додатків та видаткових накладних Товару, передбачених у Додатках до Договору термінів здійснення розрахунків та здійснених відповідачем оплат, суд провів перерахунок заявленої до стягнення суми пені.

Згідно проведеного судом перерахунку, правомірним, в межах визначеного позивачем періоду, є нарахування пені в загальній сумі 81 488 грн 76 коп.

Пеня в сумі 1 013 грн 50 коп. нарахована позивачем та заявлена до стягнення безпідставно (проведений судом перерахунок знаходиться в матеріалах справи).

Поряд із цим, як вже зазначалось вище, 28.09.2018 відповідачем було заявлено клопотання про зменшення вдвічі розміру нарахованої позивачем суми пені. Вказане клопотання обґрунтоване скрутним фінансовим становищем підприємства, яке зумовлене невиконанням зобовязань його контрагентами, фактом прострочення оплати по 9 поставках всього на декілька днів.

В силу приписів ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу.

Розглянувши вказане клопотання відповідача, дослідивши матеріали справи, зважаючи на те, що: в період з 04.05.2018 по 20.09.2018 відповідачем не здійснено жодного платежу в рахунок погашення заборгованості за отриманий від позивача протягом лютого-березня місяця 2018 року Товар згідно Договору; часткове погашення боргу мало місце лише під час розгляду справи в суді; належні до сплати штрафні санкції не є надмірно великими, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого відповідачем клопотання та зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню.

Таким чином, за період з 03.03.2018 по 07.10.2018 правомірними та такими, що підлягають до задоволення є вимоги позивача в частині стягнення з відповідача пені в загальній сумі 81 488 грн 76 коп.

Позов в частині стягнення 1 013,50 грн пені є таким, що задоволенню не підлягає.

Окрім того, предметом судового розгляду є вимога позивача про стягнення з відповідача 18% річних в загальній сумі 45 838 грн 24 коп. та збитків від інфляції в загальній сумі 9 437 грн 07 коп.

В силу приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

П. 4.10 Договору, в редакції Протоколу розбіжностей, визначено, що сторони прийшли до згоди, що при несвоєчасній оплаті Товару (порушення п. 3.3 Договору) не зарахована грошова сума є сума, якою користується Покупець та належить Постачальнику, і за час користування Постачальник має право нарахувати, а Покупець в такому випадку зобовязується сплатити відсотки за користування коштами Постачальника в розмірі 15 (вісімнадцять відсотків) річних, крім того Покупець на вимогу Постачальника зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

На підставі наведених вище положень Договору та вимог чинного законодавства, за несвоєчасну оплату поставок 22.03.2018, 23.03.2018, 27.03.2018, 29.03.2018 та 30.03.2018 позивачем на підставі умов Договору та вимог чинного законодавства за період з 01.04.2018 по 30.09.2018 нараховано та заявлено до стягнення збитки від інфляції в загальній сумі 9 437 грн 07 коп.

Судом досліджено проведений позивачем розрахунок інфляційних нарахувань та за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга", в межах визначеного позивачем періоду, з врахуванням вартості переданого позивачем та отриманого відповідачем згідно наведених вище Додатків Товару, встановленого у них терміну оплат та здійснених відповідачем розрахунків, проведено перерахунок заявленої до стягнення суми.

Згідно проведеного судом перерахунку позовні вимоги ТзОВ "Мартін Трейд" щодо стягнення з ТзОВ "Агробізнес" за період з 01.04.2018 по 30.09.2018 збитків від інфляції в загальній сумі 9 437 грн 07 коп. є правомірними, а позов в даній частині таким, що підлягає до задоволення (проведений судом перерахунок знаходиться в матеріалах справи).

Також, зважаючи на допущені відповідачем порушення терміну оплат вартості Товару, позивачем на підставі наведених вище положень Договору та вимог чинного законодавства, по кожній поставці, з врахуванням здійснених відповідачем оплат, встановленого в Додатках до Договору терміну розрахунків, за період з 03.03.2018 по 19.10.2018, нараховано та заявлено до стягнення 18% річних в загальній сумі 45 838 грн 24 коп.

Судом розглянуто проведений позивачем розрахунок 18% річних та за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга", з врахуванням вартості переданого позивачем та отриманого відповідачем згідно наведених вище Додатків Товару, передбачених у них термінів здійснення розрахунків, здійснених відповідачем оплат та встановлених вище обставин щодо безпідставності включення днів фактичної оплати вартості товару в період нарахувань, проведено перерахунок заявленої до стягнення суми.

Згідно проведеного судом перерахунку, за період з 03.03.2018 по 19.10.2018 правомірними та такими, що підлягають до задоволення є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 18% річних в загальній сумі 45 302 грн 54 коп.

18% річних в сумі 535 грн 70 коп. нараховані позивачем безпідставно, а позов в даній частині є таким, що задоволенню не підлягає (проведений судом перерахунок знаходиться в матеріалах справи).

Твердження представника відповідача про те, що умовами укладеного Договору, в редакції Протоколу розбіжностей, розмір процентів становить не 18% річних, а 15%, суд вважає помилковими, оскільки, окрім наведеної цифри, прописом чітко вказано вісімнадцять. Слід зазначити, що дана ставка річних була застосована і позивачем при проведенні розрахунку заявленої до стягнення суми річних, і при здійсненні її контррозрахунку відповідачем.

Ст. 74 ГПК України передбачено обов'язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 86 ГПК України).

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору в сумі 5 943 грн 42 коп. відшкодовуються позивачу за рахунок відповідача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Окрім того, предметом судового розгляду є вимога позивача про стягнення з відповідача 10 000 грн витрат на правову допомогу адвоката та клопотання відповідача про зменшення зазначеної суми.

Згідно з ст. ст. 55, 131-2 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Ст. 16 ГПК України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 126 ГПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження понесених витрат на послуги адвоката в сумі 10 000 грн до матеріалів справи долучено належним чином засвідчені копії:

- укладеного між адвокатом ОСОБА_2 та ТзОВ "Мартін Трейд" Договору про надання правової допомоги №75/18 від 31.07.2018, за умовами якого адвокат зобовязався надати Клієнту правову допомогу щодо захисту прав та інтересів останнього в господарській справі щодо стягнення з ТзОВ "Агробізнес" заборгованості за Договором поставки №9/12 від 17.12.2015;

- рахунку на оплату №31/07 від 31.07.2018 на суму 10 000 грн, виписаного адвокатом ОСОБА_2 ТзОВ "Мартін Трейд" із чітким призначенням платежу: за надання правової допомоги згідно договору про надання правової допомоги №75/18 від 31.07.2018;

- платіжного доручення №455 від 17.08.2018 на суму 10 000 грн, яке свідчить про сплату ТзОВ "Мартін Трейд" на рахунок адвоката ОСОБА_2 коштів за правову допомогу адвоката за позовом до ТОВ "Агробізнес" згідно Договору №75/18 від 31.07.2018;

- ордеру на надання правової допомоги за Договором №75/18 від 31.07.2018.

П. 1.2 Договору №75/18 від 31.07.2018 сторони погодили, що правова допомога полягає у зборі та правовому аналізі інформації, документів та матеріалів, що стосуються справи Клієнта; проведенні розрахунків до позовної заяви по справі Клієнта, складанні необхідних процесуальних документів, клопотань, скарг, претензій та позовних заяв; виконанні окремих доручень Клієнта, що стосуються справи; представництва Клієнта в Господарському суді м. Києва з усіх питань, що стосуються ведення його справи.

Слід зазначити, що позовні матеріали підготовлені адвокатом належним чином. Зокрема, текст позовної заяви містить виклад обставин справи, нормативно-правове обґрунтування позовних вимог та детальний розрахунок пені, 18% річних та інфляційних втрат, із зазначенням чітких періодів їх нарахування. До позовної заяви долучено усі необхідні для розгляду спору документи. Після отримання відзиву на позов суду надано відповідь на відзив. Слід зазначити, що адвокат брав участь в усіх судових засіданнях. Відкладення підготовчих засідань мали місце саме у звязку із клопотанням представника відповідача та частковою сплатою ТзОВ "Агробізнес" боргу під час судового провадження. Надання правової допомоги у даній справі не було обмежено лише ознайомленням з обставинами справи і написанням позовної заяви. Під час розгляду справи в суді адвокат, зважаючи на зауваження відповідача щодо розрахунку заявлених до стягнення сум пені, 18% річних та інфляційних втрат, провів перерахунок останніх. Беручи до уваги здійснені ТзОВ "Агробізнес" під час розгляду справи в суді часткові оплати заборгованості, готував та подавав до суду відповідні заяви про зменшення розміру позовних вимог, що в свою чергу, вимагало затрат додаткового часу та призводило до відкладень розгляду справи.

Таким чином, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти та складність справи, господарський суд вважає заявлену до стягнення ТзОВ "Мартін Трейд" суму понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн доведеною, розумною та обґрунтованою.

Поряд із цим, відповідно до приписів п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача підлягають витрати на правову допомогу адвоката в сумі 9 961 грн 05 коп., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Поряд із цим, правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовано Законом України "Про судовий збір".

Згідно з пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру складає 1,5 відсотка ціни позову але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Ч. 2 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем заявлено вимогу майнового характеру - стягнення заборгованості в загальній сумі 530 280,76 грн. Відтак, до сплати підлягав судовий збір в сумі 7 954,21 грн.

Позивачем згідно платіжного доручення №456 від 17.08.2018 сплачено судовий збір в розмірі 7 954,22 грн.

23.10.2018 позивачем подано, а судом згідно ухвали від 26.10.2018 прийнято заяву про збільшення розміру позовних вимог за №1911 від 19.10.2018, згідно якої предметом судового розгляду стало стягнення з відповідача 537 777,57 грн. Відтак, до сплати підлягав судовий збір в сумі 8 066,66 грн.

Позивачем згідно платіжного доручення №1408 від 19.10.2018 доплачено судовий збір в сумі 112,46 грн. Відтак, сума зайво сплаченого судового збору становила 0,02 грн.

Поряд із цим, в підготовче засідання 19.11.2018 позивачем подано та судом прийнято заяву про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої предметом судового розгляду у справі №921/353/18 стала вимога майнового характеру - стягнення з відповідача заборгованості в загальній сумі 427 777,57 грн, за яку, відповідно, належить до сплати 6 416 грн 66 коп., що становить 1,5% від ціни позову.

В судове засідання 05.12.2018 позивачем подано та судом прийнято заяву про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої предметом судового розгляду у справі №921/353/18 стала вимога майнового характеру - стягнення з відповідача заборгованості в загальній сумі 397 777,57 грн, за яку, відповідно, належить до сплати 5 966 грн 66 коп., що становить 1,5% від ціни позову.

Таким чином, сума судового збору, яка підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету, у звязку із переплатою судового збору та поданням заяви про зменшення розміру позовних вимог, становить 2 100 грн 02 коп. Для повернення зазначеної суми позивачу необхідно звернутися до суду із відповідним клопотанням.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 73-81, 86, 123, 126, 129, 197, 207, 232-233, 236, 238, 240, 241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агробізнес", с. Токи, Підволочиський район, Тернопільська область, ідентифікаційний код 30915832, на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Мартін Трейд", вул. Головна, 75, корп. М, с. Великий Кучурів, Сторожинецький район, Чернівецька область, ідентифікаційний код 40042088:

- 260 000 грн - заборгованості за поставлений товар;

- 81 488 грн 76 коп. пені;

- 45 302 грн 54 коп. 18% річних;

- 9 437 грн 07 коп. збитків від інфляції;

- 5 966 грн 66 коп. судового збору;

- 9 961 грн 05 коп. витрат на правову допомогу адвоката.

3. В задоволенні решти частини позову відмовити.

4. Наказ видати стягувачеві після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обовязки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення, в порядку визначеному ст.ст. 256-257 ГПК України, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17.12.2018

Суддя І.М. Гирила