номер провадження справи 14/6/18 -29/12/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

за результатами розгляду позову про визнання договору купівлі-продажу

від 23.10.2015 недійсним

11.12.2018 Справа № 908/3549/16

м.Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Кричмаржевського В.А.

за участю секретаря судового засідання - Ракович С.І.

розглянувши в межах справи № 908/3549/16

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький індустріально-механічний завод", код в ЄДР - 33701132, 70424 с.Розумівка Запорізького району Запорізької області вул. Леніна, 1-Б

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький індустріально-механічний завод" (70424 Запорізька область Запорізький район с.Розумівка вул. Леніна, 1б)

до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Запорізький індустріально-механічний завод" (69057 м.Запоріжжя вул.Незалежної України, 92а)

третя особа - Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Чепкова О.В. (69035 АДРЕСА_1)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Тітан Трейд», код в ЄДР-304201048, 69057 м.Запоріжжя вул.Незалежної України, 92А

про визнання договору купівлі-продажу від 23.10.2015р. недійсним

Кредитори:

1/ Приватне акціонерне товариство "Завод напівпровідників", 69600 м.Запоріжжя вул. Теплична, 16

2/ Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області, 88017 м. Ужгород вул. Загорська, 2

3/ Головне управління ДФС у Закарпатській області, 88000 м. Ужгород вул. Волошина, 52

4/ Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атоменергомаш", 71503 м.Енергодар Запорізької області, а/с-306

5/ Головне управління ДФС у Запорізькій області, 69107 м.Запоріжжя просп. Соборний, 166

6/ Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс", 49027 м.Дніпро вул.Ворошилова, 3-А

7/ Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтеграл-Тех", 69000 м.Запоріжжя пров. Кам'яний, 8, офіс - 33

8/ Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Закарпатській області, 88018 м. Ужгород вул.Перемоги, 92 Б

Ліквідатор - арбітражний керуючий Шонія М.В.

Присутні представники:

- позивача - Шонія М.В.

- відповідача - Молчанов В.В.

Установив:

В провадженні господарського суду Запорізької області знаходиться справа № 908/3549/16 про банкрутство ТОВ "Запорізький індустріально-механічний завод" (далі - ТОВ «ЗІМЗ»).

Згідно з постановою господарського суду Закарпатської області від 29.08.2017 ТОВ "Запорізький індустріально-механічний завод" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Стрижак О.О.

До господарського суду Запорізької області 09.08.2018р. надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький індустріально-механічний завод" в особі арбітражного керуючого - ліквідатора банкрута - Стрижак О.О. до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Запорізький індустріально-механічний завод"(ТОВ «Торговий дім «ЗІМЗ»); третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Чепкова Олена Володимирівна, про визнання договору купівлі-продажу від 23.10.2015р. недійсним.

У зв'язку з закінченням п'ятирічного терміну повноважень судді Сушко Л.М. автоматизованим розподілом справ між суддями справу № 908/3549/16 в частині розгляду вищезгаданої позовної заяви про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 23.10.2015р. визначено до розгляду судді Кричмаржевському В.А.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 13.08.2018р. позовну заяву ТОВ "Запорізький індустріально-механічний завод" залишено без руху. Надано позивачеві десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.

До господарського суду від ТОВ "Запорізький індустріально-механічний завод" 27.08.2018р. надійшла заява про усунення недоліків та клопотання про витребування доказів.

Ухвалою суду від 28.08.2018 позовну заяву прийнято до розгляду в межах справи № 908/3549/16 про банкрутство ТОВ "Запорізький індустріально-механічний завод", підготовче засідання призначено на 25.09.2018 о 10-00 год.

Ухвалою суду від 25.09.2018 відкладено підготовче засідання до 23.10.2018 на 10-00год.

У зв'язку із закінченням п'ятирічного терміну повноважень судді Сушко Л.М. автоматизованим розподілом справ між суддями справу № 908/3549/16 про банкрутство ТОВ «ЗІМЗ» визначено до розгляду судді Кричмаржевському В.А.

Ухвалою суду від 23.10.2018 справу № 908/3549/16 прийнято до провадження суддею Кричмаржевським В.А., присвоєно номер провадження - 29/12/18.

Згідно з ухвалою суду від 23.10.2018 задоволено клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ТОВ «Тітан Трейд», м.Запоріжжя, залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно повернуто ТОВ «Запорізький індустріально-механічний завод» без розгляду, клопотання про призначення судової економічної експертизи відхилено. Також продовжено строк підготовчого провадження до 26.11.2018р. та відкладено підготовче засідання до 20.11.2018.

Відповідно до ухвали суду від 01.11.2018 у справі ліквідатором ТОВ «Запорізький індустріально-механічний завод» призначено арбітражного керуючого Шонію М.В.

Ухвалою суду від 20.11.2018 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 11.12.2018 о 10-00 год., а також було відхилено клопотання представника позивача - Кириченка О.П. та ПрАТ "Завод напівпровідників" про призначення судової економічної експертизи.

В судовому засіданні - 11.12.2018 представник позивача підтримала позов, на підставі статей 203, 209, 215, 234 Цивільного кодексу України та статті 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» просить визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 23.10.2015, укладений між ТОВ «ЗІМЗ» та ТОВ «Торговий дім «ЗІМЗ». Оспорюваний договір вважає таким, що не відповідає вимогам закону, а саме договір був збитковим для підприємства позивача, укладеним за заниженою ціною, яка на момент правочину мала бути значно вище відповідно до моніторингу ринкових цін, що призвело до зростання кредиторської заборгованості. Кошти від продажу активу до продавця не надійшли, договір укладено заінтересованими сторонами, враховуючи, що єдиним засновником ТОВ «Торговий дім «ЗІМЗ» був ТОВ «ЗІМЗ», а директором відповідача - Щербина Н.А., яка представляла інтереси ОСОБА_7 - засновника ТОВ «ЗІМЗ» на засіданні загальних зборів ТОВ «ЗІМЗ» 19.09.2016.

Також позивач вважає, що укладений з відповідачем договір є фіктивним правочином, оскільки не був спрямований на настання правових наслідків, а укладений з метою привласнення заінтересованими особами майнових активів ТОВ «ЗІМЗ» та свідомого наміру невиконання зобов'язань щодо сплати покупцем вартості придбаного майна, та з метою приховування справжнього наміру - заволодіння нерухомим майном, доведення до банкрутства ТОВ «ЗІМЗ» та списання кредиторських боргів.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем також зазначається, що на підставі статті 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора, якщо боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов'язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до відзиву на позовну заяву відповідач - ТОВ "Торговий дім "Запорізький індустріально-механічний завод" вважає позов безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Оскаржуваний договір укладено сторонами понад рік, що передував порушенню справи про банкрутство ТОВ "Запорізький індустріально-механічний завод", тобто у ліквідатора відсутні підстави для звернення з заявою за статтею 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в межах справи про банкрутство, якою передбачено, що правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора. Також на думку відповідача невиконання однією з сторін умов договору, як-то: несплата повної вартості за придбане майно, не є підставою для визнання договору недійсним. У такому разі заінтересована сторона має право вимагати розірвання договору або застосування інших передбачених законом наслідків. Відповідач вказує, що сторони договору купівлі-продажу від 23.10.2015 погодили усі його істотні умови, встановили ціну, уповноважили осіб на підписання договору. Крім того, посилання позивача щодо фіктивності договору відповідач також вважає безпідставним та необґрунтованим, враховуючи, що сторони намагалися досягти правового результату, обумовленого його укладенням (ухвалили рішення загальних зборів учасників як продавця так і покупця, нотаріально посвідчили договір, майно за договором передали та сплатили відповідну грошову суму за нього).

Від третьої особи - нотаріуса Чепкової О.В. надійшла заява про розгляд справи без її участі, а також копії договору купівлі-продажу від 23.10.2015 та документів, на підставі яких він був посвідчений.

Третя особа ТОВ «Тітан Трейд» явку в засідання повноважного представника не забезпечило, будь-яких пояснень, документальних доказів по суті спору суду не представило.

За підсумками розгляду заяви господарським судом у нарадчій кімнаті прийнято ухвалу, вступну та резолютивну частини якої оголошено після виходу з нарадчої кімнати. Повідомлено про термін виготовлення повного тексту ухвали - протягом п'яти днів.

Дослідивши матеріали та обставини справи, заслухавши пояснення учасників судового засідання, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 3 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Так, Верховним Судом України зазначено про те, що системний аналіз положень Закону України №2343-ХІІ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство, він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника і спеціальні норми цього Закону застосовуються переважно щодо інших законодавчих актів. За умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону №2343-ХІІ, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів. З огляду на сферу регулювання Закону №2343-ХІІ загалом і за змістом зазначеної норми статті 20, вона є спеціальною по відношенню до загальних, установлених Цивільним кодексом підстав для визнання правочинів недійсними, тобто ця норма передбачає додаткові, специфічні підстави для визнання правочинів недійсними, які характерні виключно для правовідносин, що виникають між боржником і кредитором у процесі відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом. Згідно з частиною 2 статті 4 ЦК основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Відповідно до положень частини 3 статті 104 ЦК порядок припинення юридичної особи в процесі відновлення її платоспроможності або банкрутства встановлюється законом. Таким чином з огляду на положення статей 4, 104, 110-112 ЦК, Закон №2343-ХІІ є частиною цивільного законодавства, що не виключає можливості застосування до правовідносин, які регулює цей спеціальний Закон, також норм ЦК, зокрема щодо загальних підстав для визнання недійсними правочинів за участі боржника.

Так, визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК і загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлено статтею 215 ЦК. Отже ЦК імперативно не визнає оспорюваний правочин недійсним, а лише допускає можливість визнання його таким у судовому порядку, при цьому визнання такого правочину недійсним відбувається судом, по-перше, за вимогою однієї із сторін, або іншої заінтересованої особи, а по-друге, якщо в результаті судового розгляду такого звернення буде доведено наявність визначених законодавством підстав недійсності правочину.

Постановою господарського суду Закарпатської області від 29.08.2017 ТОВ "Запорізький індустріально-механічний завод" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Стрижак О.О.

На виконання вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» попереднім ліквідатором вжито заходи по виявленню майна боржника з метою погашення кредиторської заборгованості.

В ході ліквідаційної процедури було встановлено, що 23.10.2015 ТОВ «Запорізький індустріально-механічний завод» (продавець) та ТОВ «Торговий дім «Запорізький індустріально-механічний завод» (покупець) уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна - виробничого корпусу інв.№ 0013 літ.Б, цех трубних вузлів інв.№0001 літ.Е, прибудова до виробничого корпусу інв.№0010 літ. А-2, адреса об'єкта - м.Запоріжжя вул.Фінальна, 1-д.

Пунктом 3 Договору визначено, що фактична передача нерухомого майна та технічної документації на майно здійснюється за актом прийому-передачі, укладеному між Покупцем та Продавцем.

Сторони пунктом 4 Договору визначили, що продаж здійснюється за 1.550.000 грн., в тому числі ПДВ-258.334 грн., балансова вартість вказаного нерухомого майна складає - 1.264.166,82грн. без урахування ПДВ. Зазначену в Договорі вартість майна Покупець зобов'язується сплатити на підставі виставлених Продавцем рахунків не пізніше 15 днів з дня нотаріального посвідчення цього договору або векселем (векселями).

Від продавця Договір підписаний представником за довіреністю Довгим В.В., від покупця - керівником Щербиною Н.А. та посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чепковою О.В., зареєстровано в реєстрі за № 1158.

Відповідно до приписів частини 1 статті 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з таких підстав:

- боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог;

- боржник виконав майнові зобов'язання раніше встановленого строку;

- боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов'язання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим;

- боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов'язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів;

- боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів боржнику перевищувала вартість майна;

- боржник прийняв на себе заставні зобов'язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Суд не погоджується з доводами позивача, що договір купівлі-продажу від 23.10.2015 підлягає визнанню недійсним з підстав навмисного відчуження продавцем нерухомого майна за цінами нижчими від ринкових, внаслідок чого у ТОВ «ЗІМЗ» стало недостатньо коштів для задоволення вимог кредиторів, що призвело до стійкої неплатоспроможності підприємства.

Стаття 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» чітко визначає які саме договори можуть бути визнані судом недійсними у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого - договори які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство.

Оспорюваний правочин було укладено 23.10.2015, а провадження у справі про банкрутство ТОВ «Запорізький індустріально-механічний завод» порушено 21.03.2017.

Тобто, договір купівлі-продажу від 23.10.2015 укладено сторонами більше ніж за рік до порушення провадження у справі про банкрутство позивача, а тому до спірних правовідносин не може бути застосовано вищевказану норму - статтю 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, серед яких вказані правочини і договори, визначено статтею 11 Цивільного кодексу України.

Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 статті 202 ЦК України).

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписами статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Згідно з частиною 1 статті 691 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до протоколу загальних зборів учасників № 53 від 19.10.2015 ТОВ «ЗІМЗ» прийнято рішення про продаж нерухомого майна за загальною вартістю - 1.550.000 грн. та надання повноважень генеральному директору ТОВ «ЗІМЗ» Нефедову А.Є. та представнику за довіреністю - Довгому В.В. на укладання спірного договору.

Протоколом № 20/1 загальних зборів учасників ТОВ «Торговий дім «Запорізький індустріально-механічний завод» від 20.10.2015 затверджено прийняте рішення про надання повноважень директору товариства Щербині Н.А. на придбання нерухомого майна за ціною - 1.550.000грн.

Тобто, сторони договору у відповідному до чинного законодавства порядку погодили ціну договору купівлі-продажу та визначили уповноважених осіб на його укладання.

З представленого звіту про незалежну оцінку об'єкта - нерухомого майна у кількості 3 одиниць, а саме: виробничого корпусу - літ.Б, цеху трубних вузлів - літ. Е, прибудова до виробничого корпусу - літ. А-2, що розташовані за адресою: м.Запоріжжя вул.Фінальна, 1-д, встановлено, що вартість зазначеної нерухомості станом на 16.10.2015 склала - 1.267.100 грн.

Відповідно до довідки ТОВ «ЗІМЗ» балансова вартість основних засобів: виробничого корпусу - інв.№ 0013, цеху трубних вузлів - інв.№ 0001, прибудови до виробничого корпусу - інв.№ 0010, станом на 22.10.2015р. склала - 1.264.166,82 грн.

Визначення продавцем та покупцем ціни договору в розмірі - 1.550.000грн. не суперечить чинному законодавству, враховуючи те, що сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Суд не приймає доводи позивача про підтвердження попередньою рецензією на «Звіт про незалежну оцінку об'єкта оцінки: нерухомого майна в кількості 3 одиниць, а саме: виробничого корпусу - літ.Б, цеху трубних вузлів -літ.Е, прибудови до виробничого корпусу - літ.А-2, що розташовані за адресою: м.Запоріжжя вул.Фінальна, 2-д» заниження ціни договору, враховуючи, що вона була проведена за представленою позивачем копією звіту про незалежну оцінку…, цілісність та повнота якого рецензентом не перевірялась. Про вказане свідчить запис у представленій в матеріали справи Попередній рецензії від 09.11.2018.

Щодо позиції позивача про підстави визнання оспорюваного договору недійсним в зв'язку з неповним розрахунком ТОВ «Торговий дім «ЗІМЗ» за придбану нерухомість суд зазначає про таке.

Невиконання чи неналежне виконання правочину не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання правочину недійсним. У такому разі заінтересована сторона має право вимагати розірвання договору або застосування інших передбачених законом наслідків, а не визнання правочину недійсним.

Враховуючи зазначене, позивач не позбавлений права звернутись з вимогами до відповідача про стягнення заборгованості за договором від 23.10.2015, якщо вважає, що вартість майна сплачена лише частково.

Суд також вважає необґрунтованими доводи позивача про нібито укладання договору заінтересованими особами в розумінні статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Так, відповідно до частини 1 статті 1 Закону «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» для цілей цього Закону терміни вживаються в такому значенні: заінтересовані особи стосовно боржника - юридична особа, створена за участю боржника, юридична особа, що здійснює контроль над боржником, юридична особа, контроль над якою здійснює боржник, юридична особа, з якою боржник перебуває під контролем третьої особи, власники (учасники, акціонери) боржника, керівник боржника, особи, що входять до складу органів управління боржника, головний бухгалтер (бухгалтер) боржника, у тому числі звільнені з роботи за три роки до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, а також особи, які перебувають у родинних стосунках із зазначеними особами та фізичною особою - боржником, а саме: подружжя та їх діти, батьки, брати, сестри, онуки, а також інші особи, щодо яких наявні обґрунтовані підстави вважати їх заінтересованими; для цілей цього Закону заінтересованими особами стосовно арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) чи кредиторів визнаються особи в такому ж переліку, як і заінтересовані особи стосовно боржника.

Законодавець визначає наведений термін у вказаному значенні саме для цілей Закону «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а спірний правочин укладено не в межах провадження у справі про банкрутство та поза межами річного терміну, що передував порушенню такого провадження.

Серед підстав визнання правочину недійсним відсутня така підстава як укладення його заінтересованими особами, тому суд вважає вимоги позивача в цій частині необґрунтованими.

Правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом, а загальні підстави і наслідки визнання правочинів недійсними встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтею 208 Господарського кодексу України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Як вже зазначалось, відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Твердження позивача про те, що укладений сторонами правочин має ознаки фіктивного також не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

За приписами статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Слід зазначити, що невчинення сторонами тих чи інших дій на виконання правочину не означає його фіктивності. У разі коли на виконання правочину було передано якесь майно, такий правочин не може розцінюватися як фіктивний.

Суд вважає недоведеними твердження позивача про те, що обставини укладання правочину свідчать про його укладання з метою привласнення заінтересованими особами майнових активів ТОВ «ЗІМЗ» та свідомого наміру невиконання покупцем обов'язку сплати вартості придбаного майна та приховування справжнього наміру правочину - доведення до банкрутства ТОВ «ЗІМЗ» та списання кредиторських боргів.

Загальними зборами учасників ТОВ «ЗІМЗ» та ТОВ «Торговий дім «ЗІМЗ» прийняті рішення про укладання договору купівлі-продажу, погоджену ціну договору, уповноважено осіб для його укладання.

ТОВ «Торговий дім «ЗІМЗ» перераховано ТОВ «ЗІМЗ» кошти в розмірі -250.000 грн. в рахунок оплати за придбане нерухоме майно.

Представленими в матеріали справи доказами підтверджено, що сторони договору намагалися досягти правового результату, що породжується відповідним договором купівлі-продажу, як-то: попередньо погодили правочин на загальних зборах учасників товариств, нотаріально посвідчили договір, покупець здійснив оплату за майно (часткову), відбулась державна реєстрація правочину відповідно до вимог Закону.

Вказане підтверджено протоколом загальних зборів учасників ТОВ «ЗІМЗ» за № 53 від 19.10.2015, протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Торговий дім «ЗІМЗ» за № 20/1 від 20.10.2015, інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна.

Відповідно до статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Суд погоджується з доводами відповідача та вважає, що позивачем не доведено недійсності та фіктивності оспорюваного правочину.

На думку суду укладений сторонами правочин - договір купівлі-продажу від 23.10.2015 відповідає вимогам закону, не суперечить інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, укладений повноважними сторонами з вільним волевиявленням сторін та спрямований на настання правових наслідків, що ним обумовлені.

Беручи до уваги викладене, суд відмовляє у позові про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 23.10.2015.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 8, 10, 40 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", статтями 3,12, 232-235, 255-256 Господарського процесуального кодексу України, суд -

Ухвалив:

В позові відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена у порядку та строк, встановлені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням Розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Копію ухвали надіслати: позивачу, відповідачу (у т.ч. на адресу ліквідатора), третім особам, кредиторам у справі.

Суддя В.А. Кричмаржевський

Повний текст ухвали складено 17.12.2018