ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.12.2018 р. Справа № 914/2276/18

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Матвіїва Р.І. розглянув заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», м. Київ,

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Строчан Тетяни Василівни, смт. Соснівка, м. Червонград, Львівська область, заборгованості в розмірі 58 067,69 грн. по кредитному договору №б/н від 26.04.2017 року.

10.12.2018 року на адресу господарського суду Львівської області надійшла заява Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Строчан Тетяни Василівни заборгованості в розмірі 58 067,69 грн. (28 941,85 грн. заборгованості за кредитом, 9 008,88 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, 10 028,61 грн. заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії, 10 088,35 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором) по кредитному договору №б/н від 26.04.2017 року. На підтвердження заявлених вимог долучено копії анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання послуг «КУБ» б/н б/д, витяг з Умов та правил надання банківських послуг б/н б/д, розрахунок заборгованості за договором № б/н від 26.04.2017р. станом на 21.09.2018 року, обґрунтування та пояснення щодо розрахунку заборгованості, банківські виписки.

Розглянувши подану заяву, суд зазначає відсутність підстав для її задоволення у зв'язку з наступним.

Подана до господарського суду заява обґрунтовується неналежним виконанням боржником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №б/н від 26.04.2017р. в частині своєчасного повернення кредитних коштів, у зв'язку з чим, у фізичної особи-підприємця Строчан Тетяни Василівни утворилася заборгованість у загальному розмірі 79 228,80 грн. На підтвердження заявленого до стягнення АТ КБ „Приватбанк" зазначає, що між банком та фізичною особою-підприємцем Строчан Тетяною Василівною 26.04.2017р. було укладено кредитний договір шляхом підписання боржником через електронну систему інтернет-клієнт-банкінгу із використанням електронного цифрового підпису анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг «КУБ», що відповідно до ст. 634, 639 Цивільного кодексу України, свідчить про укладення між останніми кредитного договору.

Приписами ч. 1 ст. 147 ГПК України врегульовано, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.1 ст.154 ГПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п'яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Враховуючи приписи п. 5 ч. 1 ст. 155 ГПК України, якими встановлений обов'язок суду зазначити у судовому наказі посилання на закон, на підставі якого підлягають задоволенню заявлені вимоги, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як зазначено судом вище, АТ КБ «Приватбанк» стверджує, що кредитний договір №б/н від 26.04.2017р. було укладено шляхом підписання фізичною особою-підприємцем Строчан Тетяною Василівною із використанням електронного цифрового підпису анкети-заяви, копія якої надана заявником суду, яка, в свою чергу, містить печатку, найменування заявника, дату засвідчення, відмітку „згідно з оригіналом", прізвище, посаду представника заявника, а також підпис останнього.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 ГПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам'яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Згідно з ч. 3 ст. 96 ГПК України учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Відповідно до ч. 6 ст. 7 Закону України „Про електронні документи та електронний документообіг" від 22 травня 2003 року N 851-IV (з наступними змінами та доповненнями) копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством.

Суд зауважує, що порядок засвідчення електронного доказу в паперових копіях встановлений Постановою Кабінету Міністрів України „Про затвердження Порядку засвідчення наявності електронного документа (електронних даних) на певний момент часу" від 26 травня 2004 р. N 680, положеннями п. п. 2, 6, 7 якої встановлено необхідність проставлення на паперовому носії електронної позначки часу, яка підтверджує наявність електронних даних на паперовому носії на певний момент часу.

Проте, в порушення вищенаведених вимог АТ КБ «Приватбанк» не надано суду засвідченого відповідно до чинного законодавства електронного доказу в паперовій копії на підтвердження факту підписання боржником власним електронним цифровим підписом анкети-заяви про приєднання до умов банку, що, з урахуванням відсутності у наданій АТ КБ «Приватбанк» заяві взагалі будь-якої дати, не дозволяє суду дійти висновку про укладенням між банком та боржником договору, як того вимагають приписи ст. 148 ГПК України.

Відповідно до вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи наведене, господарський суд доходить висновку, що з наданих АТ КБ «Приватбанк» доказів не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою останнім було подано заяву про видачу судового наказу, у зв'язку з недоведенням з боку заявника належними та допустимими доказами факту приєднання фізичної особи-підприємця Строчан Тетяни Василівни до Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 8 ч. 1, ч. ч. 2, 3 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу. Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу. У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов'язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Враховуючи наведене, а також беручи до уваги взаємопов'язаність вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором з вимогами про стягнення заборгованості за відсотками, перерахованими на прострочену заборгованість; заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії та пені, окремий розгляд яких є неможливим, господарський суд зазначає про необхідність відмови у задоволенні поданої АТ КБ «Приватбанк» заяви про видачу судового наказу на підставі п. 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України у повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору покладаються судом на заявника відповідно до приписів ч. 2 ст. 151 ГПК України, у зв'язку з відмовою у видачі судового наказу.

Господарський суд звертає увагу заявника, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків в порядку, встановленому процесуальним законодавством.

Керуючись ст. ст. 74, 86, 96, 147, 148, 151, 152, 154, 155, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

у задоволенні заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Строчан Тетяни Василівни заборгованості в розмірі 58 067,69 грн. по кредитному договору №б/н від 26.04.2017 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню в апеляційному порядку, визначеному ст.ст. 255, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Матвіїв Р.І.