ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

"21" грудня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/2868/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М. розглянувши заяву Комунальної установи „Спеціалізований монтажно-експлуатаційний підрозділ (65110, м. Одеса, вул. Розкидайлівська, буд. 67А) про забезпечення позову вх. ГСОО №2-6442/18 від 19.12.2018 року подану по справі №916/2868/18:

за позовом: Комунальної установи „Спеціалізований монтажно-експлуатаційний підрозділ (65110, м. Одеса, вул. Розкидайлівська, буд. 67А);

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Південьенергосервіс (65029, м. Одеса, вул. Коблевська, 17/19)

про зобовязання повернути майно

ВСТАНОВИВ:

19.12.2018 року позивач Комунальна установа „Спеціалізований монтажно-експлуатаційний підрозділ звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. ГСОО №3085/18) до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю „Південьенергосервіс, згідно якої просить суд зобовязати відповідача повернути майно, яке було передане за договором відповідального зберігання №20/17/Б/ХР від 20.11.2018р., а саме електромеханічне обладнання з маніпулятором в кількості 1 од. вартістю 170040,00 грн. та за договором №21/117/Б/ХР від 20.11.2018р. - приладдя для трактора (гідравлічне обладнання з маніпулятором в кількості 1 од. вартістю 196200,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладених договорів в частині своєчасного повернення майна переданого на зберігання, що стало підставою для звернення з відповідним позовом до суду.

Разом з позовною заявою позивачем було подано до суду заяву про забезпечення позову (вх. ГСОО №2-6442/18), в порядку ст.ст. 136-138 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до змісту заяви про забезпечення позову, заявник просить суд накласти арешт на майно відповідача, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на грошові кошти, що знаходяться на його розрахунковому рахунку.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.138 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред'явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно зі ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Положеннями ч.4 ст.137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п.п.3, 4, 6 ч.1 ст.139 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

У відповідності до ч.1 ст.140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Так, в обґрунтування поданої заяви заявник посилається на те, що неодноразово звертався до відповідача з письмовими вимогами про повернення майна зі зберігання, між тим, ТОВ „Південьенергосервіс ухиляється від виконання зобовязання щодо передачі майна.

При цьому суд зазначає, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому, види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами.

Водночас, достатньо обґрунтованою для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту.

Співмірність передбачає врахування господарським судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

З урахуванням викладеного здійснивши аналіз та співставлення заявлених позовних вимог із заходами забезпечення позову, які просить вжити позивач, суд зазначає про невідповідність таких заходів забезпечення позову вимогам ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України. При цьому суд виходить з того, що позивачем жодним чином не визначено як розміру грошових коштів на які він просить накласти арешт так і необхідності одночасного накладення арешту на майно та кошти відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про неспівмірність заходів забезпечення позову, які просить вжити позивач із заявленими позовними вимогами.

Разом з тим, суд зазначає, що особа яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Отже, саме лише посилання заявника в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви, тоді як викладені в заяві про забезпечення позову та докази надані в їх підтвердження не вказують на наявність фактичних обставин, з якими повязується застосування заходів забезпечення.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення майбутнього позову, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Комунальної установи „Спеціалізований монтажно-експлуатаційний підрозділ про забезпечення позову вх. ГСОО №2-6442/18 від 19.12.2018 року шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача, оскільки вказана заява не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку про неможливість або утруднення виконання рішення суду у майбутньому у разі невжиття таких заходів, а також з огляду на те, що заходи забезпечення позову, визначені позивачем є неспівмірними із заявленими позовними вимогами.

Керуючись ст.ст.136, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Комунальної установи „Спеціалізований монтажно-експлуатаційний підрозділ вх. ГСОО №2-6442/18 від 19.12.2018 року про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її постановлення.

Суддя Ю.М. Невінгловська