ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року м. ОдесаСправа № 923/2037/15
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: О.Ю. Аленіна, С.І. Колоколова,

секретар судового засідання О.В. Клименко,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1,

від відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Колективного підприємства "Промжилбуд"

на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 05.11.2018 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню,

(суддя Павленко Н.А., м. Херсон, повний текст ухвали складено та підписано 07.11.2018)

у справі № 923/2037/15

за позовом Колективного підприємства "Промжилбуд"

до відповідача: Комунального підприємства Агрофірма радгосп "Білозерський"

про стягнення 5 141 542,17 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 15.11.2016 позовні вимоги задоволені в повному обсязі та стягнуто з Агрофірми радгоспу "Білозерський" на користь Колективного підприємства "Промжилбуд" 5141542,17 грн. основного боргу та 77123,13 грн. витрат зі оплати судового збору.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 11.04.2017 вказане рішення суду скасовано, у позові відмовлено. Крім того, стягнуто з Колективного підприємства «Промжилбуд» на користь агрофірми радгоспу «Білозерський» 84 835,45 грн. судового збору за апеляційний розгляд справи.

26.04.2017 Господарським судом Херсонської області видано відповідний наказ про примусове виконання вказаного рішення.

Постановою Вищого господарського суду України від 05.09.2017 постанову Одеського апеляційного господарського суду від 11.04.2017 у справі № 923/2037/15 скасовано, рішення Господарського суду Херсонської області від 15.11.2016 залишено в силі. Крім того, постановлено здійснити поворот виконання постанови Одеського апеляційного господарського суду від 11.04.2017 у справі в частині стягнення з колективного підприємства "ПРОМЖИЛБУД" на користь агрофірми радгоспу "Білозерський" 84835,45 грн. судового збору за апеляційний розгляд справи, - у разі подання названим підприємством відповідних заяви і довідки про списання зазначених сум; стягнуто з агрофірми радгоспу "Білозерський" на користь колективного підприємства "ПРОМЖИЛБУД" 92547,76 грн. судового збору за подання касаційної скарги. Видачу відповідного наказу доручено Господарському суду Херсонської області.

22.09.2017 Господарським судом Херсонської області видано наказ на підставі постанови Вищого господарського суду України від 05.09.2017 щодо стягнення з агрофірми радгоспу "Білозерський" на користь колективного підприємства "ПРОМЖИЛБУД" 92547,76 грн. судового збору за подання касаційної скарги.

26.09.2017 місцевим господарським судом видано наказ на підставі рішення Господарського суду Херсонської області від 15.11.2016, яке набрало законної сили 05.09.2017.

Ухвалою господарського суду першої інстанції від 11.10.2017, залишеною без змін постановами Одеського апеляційного господарського суду від 09.11.2017 та Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.04.2018, відстрочено виконання рішення даного суду від 15.11.2016 у справі до 30.06.2018.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 12.07.2018 відстрочено виконання рішення даного суду від 15.11.2016 у справі № 923/2037/15 до 31.12.2018.

16.10.2018 Комунальне підприємство Агрофірма радгосп "Білозерський" звернулось до Господарського суду Херсонської області (вх.№2004/18) із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, в якій просило визнати виконавчий документ - наказ №923/2037/15, виданий 26.09.2017 вказаним судом, про примусове виконання рішення даного суду від 15.11.2016 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з КП Агрофірма радгосп "Білозерський" на користь Колективного підприємства "Промжилбуд" суми боргу з повернення передплати у розмірі 5141542,17 грн. та витрат зі сплати судового збору у розмірі 77123,13 грн.

Вказана заява обґрунтована тим, що зобовязання заявника перед стягувачем (КП "Промжилбуд") з повернення передплати у розмірі 5141542,17 грн. та витрат зі сплати судового збору у розмірі 77123,13 грн. є припиненими в силу приписів ч.3 ст.203 Господарського кодексу України, ст.601 Цивільного кодексу України, оскільки відповідач 09.10.2018 надіслав на адресу позивача заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Так, за заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог КП Агрофірма радгосп "Білозерський" здійснило зарахування зустрічних однорідних вимог, а саме:

- заборгованість КП Агрофірма радгосп "Білозерський" перед КП "Промжилбуд" в розмірі 5218665,30 грн. вважається погашеною в повному обсязі;

- заборгованість КП "Промжилбуд" перед КП Агрофірма радгосп "Білозерський" в розмірі 18492902,38 грн. вважається погашеною частково, після заліку однорідних вимог борг КП "Промжилбуд" перед КП Агрофірма радгосп "Білозерський" складає 13274237,08 грн.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 05.11.2018 (суддя Павленко Н.А.) вказану заяву відповідача задоволено: визнано таким, що не підлягає виконанню, наказ Господарського суду Херсонської області від 26.09.2017 у справі №923/2037/15 про стягнення з Агрофірми радгоспу "Білозерський" на користь Колективного підприємства "Промжилбуд" суми боргу з повернення передплати у розмірі 5141542,17 грн. та судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 77123,13 грн.; скасовано застосоване ухвалою Господарського суду Херсонської області від 17.10.2018 у справі №923/2037/15 зупинення виконання за наказом № 923/2037/15, виданим 26.09.2017 Господарським судом Херсонської області, про примусове виконання рішення Господарського суду Херсонської області від 15.11.2016 про стягнення з Комунального підприємства Агрофірма Радгосп "Білозерський" на користь Колективного підприємства "Промжилбуд" суми боргу з повернення передплати у розмірі 5141542 грн. 17 коп. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 77123 грн.13 коп.

Ухвала суду мотивована обґрунтованістю вказаної заяви Комунального підприємства Агрофірма радгосп "Білозерський".

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, Колективне підприємство "Промжилбуд" звернулось із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило скасувати вказану ухвалу та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні цієї заяви. Так, скаржник вважає, що зобовязання сторін не є однорідними, оскільки кошти, стягнуті з відповідача на користь позивача, не є грошовим зобовязанням; оскаржувана ухвала суду поставила КП "Промжилбуд" у стан юридичної невизначеності; суд проігнорував заяву позивача про зарахування зустрічних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу КП Агрофірма Радгосп "Білозерський" просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

21.12.2018 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання представника Колективного підприємства "Промжилбуд" про зупинення провадження за апеляційною скаргою Колективного підприємства "Промжилбуд" на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 05.11.2018 у справі №923/2037/15 до набрання законної сили рішенням суду у справі №923/823/17 за результатами перегляду за апеляційною скаргою ОСОБА_3 Так, на думку позивача, можливий перегляд та скасування рішення Господарського суду Херсонської області від 12.02.2018 у справі №923/823/17 безпосередньо вплине на вирішення питання про визнання наказу у справі №923/2037/15 таким, що не підлягає виконанню, оскільки у такому випадку буде скасовано рішення суду, яке стало підставою для направлення відповідачем заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог. При цьому позивачем додано до клопотання копію апеляційної скарги ОСОБА_3 на рішення Господарського суду Херсонської області від 12.02.2018 у справі № 923/823/17.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадку об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Судова колегія зазначає, що рішення Господарського суду Херсонської області від 12.02.2018 у справі № 923/823/17 вже набрало законної сили 09.10.2018, а доказів здійснення апеляційного перегляду вказаного рішення на час заявлення вказаного клопотання КП "Промжилбуд" не надано, а отже, наразі відсутні підстави для вирішення питання про зупинення даного апеляційного провадження з причин, зазначених позивачем, тому відповідне клопотання відхилене колегією суддів.

У судовому засіданні 21.12.2018 представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, а представник відповідача просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, залишивши оскаржувану ухвалу суду без змін.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали оскарження ухвали Господарського суду Херсонської області від 05.11.2018, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

За положеннями ст.ст. 326, 327 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, за заявою стягувача або боржника може, зокрема, визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Частиною 2 статті 328 ГПК України передбачено підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, а саме: якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов'язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документу.

11.10.2018 КП Агрофірма радгосп "Білозерський" направило на адресу КП "Промжилбуд" заяву від 09.10.2018 про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Згідно з вказаною заявою КП Агрофірма радгосп "Білозерський" здійснило зарахування зустрічних однорідних вимог, а саме:

- заборгованість КП Агрофірма радгосп "Білозерський" перед КП "Промжилбуд" в розмірі 5218665,30 грн. вважається погашеною в повному обсязі;

- заборгованість КП "Промжилбуд" перед КП Агрофірма радгосп "Білозерський" в розмірі 18492902,38 грн. вважається погашеною частково, після заліку однорідних вимог борг КП "Промжилбуд" перед КП Агрофірма радгосп "Білозерський" складає 13274237,08 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

Господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони (ч.3 ст.203 ГК України).

Статтею 601 ЦК України унормовано, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Статтею 602 ЦК України передбачені випадки недопустимості зарахування зустрічних вимог, до яких не належать обмеження щодо такого зарахування на стадії виконання судових рішень.

З наведеного слідує, що зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов'язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов'язанні є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов'язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого (меншого) зобов'язання.

Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог, як односторонній правочин, є волевиявленням суб'єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин.

При цьому, з аналізу норм чинного законодавства вбачається, що вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у звязку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобовязань з передачі родових речей, зокрема грошей); 3) строк виконання щодо таких вимог настав.

Зарахуванням можуть припинятися тільки однорідні вимоги. Вони повинні бути однорідними у розумінні їх матеріального змісту, тобто мати однорідний предмет. Правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав.

Вимоги відповідача про зустрічне зарахування суми боргу з повернення передплати та судових витрат, присуджених до стягнення за рішенням суду, мають грошовий характер та за своєю правовою природою є зобовязаннями з повернення коштів, які присудженні до стягнення за рішенням суду.

Як вірно вказав місцевий господарський суд, як зобов'язання відповідача перед позивачем, так і зобов'язання позивача перед відповідачем, щодо яких було здійснено зарахування, мають грошовий характер, тобто є однорідними, крім того, вони є зустрічними, строк виконання за ними настав.

Слід зауважити, що статті 601, 602 ЦК України не містять застереження про неможливість зарахування вимоги про повернення передплати, тому таке зобовязання може бути припинене шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на загальних підставах.

Щодо тверджень позивача про неможливість проведення зарахування зустрічних вимог у звязку з неоднорідністю вимог, суд правильно зазначив наступне.

26.09.2017 Господарським судом Херсонської області видано наказ на підставі рішення Господарського суду Херсонської області від 15.11.2016, яке набрало законної сили 05.09.2017, про стягнення з КП Агрофірма радгосп "Білозерський" на користь Колективного підприємства "Промжилбуд" суми боргу з повернення передплати у розмірі 5141542,17 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 77123,13 грн.

За своєю суттю обов'язок щодо повернення грошових коштів, отриманих як передоплата, не можна розцінювати як грошове зобов'язання в розумінні статті 625 ЦК України, яка передбачає відповідальність за порушення грошових зобовязань.

Разом з тим відповідно до ч.1 ст.509 ЦК зобовязання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

У Цивільному кодексі України відсутнє визначення терміну грошове зобовязання, однак воно міститься в законі Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, постанові пленуму Вищого господарського суду Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань від 17.12.2013 №14 та постановах Верховного Суду України. Так, згідно зі статтею 1 названого Закону це зобовязання боржника сплатити кредитору певну суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

Відповідно до п. 1.1 постанови пленуму Вищого господарського суду Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань від 17.12.2013 №14 грошовим, за змістом ст.ст.524, 533-535, 625 ЦК України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи еквіваленті в іноземній валюті) зобовязання сплатити кошти на користь іншої сторони, яка має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Грошовим слід уважати будь-яке зобовязання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обовязок останнього сплатити кошти на користь кредитора.

Про наявність грошового зобовязання свідчить лише вид майна (гроші), яке підлягає переданню боржником на користь кредитора (спосіб виконання зобовязання) незалежно від підстави виникнення.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 15.11.2016 у даній справі на КП Агрофірма радгосп "Білозерський" покладено обовязок повернути саме грошові кошти, які є передплатою за не поставлений відповідачем товар, а рішенням цього суду від 12.02.2018 у справі №923/823/17 з КП "Промжилбуд" стягнуто грошові кошти на користь КП Агрофірма радгосп "Білозерський", які складаються з заборгованості з оплати послуг, а також 3% річних і суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів.

Відтак, у вказаних вимогах, які випливають з рішень суддів, однорідним є предмет, а саме грошові кошти, а також обовязок щодо сплати грошових коштів, постановлених до стягнення за рішенням суддів, а отже, як правильно зазначив господарський суд першої інстанції, ці вимоги є однорідними.

Також умовою, за наявності якої можливе припинення зобов'язання зарахуванням, є ясність вимог, коли між сторонами немає спору відносно характеру зобов'язання, його змісту, умов виконання тощо.

Враховуючи, що суму передоплати у розмірі 5141542,17 грн., заборгованість з якої було зараховано відповідачем, встановлено рішенням Господарського суду Херсонської області від 15.11.2016 у справі №923/2037/15, яке набрало законної сили, то ця заборгованість має безспірний характер. Так само безспірний характер має заборгованість КП "Промжилбуд" перед КП Агрофірма радгосп "Білозерський" у розмірі 18492902,38 грн., встановлена за рішенням Господарського суду Херсонської області від 12.02.2018 у справі №923/823/17.

Інститут заліку покликаний оптимізувати діяльність двох взаємозобов'язаних, хоч і за різними підставами, осіб. Ця оптимізація полягає в усуненні зустрічного переміщення однорідних цінностей, які складають предмети взаємних зобов'язань, зменшує ризик сторін, який виникає при здійсненні виконання, а також їх витрати, пов'язані з виконанням, тому для зарахування достатньо ініціативи однієї сторони.

Таким чином, направивши на адресу КП "Промжилбуд" 09.10.2018 заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог, КП Агрофірма радгосп "Білозерський" вчинено належним чином у належній формі односторонній правочин щодо зарахування зустрічних однорідних вимог у сумі 5218665,30 грн. (5141542,17грн. предоплати та 77123,13грн. судового збору), а відтак, зобовязання КП Агрофірма радгосп "Білозерський" перед КП "Промжилбуд" у вказаному розмірі є припиненими.

Що стосується посилання КП "Промжилбуд" на те, що ним 22.10.2018 на адресу КП Агрофірма радгосп "Білозерський" було надіслано власну заяву про зарахування зустрічних вимог, господарський суд першої інстанції обґрунтовано зазначив наступне.

Відповідно до ч. 3 ст.202 Цивільного кодексу України одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

З огляду на положення ч. 3 ст.203 Господарського кодексу України та ч. 2 ст. 601 Цивільного кодексу України для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

За наявності всіх наведених вище умов згоди іншої сторони для зарахування не потрібно.

Статтею 204 Цивільного кодексу України встановлена презумпція правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Таким чином, зарахування зустрічних однорідних вимог є дійсним в силу презумпції правомірності правочину, оскільки за своєю правовою природою припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних вимог є одностороннім правочином, який оформляється заявою однієї зі сторін, і, якщо інша сторона не погоджується з проведенням такого зарахування, вона вправі на підставі та в порядку, визначеному законодавством, звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до господарського суду.

Однак, матеріали справи не містять доказів оскарження правочину щодо зарахування зустрічних вимог від 09.10.2018.

Аналогічної правової позиції (що зарахування зустрічних однорідних вимог є одностороннім правочином і сторона у разі незгоди з проведенням такого зарахування не позбавлена можливості оскаржити таке зарахування в судовому порядку) дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 24.01.2018 у справі №908/3039/16 та від 26.09.2017 у справі №910/20105/17.

Враховуючи наявність правочину щодо зарахування зустрічних вимог від 09.10.2018, посилання КП "Промжилбуд" на вчинення 22.10.2018 одностороннього правочину стосовно зарахування зустрічних вимог є безпідставним, враховуючи, що цей правочин вчинений вже після зарахування зустрічних вимог на підставі правочину від 09.10.2018, який є дійсним і не оскаржувався позивачем.

Позивачем в порушення ст.74 ГПК України не надано належних та допустимих доказів в розумінні статей 76-77 ГПК України, які б підтверджували наявність заборгованості КП Агрофірма радгосп "Білозерський" перед КП "Промжилбуд", яка вказана в заяві про зарахування зустрічних вимог від 22.10.2018, так само як і не доведено безспірність вимог, зазначених в заяві про зарахування зустрічних вимог від 22.10.2018.

Щодо тверджень позивача про те, що заява відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог є неналежно виконаною та не дозволяє встановити, які свої вимоги до КП "Промжилбуд" вважаються погашеними відповідачем, слід вказати таке.

Статтею 601 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину не передбачено законодавством, за загальними правилами про правочини (наслідки недодержання його письмової форми) здійснення відповідної заяви про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент усної заяви однієї з сторін на адресу іншої сторони, чи в момент вручення однією стороною іншій стороні повідомлення, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням.

Відповідно до ст. 328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Враховуючи вищевикладене, наказ № 923/2037/15, виданий 26.09.2017 Господарським судом Херсонської області про примусове виконання рішення даного суду від 15.11.2016 про стягнення з Комунального підприємства Агрофірма Радгосп "Білозерський" на користь Колективного підприємства "Промжилбуд" суми боргу з повернення передплати у розмірі 5141542 грн. 17 коп. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 77123 грн. 13 коп. є таким, що не підлягає виконанню, у звязку з чим господарський суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив заяву Комунального підприємства Агрофірма радгосп "Білозерський" про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Доводи Колективного підприємства "Промжилбуд", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вищенаведених висновків місцевого господарського суду.

Таким чином, колегія суддів на вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду.

Згідно із ст.129 ГПК України витрати скаржника по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 129, 227, 269, 271, 273, 276, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Херсонської області від 05.11.2018р. про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, у справі № 923/2037/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Колективного підприємства "Промжилбуд" без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 26.12.2018.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя С.І. Колоколов