СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2018 р. Справа № 922/1134/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя Лакіза В.В. , суддя Плахов О.В.;

за участі секретаря судового засідання Кладько А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ліквідатора боржника Звонарьової Юлії Вячеславівни (вх.№164Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 14.05.2018 у справі №922/1134/17 (суддя Швидкін А.О., повний текст ухвали складено 21.05.2018)

за заявою Дочірнього підприємства "Енвіжн-Холдинг", м.Харків,

про банкрутство, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.05.2018 відмовлено у задоволенні заяви розпорядника майна про скасування реєстраційних дій та витребування майна з чужого незаконного володіння та передачі у власність боржнику.

Місцевий господарський суд зазначив, що посилання розпорядника майна на відсутність письмового повідомлення від іпотекодержателя про усунення порушень за кредитним договором, направлених на адресу іпотекодавця (ДП "Енвіжн-Холдинг"), спростовуються матеріалами справи. Судом встановлено, що іпотекодавець - ДП "Енвіжн-Холдинг" був повідомлений про вимогу іпотекодержателя щодо погашення заборгованості за кредитним договором, відповідно до вимог пункту 3.2.17 іпотечного договору від 27.02.2012 (з урахуванням змін та доповнень) та пункту 3.2.16 іпотечного договору від 12.06.2015. Також спростовуються матеріалами справи й посилання розпорядника майна на відсутність оцінки перереєстрованих (спірних) об'єктів. Судом встановлено, що оцінка спірних об'єктів нерухомого майна була проведена ТОВ "Науковий центр незалежних експертиз" на замовлення нового іпотекодержателя - ТОВ "Оптимум Фактор", про що складені звіти. Щодо твердження заявника про відсутність повноважень голови правління банку укладати з ТОВ "Оптимум Фактор" правочини щодо передачі прав вимоги, у зв'язку із введенням тимчасової адміністрації у ПАТ "Укрінбанк", судом встановлено, що первісний іпотекодержатель мав достатній об'єм цивільної дієздатності для укладання договору факторингу від 13.12.2016 та договорів про відступлення прав вимоги від 23.12.2016 (за іпотечними договорами). Спірне майно, яке належало на праві власності дочірнього підприємства "Енвіжн-Холдинг", вибуло з його володіння в якості погашення кредитної заборгованості Приватного акціонерного товариства "Сітронікс інформаційні технології", правонаступником якого є АТ "Енвіжн-Україна", за зобов'язаннями якого ДП "Енвіжн-Холдинг" виступило майновим поручителем. Господарський суд дійшов висновку, що заявником не надано доказів того, що спірне майно вибуло з володіння ДП "Енвіжн-Холдинг" не з його волі, також не доведена наявність правових підстав для скасування реєстраційних дій, визнання за ДП "Енвіжн-Холдинг" права власності на нерухоме майно та витребування спірного майна на підставі частини 1 ст.388 Цивільного кодексу України.

Ліквідатор боржника Звонарьова Ю.В. з ухвалою господарського суду першої інстанції не погодилась та звернулась до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким скасувати реєстраційні дії №34046875 від 27.02.2017, №34051878 від 27.02.2017, №34440143 від 24.03.2017, №34440304 від 24.03.2017, №34442745 від 24.03.2017, №34442901 від 24.03.2017; витребувати з чужого незаконного володіння та передати у власність Дочірнього підприємства "Енвіжн-Холдинг" наступне нерухоме майно: нежитлові приміщення офісу-магазину, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_11, та приміщення квартири №12, загальною площею 171,8 кв.м; витребувати з чужого незаконного володіння та передати у власність дочірнього підприємства "Енвіжн-Холдинг" наступне нерухоме майно: майновий комплекс (літ. Б, В), загальною площею 3310,0 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_17, та нежитлові приміщення, нежилі приміщення (у літ.А) підвалу та 1-го поверху, загальною площею 1302,6 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_8

Апелянт зазначає, що ТОВ «Оптимум Фактор» набув право вимоги у тому числі, і право іпотекодержателя на підставі договору факторингу, який укладено 23.12.2016 з головою правління ПАТ «Укрінком», за умовами якого ПАТ «Укрінком» передав ТОВ «Оптимум Фактор» права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення, укладеними між ТОВ «Енвіжн-Активи» та ПАТ «УкрІнБанк», однак документальне підтвердження переходу права вимоги між ПАТ «УкрІнБанк» та ПАТ «Укрінком», яке не є банківською установою, відсутнє, а тому угода про відступлення права вимоги між ПАТ «Укрінком» та ТОВ «Оптимум Фактор» є нікчемною. Апелянт стверджує, що фактично договір факторингу укладено особами за відсутності набутого права вимоги, оскільки твердження про те, що ПАТ «Укрінком» є правонаступником ПАТ «Укрінбанк», не відповідає вимогам Цивільного кодексу України, Закону України «Про банки та банківську діяльність», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Також апелянт зазначає, що позивач не надав докази у підтвердження правомірності переходу до нього прав та обовязків банківської установи (правонаступництва після ПАТ «Український інноваційний банк». З посиланням на ст.510, 512, 104 Цивільного кодексу України апелянт зазначає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні між ПАТ «Український інноваційний банк» та ПАТ «Укрінком» відсутній, а тому правонаступництво не відбулось, передавальний акт або розподільчий баланс відсутні. Виконання обов'язку боржника поручителем заставодавцем, третьою особою не відбувалось. Апелянт також стверджує, що спірне нерухоме майно вибуло з володіння не з волі підприємства-боржника.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 04.07.2018 колегією суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Здоровко Л.М., суддя Тарасова І.В., відкрито апеляційне провадження, повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 07.08.2018 о 15:30 год.(з урахуванням ухвали про виправлення описки від 06.07.2018).

16.07.2018 від ПАТ «Українська інноваційна компанія» надійшов відзив (вх.№5446) на апеляційну скаргу, в якому просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу господарського суду Харківської області від 14.05.2018 у справі №922/1134/17 - без змін. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що на момент укладення спірного кредитного договору банк - Публічне акціонерне товариство «Український інноваційний банк» мав відповідну банківську ліцензію, яка була відкликана постановою Національного банку України від 22.03.2016 №180 «Про відкликання банківської ліцензії» та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк», винесеною на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, які у подальшому були скасовані. Заміна кредитора у зобов'язанні, що виникли з кредитного договору, у розумінні ст.512 Цивільного кодексу України не відбувалась. Як стверджує ПАТ «Українська інноваційна компанія» на даний момент відсутні рішення щодо неправомірності здійснення зміни найменування, виду діяльності, місцезнаходження та скасування реєстраційних дій з ПАТ «Укрінбанк» на ПАТ «Укрінком» та на ПАТ «Українська інноваційна компанія». Спірне майно, яке належало на праві власності ДП «Енвіжн-Холдинг», вибуло з його володіння у якості погашення кредитної заборгованості Приватного акціонерного товариства «Сітронікс інформаційні технології», правонаступником якого є АТ «Енвіжн-Україна», за зобов'язаннями якого ДП «Енвіжн-Холдинг» виступило майновим поручителем. Договори купівлі-продажу, на підставі яких було здійснено державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки, не були вчинені боржником, а отже, арбітражний керуючий не мав правових підстав звертатись до суду першої інстанції з відповідною заявою. Крім того, під жодну з підстав про визнання правочинів недійсними згідно зі ст.20 Закону про банкрутство вони не відносяться.

23.07.2018 від ліквідатора боржника до суду надійшли додаткові пояснення (вх.№5634) на апеляційну скаргу, в яких зазначає, що документальне підтвердження законності переходу права вимоги між ПАТ «Українаський інноваційний банк» та ПАТ «Укрінком», яка не є банківською установою, відсутнє. Крім того, зазначає, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутній запис про те, що ПАТ «Українська інноваційна компанія» є правонастпуником ПАТ «Український інноваційний банк». Заявник вважає, що ПАТ «Укрінком» не набув права вимоги від банку - ПАТ «УкрІнБанк», а, передаючи право вимоги стягнення боргу по зобовязанням перед банком, не мав на це належних правових підстав. У свою чергу ТОВ «Оптимум-Фактор» не набув прав кредитора за зобовязанням ДП «Енвіжин Холдинг» перед ПАТ «Укрінбанк»,оскільки останній право не передав. А тому спірне нерухоме майно вибуло з вололдіння не з волі боржника, а угода про відступлення права вимоги між ПАТ «Укрінком» та ТОВ «Оптимум-Фактор» є нікчемною.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 28.08.2018 колегією суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Здоровко Л.М., суддя Пуль О.А., оголошено перерву у судовому засіданні до 02.10.2018.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.2018 у зв'язку з припиненням повноважень судді-доповідача Білоусової Я.О., судді Здоровко Л.М., Пуль О.А., для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Сіверін В.І., суддя Гребенюк Н.В., суддя Істоміна О.А.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 02.10.2018 оголошено перерву у судовому засіданні до 18.10.2018 до 10:00 год.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2018 для здійснення розгляду апеляційної скарги у справі №922/1134/17 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Пуль О.А., судді Лакізи В.В., судді Плахова О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.10.2018 прийнято справу №922/1134/17 за апеляційною скаргою ліквідатора боржника Звонарьової Юлії Вячеславівни на ухвалу господарського суду Харківської області від 14.05.2018 до провадження Східного апеляційного господарського суду. Повідомлено учасників справи про призначення справи №922/1134/17 до розгляду на 20.11.2018 о 10:45 год.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.11.2018 повідомлено учасників справи про відкладення розгляду справи на 10.12.2018 о 14:30 год.

10.12.2018 ПАТ «Українська інноваційна компанія» заявлено клопотання про зупинення провадження у сраві №922/1134/17 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду у касаційному порядку справи №750/8669/17. В обгрунтування клопотання зазначає, що встановлені обставини у зазначеній справі матимуть суттєве занчення для вирішення апеляційної скарги у даній справі.

Згідно з частиною 5 ст.227 Господарського процесуального кодексу України суд зобовязаний зупинити провадження у справі у випадку об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У судовому засіданні заявник клопотання про зупинення провадження у справі не наполягала на його задоволенні.

Колегія суддів, розглянувши зазначене клопотання, дійшла висновку про відмову у задоволенні заявленого клопотання про зупинення провадження у даній справі через його необгрунтованість шляхом постановлення протокольної ухвали.

У судове засідання ліквідатор боржника Звонарьова Ю.В. не з'явилась, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, копія ухвали, направлена на її адресу повернулась до суду з позначкою УДППЗ «Укрпошта» «за закінченням строку зберігання» (а.с.55-60, том 8).

Представник ПАТ «Українська інноваційна компанія» проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою, у зв'язку з чим просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з'явились, відзивів на апеляційну скаргу не надали, були повідомлені належним чином про час та місце судового засідання 10.12.2018, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, які містяться у матеріалах справи.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.04.2017 порушено провадження у справі про банкрутство дочірнього підприємства "Енвіжн-Холдинг", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном боржника, призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Звонарьову Юлію Вячеславівну.

15.05.2017 від розпорядника майна боржника до господарського суду Харківської області надійшла спірна заява (вх.№15506), в якій просла суд скасувати реєстраційні дії: №34046875 від 27.02.2017, №34051878 від 27.02.2017,№34440143 від 24.03.2017, №34440304 від 24.03.2017, №34442745 від 24.03.2017, №34442901 від 24.03.2017; витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 та передати у власність Дочірнього підприємства "Енвіжн-Холдинг" нерухоме майно: нежитлові приміщення офісу-магазину, загальною площею 37054 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 171,8 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 та передати у власність Дочірнього підприємства "Енвіжн-Холдинг" нерухоме майно: майновий комплекс (літ.Б, В), загальною площею 3310,0 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 та нежитлові приміщення (у літ.А) підвалу та 1-го поверху, загальною площею 1302,6 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_5.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.05.2017 заяву розпорядника майна про скасування реєстраційних дій і витребування майна з чужого незаконного володіння призначено до розгляду; залучено ПАТ "Укрінбанк", ОСОБА_5, ОСОБА_4, ТОВ "Оптимум-Фактор" та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мамай Ірину Володимирівну до участі у справі у межах розгляду заяви розпорядника майна про скасування реєстраційних дій та витребування майна з чужого незаконного володіння (а.с.157-158, том 1).

18.09.2017 розпорядника майна боржника звернулась до господарського суду Харківської області із заявою (вх.№3017) про зміну предмету позову, в якій просила суд скасувати оскаржувані реєстраційні дії; витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_7, ОСОБА_4 та передати у власність Дочірнього підприємства "Енвіжн-Холдинг" спірне нерухоме майно; визнати за ДП "Енвіжн-Холдинг" право власності на спірне нерухоме майно.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.09.2017 вищезазначена заява прийнята до розгляду та продовжено розгляд заяви розпорядника майна (вх.№15506 від 15.05.2017) з її урахуванням. Повторно зобов'язано ТОВ "Оптимум-Фактор", ПАТ "Укрінбанк" та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мамай І.В. надати відзив на заяву розпорядника майна з правовим та документальним підтвердженням своєї правової позиції. Повторно попереджено ТОВ "Оптимум-Фактор", ПАТ "Укрінбанк" та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мамай І.В. про відповідальність, передбачену пунктом 5 частини 1 ст 83 та ст.90 Господарського процесуального кодексу України, у разі невиконання вимог ухвали суду (а.с.249-250, том 2).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.10.2018 у попередньому засіданні затверджено реєстр вимог кредиторів дочірнього підприємства "Енвіжн-Холдинг" у наступному складі:- компанія "Sitronics It Limited" у розмірі 116746738,84 грн - основний борг (4 черга задоволення вимог кредиторів) (а.с.23-25, том 3).

23.07.2017 від розпорядником майна боржника надано суду додаткові пояснення у справі, в яких обґрунтовує підстави зміни предмету позову у заяві (вх.№30174) від 18.09.2017 (а.с.132-134, том 3).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.01.2018 задоволено заяву розпорядника майна про залучення до участі у справі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; залучено Фонд гарантування вкладів фізичних осіб до участі у справі у межах розгляду заяви розпорядника майна про скасування реєстраційних дій та витребування майна з чужого незаконного володіння (а.с.90-93, том 5).

14.05.2018 господарським судом Харківської області прийнято оскаржувану ухвалу, якою відмовлено у задоволенні заяви розпорядника майна про скасування реєстраційних дій та витребування майна з чужого незаконного володіння (з урахуванням уточнень).

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 27.02.2012 між Публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк" (ПАТ "Укрінбанк", іпотекодержатель) та Дочірнім підприємством "Сітронікс інформаційні технології" (яке є Дочірнім підприємством "Енвіжн-Холдинг"), що є правонаступником усіх прав та обов'язків ДП "КМ Інвестиції Україна", (іпотекодавець), що виступає майновим поручителем за зобов'язаннями Приватного акціонерного товариства "Сітронікс інформаційні технології" (правонаступником якого є АТ "Енвіжн-Україна"), укладений іпотечний договір (з урахуванням змін та доповнень), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. та зареєстрований у реєстрі за №1022, згідно з умовами якого іпотекою за цим договором забезпечуються вимоги іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору №4779 про відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії від 27.02.2012, додаткової угоди №1 від 26.02.2013, додаткової угоди №2 від 20.08.2013, додаткової угоди №3 від 26.02.2015, додаткової угоди №4 від 12.06.2015 та з урахуванням усіх додаткових угод до нього, що будуть укладені протягом строку його дії, укладеного між іпотекодержателем та АТ "Енвіжн-Україна".

Відповідно до пункту 1.2 іпотечного договору від 27.02.2012 іпотекодавець з метою забезпечення виконання передбачених кредитним договором зобов'язань передав в іпотеку наступне майно: нежитлові приміщення офісу-магазину, загальною площею 328,7 квм, які знаходяться за адресою: Одеська область, місто Одеса, вулиця Мала Арнаутська (вулиця Воровського), буд.84; приміщення квартири АДРЕСА_6; майновий комплекс (літ.Б,В), загальною площею 3310,10 кв.м, який знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Північно-Сирецька, будинок №1-3, та належать іпотекодавцю на праві приватної власності.

12.06.2015 між Публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк" (ПАТ "Укрінбанк", іпотекодержатель) та Дочірнім підприємством "Енвіжн-Холдинг", яке є правонаступником усіх прав та обов'язків ДП"КМ Інвестиції Україна", (іпотекодавець), яке виступає майновим поручителем за зобов'язаннями приватного акціонерного товариства "Енвіжн-Україна" (що є правонаступником усіх прав та обовязків Приватного акціонерного товариства "Сітронікс інформаційні технології Україна") укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. та зареєстрований у реєстрі за №735, згідно з умовами якого іпотекою за цим договором забезпечуються вимоги іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору №4779 про відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії від 27.02.2012, додаткової угоди №1 від 26.02.2013, додаткової угоди №2 від 20.08.2013, додаткової угоди №3 від 26.02.2015, додаткової угоди №4 від 12.06.2015, з урахуванням усіх додаткових угод до нього, що будуть укладені протягом строку його дії, укладеного між іпотекодержателем та АТ "Енвіжн-Україна".

Відповідно до пункту 1.2 іпотечного договору від 12.06.2015 предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно, а саме: нежилі приміщення (у літ.А) підвалу та 1-го поверху, загальною площею 1302,6 кв.м, (згідно з витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер: 7698215 від 08.08.2013 та відповідно до довідки Київської міської державної адміністрації Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 24.03.2011 НЖ-2011 №4415) - 1295,1 кв.м (згідно з даними витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно від 15.09.2010 №27326960), що знаходяться за адресою: місто Київ, вулиця Північно-Сірецька, будинок 1-3, які належать іпотекодавцю на праві приватної власності.

Згідно з умовами вищезазначених іпотечних договорів, а саме: пунктів 3.2.1, 3.2.3, 3.2.8, 3.2.15, 3.2.16, 3.2.17, у разі невиконання позичальником зобов`язань, забезпечених іпотекою згідно з цим договором, іпотекодержатель має право: одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами; задовольнити за рахунок предмета іпотеки у повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, інших платежів відповідно до умов кредитного договору, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязань, необхідних витрат на утримання предмета іпотеки, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги (нотаріальні послуги, виконавчий збір, тощо); звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо у момент настання термінів виконання позичальником своїх зобовязань (у тому числі і по сплаті будь-яких платежів, які повинні бути здійснені відповідно до кредитного договору), забезпечених іпотекою за цим договором, вони не будуть виконані, або у разі виникнення у нього права вимагати дострокове виконання зобов`язань, забезпечених іпотекою, за цим договором; відступити права за цим договором без отримання згоди іпотекодавця, за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за кредитним договором. Відступлення прав за цим договором свідчить про відступлення права вимоги за кредитними договорами. Правочин про відступлення прав за цим договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до пункту 3.2.17 іпотечного договору від 27.02.2012 (з урахуванням змін та доповнень) та пункту 3.2.16 іпотечного договору від 12.06.2015, іпотекодержатель має право розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо протягом тридцяти днів вимога (повідомлення) іпотекодержателя до позичальника/іпотекодавця про усунення порушень зобов'язань за кредитним договором та/або цим договором залишається без задоволення. При настанні випадків невиконання чи неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором та виникнення заборгованості за кредитним договором іпотекодержатель повідомляє іпотекодавця та позичальника шляхом направлення вказаним особам письмового повідомлення (вимоги), в який зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання за кредитним та/або за цим договором, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж 30-ти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язань за кредитним договором. Якщо протягом установленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього договору. Сторони за власною згодою встановили, що визначений тридцятиденний строк починає відліковуватися з дати, що зазначена на квитанції, яка надається іпотекодержателю відділенням зв'язку при відправленні іпотекодавцю листа з вимогою про усунення порушення кредитного договору з повідомленням про вручення, або дата, значена на такому листі, що отриманий іпотекодавцем особисто під розпис у іпотекодержателя. Якщо викликана направленням повідомлення іпотекодавцю затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмету іпотеки, іпотекодержатель має право розпочати звернення стягнення без попереднього повідомлення іпотекодавця.

Згідно з розділом 6 вищезазначених іпотечних договорів у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобов'язань за кредитним договором (у тому числі у випадку прострочення чергових платежів) іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на розсуд іпотекодержателя на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає добровільну передачу іпотекодержателю предмета іпотеки у власність в рахунок виконання зобов'язань за Кредитним договором, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. Вимоги іпотекодержателя можуть бути задоволені шляхом прийняття іпотекодержателем, у разі згоди останнього та направлення іпотекодавцю письмового повідомлення про прийняття предмета іпотеки у власність у рахунок виконання зобов'язань за кредитним договором. Застереження, наведені у цьому пункті, та докази направлення письмового повідомлення іпотекодавцю (штемпель поштового відділення зв'язку тощо) є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. Вимоги іпотекодержателя також можуть бути задоволені шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, передбаченому підпунктом 4.2.1. цього договору та чинним законодавством України.

13.12.2016 між Публічним акціонерним товариством "Укрінком" (клієнт) та ТОВ "Оптимум Фактор" (фактор) укладений договір факторингу №13/12/16, відповідно до якого фактор зобов`язується передати у розпорядження клієнта за вимогою, грошові кошти у розмірі суми фінансування, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до боржника; перехід права вимоги від клієнта до фактора по кредитному договору (№ 4779 від 27.02.2012 з додатковими угодами №1 від 26.02.2013, №2 від 20.08.2013, №3 від 26.02.2015, №4 від 12.06.2015, №5 від 25.06.2015) здійснюється за цим договором; перехід права вимоги по договорам забезпечення, зокрема, вищезазначеним іпотечним договорам від 27.02.2012 та 12.06.2015, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. та зареєстрованих у реєстрі за №1022 та №735, здійснюється за додатковими договорами відступлення права вимоги за договорами забезпечення, укладеними між сторонами у визначеній законодавством (нотаріальній) формі; загальна сума заборгованості складає 3923707,34 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України на день укладання цього договору еквівалентно 101543015,17 грн. Даний договір відповідно до пункту 11.1 набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх печатками.

Згідно з пунктом 2.6 договору факторингу фактор має право подальшого відступлення права вимоги будь-якій третій особі, як за договором факторингу, так і за договором про відступлення права вимоги, або стягнення заборгованості повністю або частково, у тому числі і за рахунок заставного майна.

23.12.2016 між Публічним акціонерним товариством "Укрінком" (первісний іпотекодержатель) та ТОВ "Оптимум Фактор" (новий іпотекодержатель) укладений договір про відступлення права вимоги (за іпотечним договором від 27.02.2012, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. та зареєстрованиv за №1022), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Миргородською М.Г. та зареєстрований у реєстрі за №1538, відповідно до якого первісний іпотекодержатель відступає, а новий іпотекодержатель набуває (приймає) усе та будь-яке належне первісному іпотекодержателю право вимоги за іпотечним договором, включаючи, але не обмежуючись, право звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, і за рахунок предмету іпотеки задовольнити свої вимоги за кредитним договором у повному розмірі, у разі невиконання боржником та/або майновим поручителем, зобов'язань за кредитним договором. З моменту набуття чинності цим договором до нового іпотекодержателя переходять усі права і зобов'язання первісного іпотекодержателя як сторони, що іменується "іпотекодержатель" у зобов'язаннях, що виникли на підставі іпотечного договору, в обсязі та на умовах, що існують на момент набрання чинності цим договором. Відповідно до пункту 7.7 даного договору, цей договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно з пунктом 1.2 договору про відступлення права вимоги від 23.12.2016, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Миргородською Н.Г. та зареєстрованого у реєстрі за №1538, предметом іпотеки за іпотечним договором є нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення офісу-магазину, загальною площею 328,7 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_9, загальною площею 171,8 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_7; майновий комплекс (літ. Б, В), загальною площею 3310,10 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_8

23.12.2016 між Публічним акціонерним товариством "Укрінком" (первісний іпотекодержатель) та ТОВ "Оптимум Фактор" (новий іпотекодержатель) укладений договір про відступлення права вимоги (за іпотечним договором від 12.06.2015, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць О.І. та зареєстрованим за №735), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Миргородською Н.Г. та зареєстрований у реєстрі за №1537, відповідно до вимог якого первісний іпотекодержатель відступає, а новий іпотекодержатель набуває (приймає) усе та будь-яке належне первісному іпотекодержателю право вимоги за іпотечним договором, включаючи, але не обмежуючись, право звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором і за рахунок предмету іпотеки задовольнити свої вимоги за кредитним договором у повному розмірі, у разі невиконання боржником та/або майновим поручителем, зобов'язань за кредитним договором. З моменту набуття чинності цим договором до нового іпотекодержателя переходять усі права і зобов'язання первісного іпотекодержателя як сторони, що іменується "іпотекодержатель" у зобов'язаннях, що виникли на підставі іпотечного договору, в обсязі та на умовах, що існують на момент набрання чинності цим договором. Відповідно до пункту 7.7 даного договору, цей договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно з пунктом 1.2 договору про відступлення права вимоги від 23.12.2016, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Миргородською Н.Г. та зареєстрованого у реєстрі за №1537, предметом іпотеки за іпотечним договором є нежилі приміщення (у літ.А) підвалу та 1-го поверху, загальною площею 1302,6 кв.м, які знаходяться за адресою: м.Київ, вул.Північно-Сирецька, буд. 1-3.

24.03.2017 ТОВ "Оптимум Фактор" (продавець) та ОСОБА_5 (покупець) на підставі іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. 27.02.2012 за реєстровим №1022, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Укрінком" та Дочірнім підприємством "Сітронікс інформаційні технології" (іпотекодавець) та договору про відступлення права вимоги за цим договором, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Миргородською Н.Г. 23.12.2016 за реєстровим №1538, уклали два договори купівлі-продажу, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мамай І.В. та зареєстровані у реєстрі за №558 та №559, згідно з якими продавець продає, а покупець приймає у власність нежитлові приміщення офісу-магазину, загальною площею 328,7 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_11, за 1337112,00 грн (договір від 24.03.2017, зареєстрований у реєстрі за №558), та приміщення квартири АДРЕСА_10, за 913185,00 грн (договір від 24.03.2017, зареєстрований у реєстрі за №559).

Відповідно до пункту 2 договорів купівлі-продажу від 24.03.2017, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мамай І.В. та зареєстрованих у реєстрі за №558, 559, відчужуване нерухоме майно належить іпотекодавцю (Дочірньому підприємству "Сітронікс інформаційні технології", яке наразі є Дочірнім підприємством "Енвіжн-Холдинг").

24.03.2017 між ТОВ "Оптимум Фактор" (продавець) та ОСОБА_4 (покупець) був укладений договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мамай І.В. та зареєстрований у реєстрі за №563, відповідно до якого продавець продає (передає у власність), а покупець купує (приймає у власність) майновий комплекс (літ.Б, В), загальною площею 3310,10 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_12 за 8415684,00 грн.

24.03.2017 між ТОВ "Оптимум Фактор" (продавець) та ОСОБА_4 (покупець) укладений договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мамай І.В. та зареєстрований у реєстрі за №564, відповідно до якого продавець продає (передає у власність), а покупець купує (приймає у власність) нежиле приміщення (у літ.А), підвалу та першого поверху, загальною площею 1302,6 кв.м, що розташоване за адресою: м.Київ, вул. Північно-Сирецька, буд.1-3, за 2781888,00 грн.

Відповідно до пункту 15 вищезазначених договорів купівлі-продажу від 24.03.2017 право власності на нерухоме майно виникає у покупця згідно з пунктом 4 ст.334 Цивільного кодексу України з моменту реєстрації права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

На підставі вищезазначених правочинів вчинені реєстраційні дії №34046875 від 27.02.2017, №34051878 від 27.02.2017, №34440143 від 24.03.2017, №34440304 від 24.03.2017, №34442745 від 24.03.2017, №34442901 від 24.03.2017, що оскаржуються.

В обґрунтування заяви (вх.№15506 від 15.05.2017) про витребування майна з чужого незаконного володіння розпорядник майна зазначала, що спірне майно, яке станом на 22.12.2015 перебувало у власності боржника, без згоди ДП "Енвіжн-Холдинг" було перереєстровано за ТОВ "Оптимум-Фактор", а в подальшому перереєстровано за фізичними особами ОСОБА_4 та ОСОБА_12 Заявник зазначає, що вказані реєстраційні дії щодо реєстрації права власності на іпотечне майно за ТОВ «Оптимум-Фактор» є незаконними та такими, що не відповідають чинному законодавству. Заявник стверджує, що жодних письмових вимог, ані будь-яких інших повідомлень зі сторони ТОВ «Оптимум-фактор» на адресу ДП «Енвіжн-Холдинг» не надходило. Вартість спірної нерухомості значно перевищує фактичну заборгованість, яку ДП «Енвіжн-Холдинг» має перед банком - ПАТ «Український інноваційний банк». На думку заявника, вказані обставини вказують на неправомірні дії зі сторони ТОВ «Оптимум - Фактор» та реєстратора, у результаті чого ДП «Енвіжн-Холдинг» втратило усе нерухоме майно, за рахунок якого мало б відбутись задоволення вимог кредиторів у ліквідаційній процедурі. Також заявник стверджує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя між ДП «Енвіжн-Холдинг» та ТОВ «Фактор-Оптимум» не укладався. Положення пунктів 3.2.17, 3.2.16 договорів іпотеки не є застереженням у розумінні Закону України «Про іпотеку», а лише пердбачають можливість звернення стягнення на предмет іпотеки. Оцінка перереєстрованих обєктів нерухомості не проводилась, незважаючи на те, що їх вартість вища, ніж сума боргу. Як наслідок, неправомірними вважає вчинення подальших дій приватним нотаріусом, на підставі яких право власності на спірне нерухоме майно було перереєстровано від ТОВ «Оптимум-Фактор» на ОСОБА_5 та ОСОБА_4. У результаті вказаних реєстраційних дій нерухоме майно неправомірно вибуло від добросовісного власника та перейшло до чужого незаконного володіння. З посиланням на частину 1 ст.387, частину 1 ст.388 Цивільного кодексу України, частину 1 ст.20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» заявник вважає, що нерухоме майно заявника вибуло з його володіння на підставі незаконних дій реєстратора. Заявниця вважає, що порушені, невизнані або оспорювані права пожуть бути захищені і у спосіб, не визначений законом або договором, однак такий спосіб захисту має бути у будь-якому випадку ефективним, тобто спрямованим на реальний захист та відновлення порушеного права.

На підставі частини 4 ст.22 Господарського процесуального кодексу України заявник змінила предмет позову шляхом доповнення до раніше заявлених вимог про скасування реєстраційних дій щодо спірного нерухомомго майна; витребування з чужого незаконного володіння спірного нерухомого майна та передачу у власність боржника раніше заявлених, вимог про визнання права власності за боржником на спірні обєкти нерухомості. Дана заява мотивована тими ж підставами, про які заявник зазначала у первісній заяві, а саме: незаконними діями реєстратора щодо реєстрації права вланості на іпотечне майно за ТОВ «Оптимум-Фактор».

У додаткових поясненнях (вх.№38772 від 23.11.2017) розпоряник майна наводить обгрунтування заяви про зміну предмету позову, зокрема, ст.392, 316, 321, частиною 2 ст.321, ст.346, 328 Цивільного кодексу України, ст.37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та вважає, що угода про відступлення права вимоги між банком та ТОВ «Оптимум Фактор» є нікчемною у розумінні частини 1 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». З посиланням на ст.386, 388 Цивільного кодексу України, вважаючи, що правочин по відступленню права вимоги є нікчемним, просить задовльнити заявлені вимоги (а.с.132-134, том 3).

Судом першої інстанції правильно встановлено, що твердження розпорядника майна боржника про відсутність письмового повідомлення від іпотекодержателя про усунення порушень за кредитним договором, направлених на адресу іпотекодавця (ДП «Енвіжн-Холдинг», спростовується матеріалами справи, а саме: листами-повідомленнями ТОВ «Оптимум Фактор» від 29.12.2016, адресованими іпотекадавцю (ДП "Енвіжн-Холдинг") та боржнику за кредитним договором (АТ "Енвіжн-Україна"), з вимогою про виконання порушеного зобов'язання, у яких ТОВ "Оптимум Фактор" просив у тридцятиденний строк достроково виконати порушене зобов'язання за кредитним договором №4779 від 27.02.2012, а саме: погасити суму загальної заборгованості на користь ТОВ "Оптимум Фактор" у розмірі 3923707,34 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 13.12.2016 становить еквівалент 101534015,17 грн. Крім того, ТОВ "Оптимум Фактор" довів до відома ДП "Енвіжн-Холдинг" та ПрАТ "Енвіжн-Україна", що у випадку невиконання зобов'язань щодо сплати наявної заборгованості, буде звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме: майновий комплекс (літ.Б, В), загальною площею 3310,10 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_17; нежилі приміщення (у літ.А) підвалу та першого поверху, загальною площею 1302,6 кв.м, розташовні за адресою: АДРЕСА_13, загальною площею 171,8 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_14 нежитлові приміщення офісу-магазину, загальною площею 328,7 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_11 (а.с.175, 177, том 3).

Вищезазначені повідомлення від 29.12.2016 про порушення основного зобов'язання отримані ДП "Енвіжн-Холдинг" 06.01.2017 та АТ "Енвіжн-Україна" - 09.01.2017 (а.с.174, 176 том 3). Крім того, зазначені повідомлення про порушення основного зобов'язання були направлені ТОВ "Оптимум Фактор" на адреси ДП "Енвіжн-Холдинг" й ПрАТ "Енвіжн-Україна" засобами поштового зв'язку, та отримані останніми 06.01.2017, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень. При цьому договори купівлі-продажу укладені з ОСОБА_7 та ОСОБА_4 24.03.2017, тобто, після спливу тридцяти днів, що відповідає вимогам пункту 3.2.17 іпотечного договору від 27.02.2012 (з урахуванням змін та доповнень) та пункту 3.2.16 іпотечного договору від 12.06.2015.

Отже, іпотекодавець - ДП "Енвіжн-Холдинг" був повідомлений про вимогу іпотекодержателя щодо погашення заборгованості за кредитним договором, відповідно до вимог пункту 3.2.17 іпотечного договору від 27.02.2012 (з урахуванням змін та доповнень) та пункту 3.2.16 іпотечного договору від 12.06.2015.

Матеріалами справи спростовується і посилання у заяві розпорядника майна на відсутність оцінки перереєстрованих (спірних) об'єктів, а саме: оцінка спірних об'єктів нерухомого майна проведена ТОВ "Науковий центр незалежних експертиз" на замовлення нового іпотекодержателя - ТОВ "Оптимум Фактор", про що складені звіти (а.с.180-181, том 3).

Згідно зі звітами ТОВ "Науковий центр незалежних експертиз" про оцінку майна станом на 06.03.2017 ринкова вартість нежитлових приміщень офісу-магазину, загальною площею 328,7 кв.м, які знаходяться за адресою: м.Одеса, вул.Мала Арнаутська (Воровського), буд.84, становить 1337112,00 грн; вартість приміщення квартири АДРЕСА_16, станом на 06.03.2017 складає 913185,00 грн; вартість майнового комплексу (літ.Б,В), загальною площею 3310,10 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_17, станом на 06.03.2017 дорівнює 8415684,00 грн; вартість нежилих приміщень (у літ.А) підвалу та 1-го поверху, загальною площею 1302,6 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_17, дорівнює 2781888,00 грн.

При цьому чотири об'єкти спірного нерухомого майна реалізовані Товариством з обмеженою відповідальністю "Отпимум Фактор" ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на підставі договорів купівлі-продажу від 24.03.2017 саме за ціною, визначеною у звітах ТОВ "Науковий центр незалежних експертиз".

Звертаючись з вимогами про скасування реєстраційних дій щодо спірного нерухомомго майна, про визнання права власності за боржником на спірні обєкти нерухомості, витребування з чужого незаконного володіння спірного нерухомого майна та передачу у вланість боржника, заявник мотивувала свою заяву неправомірними діями реєстратора щодо реєстрації права вланості на іпотечне майно за ТОВ «Оптимум-Фактор», внаслідок чого відбулося вибуття спірного майна поза волею боржника.

За приписами ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності визначений статтею 317 Цивільного кодексу України, відповідно до якої власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Положеннями частини другої статті 328 Цивільного кодексу України закріплюється презумція правомірності набуття права власності на певне майно.

Так, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено у судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону.

Отже, власник не зобов'язаний у кожному конкретному випадку доводити іншим особам правомірність набуття права власності на належне йому майно.

Відповідно до частини 1 ст.388 Цивільного кодексу України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

При цьому за змістом ст.388 Цивільного кодексу України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача можуть мати місце лише за умови, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав його, не з їхньої волі.

Таким чином, за змістом пункту 3 частини 1 ст.388 Цивільного кодексу України вибуття майна не з волі власника означає відсутність у нього свідомо поставленої мети щодо передачі майна у власність іншій особі, невжиття ним будь-яких дій чи заходів для досягнення цієї мети та втрату майна в результаті вчинення іншими особами дій, спрямованих на відчуження майна, без погодження з власником.

Спірне нерухоме майно, що належало на праві власності Дочірньому підприємству "Енвіжн-Холдинг", вибуло з його володіння в якості погашення кредитної заборгованісті Приватного акціонерного товариства "Сітронікс інформаційні технології", правонаступником якого є АТ "Енвіжн-Україна", за зобов'язаннями якого ДП "Енвіжн-Холдинг" виступило майновим поручителем.

Розпорядником майна не наведено обставин та не надано доказів в обгрунтування того, що спірне майно вибуло з володіння ДП "Енвіжн-Холдинг" не з його волі, оскільки при здійсненні реєстраційних дій щодо спірного майна судом порушень не встановлено, а спірні договори є чинними, не оскаржені та не визнані недійсними на підставі ст.203, 215 Цивільного кодексу України у судовому порядку.

Нікчемний правочин є недійсним через його невідповідність вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Оскільки відповідно до пункту 2 частини 2 ст.16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним, вкрай важливим є розмежування двох понять: «нікчемний правочин» та «оспорюваний правочин», бо кожен з видів недійсності правочинів передбачає різні шляхи захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він визнаний судом недійсним (оспорюваний правочини).

Згідно з вимогами ст.215 Цивільного кодексу України нікчемним є той правочин, недійсність якого прямо передбачена законом, тобто коли є правова норма, яка безпосередньо визначає недійсність правочину без дотримання її вимог, а оспорюваним є той правочин, недійсність якого прямо не встановлена законом, але який у разі, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, може бути судом визнаний недійсним.

Обгрунтовуючи свою заяву, розпорядник майна зазначила, що угода про відступлення права вимоги між банком та ТОВ «Оптимум Фактор» є нікчемною у розумінні частини 1 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Однак посилання на частину 1 статті 38 Закону є безпідставним, оскільки вказаною статтею визначено заходи щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку.

Наслідки запровадження тимчасової адмінстрації встановлені статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, частинами 1, 3 передбачено, що з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються усі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізіної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває усі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.

Як убачається з матеріалів справи, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у своїх запереченнях від 19.02.2018 зазначив, що матеріали спарви не містять доказів, які б вказували на правомірність переходу до ПАТ «Укрінком» прав та обов`язків банківської установи (правонаступництва після ПАТ «Український інноваційний банк»), адже, зміна назви установи не є достатнім доказом правонаступництва між банківською та небанківською установою. У звязку з тим, що Верховним Судом України 24.10.2017 скасовані рішення у справі №826/1162/16 щодо запровадження процедури тимчасової адміністрації у ПАТ «УкрІнБанк», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб зазначив, що усі реєстраційні дії щодо банку відбувались з порушенням законодавства, без погодження з Фондом, і на момент звернення стягнення, і на час подальшого відчуження майна на користь ТОВ «Оптимум-Фактор» ПАТ «Укрінком» не мала необхідного обсягу дієздатності.

Однак, як свідчать матеріали справи, 24.12.2015 Правлінням Національного банку України прийнято постанову №934 "Про віднесення ПАТ "УкрІнБанк" до категорії неплатоспроможних", а виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2015 прийнято рішення «Про провадження тимчасової адміністрації у ПАТ «УкрІнБанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2016 у справі №826/1162/16 (за позовом ОСОБА_13 до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи - ПАТ "УкрІнБанк" та ОСОБА_14 про визнання протиправними та скасування постанови №934 від 24.12.2015 та рішення №239 від 24.12.2015), залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016 визнано незаконними та скасовано постанову Правління Національного банку України №934 від 24.12.2015 "Про віднесення ПАТ "Укрінбанк" до категорії неплатоспроможних" та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №239 від 24.12.2015 "Про провадження тимчасової адміністрації у ПАТ "УкрІнБанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку"; зобов'язано НБУ надати термін у 95 днів для відновлення платоспроможності ПАТ "УкрІнБанк".

Постановою Верховного Суду України від 24.10.2017 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2016, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016 скасовано, прийнято нове рішення: у задоволенні позову ОСОБА_13 до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи - ПАТ "УкрІнБанк" та ОСОБА_14 про визнання протиправними, скасування рішень та зобов'язання вчинити дії відмовлено.

Підставою для скасування вищезазначених судових рішень визначено відсутність права міноритарного акціонера на звернення із відповідним позовом до суду з метою оскарження нормативно-розпорядчих актів.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.12.2017 у справі №826/14033/17 адміністративний позов ПАТ "Українська інноваційна компанія" задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України від 24.12.2015 №934 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "УкрІнБанк" до категорії неплатоспроможних", визнано протиправним та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2015 №239 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «УкрІнБанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2018 у справі №826/14033/17 апеляційні скарги Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишені без задоволення, а постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.12.2017 - без змін.

Отже, на момент прийняття оскаржуваної ухвали суду обмежень на укладення правочинів у ПАТ «Укрінком» не існувало.

З огляду на приписи Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Цивільного кодексу України, заявником не наведено правових підстав визнання угоди про відступлення права вимоги нікчемною у силу Закону, а тому спосіб захисту (витребування майна з чужого незаконного володіння) у даному випадку є неналежним.

Колегія суддів зазначає, що вказані Фондом гарантування обставини щодо обсягу повноважень та правомірності укладених договорів не є предметом розгляду спірної заяви про витребування майна з чужого незаконного володіння у зв`язку з незаконністю реєстраційних дій щодо нерухомого майна, а тому не мають значення для справи у силу приписів ст.204 Цивільного кодексу України. Укладені договори у цій справи приймаються судом як юридичний факт, оскільки є чинними на момент розгляду справи. Натомість вказані обставини мають значення при вирішенні спору про недійсність правочину у порядку ст.203-215 Цивільного кодексу України або у випадках, передбачених ст.20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

У Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПАТ «Укрінком» зареєстровано за ідентифікаціним кодом 05839888, за яким було зареєстровано і ПАТ «Укрінбанк». Зміни сторони у порядку ст.514 Цивільного кодексу України не відбувалось.

Статут ПАТ «Укрінком», у якому містяться відомості про зміну найменування з ПАТ «Український інноваційний банк» на ПАТ «Укрінком» та про те, що він є правонаступником банку, не визнаний недійсним у цій частині у судовому порядку, не скасовані також і відомості щодо ПАТ «Укрінком», внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як такі, що є незаконними.

При цьому колегія суддів зазначає, що розпорядник майна у спірній заяві, посилаючись на ст.20 Закону про банрутство, не порушувала питання про недійсніть правочинів у даній справі.

Також розпорядник майна, мотивуючи заяву вибуттям спірного майна поза волею боржника, не обгрунтовувала її неправомірністю переходу до ПАТ «Укрінком» прав і обов`язків банківської установи.

Згідно з частиною 1 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (частина 3 ст.3 вказаного Закону).

Отже, розпорядником майна боржника не доведено наявність правових підстав для скасування реєстраційних дій, оскільки не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами визнання за ДП "Енвіжн-Холдинг" права власності на нерухоме майно та витребування спірного майна на підставі частини 1 ст.388 Цивільного кодексу України.

Доводи апелянта не грунтуються на матеріалах справи та не узгоджуються з нормами чинного законодавтства.

Ураховуючи зазначені норми права та обставини справи, господарський суд обгрунтовано відмовив у задоволенні заяви розпорядника майна про скасування реєстраційних дій та витребування майна з чужого незаконного володіння та передачу у власність боржнику.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких підстав, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, не знайшли підтвердження у ході судового розгляду, тоді як господарським судом першої інстанції у повній мірі з'ясовані та правильно оцінені обставини у справі та прийнята ним ухвала є законною та обґрунтованою, у зв'язку з чим підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не убачає. Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не допущено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275-276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд; -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ліквідатора боржника Звонарьової Юлії Вячеславівни залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 14.05.2018 у справі №922/1134/17 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 19.12.2018.

Головуючий суддя О.А. Пуль

Суддя В.В. Лакіза

Суддя О.В. Плахов