ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року м. ОдесаСправа № 916/315/18
Південно-Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.,

суддів: Аленіна О.Ю., Мишкіної М.А.,

секретар судового засідання Безпалюк А.В.,

за участю:

від ДП «Адміністрація морських портів України» - ОСОБА_1, ордер КВ №761221 від 20.12.2018,

від ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт» - в.о. директора ОСОБА_2, паспорт серія КМ №482284, дата видачі 03.08.2007,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт»

на рішення Господарського суду Одеської області від 02.07.2018 року

суддя Малярчук І.А.

час та місце ухвалення 11:57:59 год., м. Одеса

повний текст складено та підписано 02.07.2018

у справі №916/315/18

за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»

до Державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт»

про визнання укладеним договору,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» (далі ДП «АМПУ») звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до Державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» (далі ДП «ІЗТП») в якому просило визнати укладеним договір про забезпечення доступу портового оператора до причалів між ДП «АМПУ» та ДП «ІЗТП» в редакції, запропонованій ДП «АМПУ з урахуванням протоколу врегулювання розбіжностей від 09.02.2018 до Договору про забезпечення доступу портового оператора до причалу(ів) між ДП «АМПУ» та ДП «ІЗТП» від 26.01.2018 №5-Р/22-П-АМПУ-18.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 02.07.2018 позов ДП «АМПУ» задоволено. Визнано укладеним договір про забезпечення доступу портового оператора до причалів між ДП «АМПУ» та ДП «ІЗТП» в редакції, запропонованій ДП «АМПУ» з урахуванням протоколу врегулювання розбіжностей від 09.02.2018 до договору про забезпечення доступу портового оператора до причалу(ів) між ДП «АМПУ» та ДП «ІЗТП» від 26.01.2018 № 5-Р/22-П-АМПУ-18, виклавши п.6 додатку № 3 в наступній редакції: «Копії тальманських розписок в 1 примірнику на _____арк. (надаються виключно для кількості вантажу, що у процесі вантажно розвантажувальних робіт кілька разів була навантажена на борт та вивантажена з борту судна або плавучої споруди або вивантажена з борту та навантажена на борт судна або плавучої споруди відповідно до особливостей технологічного процесу). Стягнуто з ДП «ІЗТП» на користь ДП «АМПУ» 1 762,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ДП «ІЗТП» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить суд, рішення Господарського суду Одеської області від 02.07.2018 у справі № 916/315/18 скасувати, прийняти нове, яким у задоволенні позову ДП «АМПУ» відмовити.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

З прийнятим рішенням суду першої інстанції скаржник не погоджується, вважає, що оскаржене рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції в порушення ст. 86 ГПК України не надав правової оцінки п. 3 розділу ІІ Тарифів (Наказом Міністерства інфраструктури України від 18.12.2015 №541 затверджено тариф на послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні Адміністрації морських портів України (далі - Тарифи)), зауваживши лише про те, що розрахунок вартості послуг здійснюється за кількість вантажу, яка пройшла через причал у процесі навантаження або вивантаження. На думку апелянта, п. 3 розділу ІІ Тарифів встановлює чіткий перелік документів, які можуть слугувати підставою для визначення кількості вантажу, яка необхідна для розрахунку вартості послуг із забезпечення доступу до причалів ДП «АМПУ». Цей перелік є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню.

Крім цього, ДП «ІЗТП» зазначає, що господарський суд не в повному обсязі дослідив справу №916/1255/17, в якій судами різних інстанцій зроблено висновок про безпідставність ототожнення внутрішньо портового переміщення та спеціальної послуги з доступу до причалу.

Також, скаржник зауважує, що суд першої інстанції у своєму рішенні посилається на Правила надання послуг у морських портах України та Звід звичаїв морського порту, у яких йде мова про оформлення тальманських розписок, однак повність проігнорував той факт, що даний документ оформлюється портовим оператором (не перевізником) у разі приймання вантажу від перевізника та не має жодного відношення до правовідносин які регулюються Договором із забезпечення доступу портового оператора до причалів і по своїй суті є документом приймання вантажу на склад.

На думку скаржника, судом безпідставно не було прийнято до уваги, що п. 6 Додатку 3 до Договору в редакції позивача, порушує п. 1.4 Договору в якому встановлено, що використання Портовим оператором причалу(ів) для інших потреб, ніж передбачені в п. 1.1 (забезпечення доступу до причалів) цього Договору, та/або отримання інших послуг від адміністрації є предметом іншого договору або здійснюється за заявками Портового оператора, згідно із затвердженими Адміністрацією вільними цінами (тарифами).

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 31.07.2018 колегією суддів у складі: головуючий суддя Принцевська Н.М., суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І. було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП «ІЗТП» на рішення господарського суду Одеської області від 02.07.2018 у справі №916/315/18.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 09.08.2018 розгляду апеляційної скарги призначено на 10.09.2018.

16.08.2018 до Одеського апеляційного господарського суду від ДП «АМПУ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останнє зазначає, що дійсно Тарифами не передбачено надання тальманських розписок при виконанні при навантаження або вивантаження на борт або з борту судна або вивантаження на борт або з борту судна або плавучої споруди вантажу, у звязку з цим, враховуючи обставини судової справи №916/1255/17, ДП «АМПУ» запропонувало врегулювати питання виставлення рахунку за послуги доступу портового оператора до причалу при внутрішньо портовому переміщенні вантажу шляхом надання оформленої тальманської розписки, що не суперечить положенням ч. 3 ст. 18 Закону України «Про морські порти України». Також, ДП «АМПУ» зазначає, що Міністерство інфраструктури України надало розяснення щодо порядку застосування Тарифів на послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, так в розясненнях зазначено, що у випадку ДП «ІМТП», кількість вантажу, яка пройшла через причал у процесі навантаження на борт або з борту плавзасобу при внутрішньопортовому переміщенні, підтверджується такими портовими документами портового оператора: акт виміру осадків судна, здавальний акт, тальманська розписка, які підписуються представниками портового оператора та судновласника. Крім цього, ДП «АМПУ» у відзиві зазначає, що Договір №5-Р від 26.01.2018 укладається з метою забезпечення виконання Портовим оператором вантажно-розвантажувальних робіт, в тому числі, при так званому внутрішньопортовому переміщенні вантажу. Твердження скаржника, що внутрішньопортове переміщення вантажу є іншою послугою та повинно бути оформленою у іншому договорі, не передбачено пунктом 1.4. Договору №5-Р від 26.01.2018 та суперечить меті договору.

ДП «АМПУ» вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріально та процесуального права, а тому апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню.

05.09.2018 до Одеського апеляційного господарського суду від ДП «ІЗТП» надійшла відповідь на відзив.

10.09.2018 розгляд справи було відкладено на 26.09.2018.

26.09.2018 в судовому засіданні було оголошено перерву до 01.10.2018.

01.10.2018 судове засідання не відбулось, про що складено відповідну довідку.

Указом Президента України № 454/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» ліквідовано Одеський апеляційний господарський суд та утворено Південно-західний апеляційний господарський суд.

03.10.2018 в газеті «Голос України» опубліковано повідомлення про початок роботи Південного-західного апеляційного господарського суду.

На виконання положень абз. 2 ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч. 5 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, матеріали справи № 916/315/18 передані до Південно-західного апеляційного господарського суду.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом від 22.10.2018, для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Філінюка І.Г., суддів Аленіна О.Ю., Мишкіної М.А.

Ухвалою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 31.10.2018 року вищевказана колегія суддів прийняла справу №916/315/18 до свого провадження, розгляд справи почала спочатку та призначила справу до розгляду на 19.11.2018.

09.11.2018 до суду апеляційної інстанції від ДП «АМПУ» надійшов відзив на апеляційну скаргу.

19.11.2018 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ДП «ІЗТП» надійшли письмові пояснення.

В судовому засіданні 19.11.2018 представник скаржника підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив задовольнити останню.

Представник позивача в судовому засіданні 19.11.2018 надала пояснення в яких просила суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні 19.11.2018, судова колегія оголосила перерву до 20.12.2018.

13.12.2018 до суду апеляційної інстанції від ДП «ІЗТП» надійшли письмові пояснення, в яких останнє не заперечує проти особливостей провадження господарської діяльності у морському порту, закріплених в ч. 3 ст. 18 Закону України «Про морські порти України» і твердження позивача щодо необхідності закріплення господарських правовідносин між сторонами на договірних засадах, однак, на думку відповідача, жодним нормативним актом України не затверджено будь-якої приблизної або типової форми договору на спеціалізовану послугу забезпечення портового оператора до причалів, а отже, при укладанні договору сторони зобовязанні дотримуватись норм Цивільного та Господарського кодексів України на основі вільного волевиявлення.

Крім цього, відповідач зазначив, що протягом 2018 року ДП «ІЗТП» та Ізмаїльська філія ДП «АМПУ» працюють за договорами про забезпечення доступу портового оператора до причалів, які укладались у спрощений спосіб. При цьому жодних заперечень та зауважень щодо умов виконання такого договору між сторонами протягом всього періоду не виникало.

В судовому засіданні 20.12.2018 представник позивача просила залучити до матеріалів справи додаткові докази.

Заслухавши думку представник відповідача та порадившись на місці, судова колегія не вбачає підстав для залучення до матеріалів справи додаткових доказів, оскільки останні наданні позивачем до суду апеляційної інстанції не своєчасно. Крім цього, відповідно до п. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

Також, представники сторін в судовому засіданні 20.12.2018 підтримали пояснення, які були надані в судому засіданні 19.11.2018.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Господарського суду Одеської області від 14.08.2017 у справі №916/1255/17 (залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 05.10.2017 та постановою Верховного Суду від 05.04.2018) ДП «АМПУ» відмовлено у задоволенні позову до ДП «ІМТП» про стягнення заборгованості за вантажні операції з перевалки вугілля здійсненні ДП «ІМТП» через причал №14 морського порту ОСОБА_1, що знаходиться у господарському віданні ДП «АМПУ». Так, відмовляючи у задоволенні позову ДП «ІМТП» господарські суди зазначили, що у п. 3.5 договору про забезпечення доступу до портового оператора до причалів №36-П-ІЗФ-15/219/1-Р від 30.12.2015 акт наданих послуг не складався, у звязку з чим відсутні для нарахування відповідачеві сум за здійсненні вантажні операції.

Враховуючи обставини судової справи №916/1255/17, ДП «АМПУ» прийняло наказ № 321 від 08.11.2017 «Про внесення змін до наказу ДП «АМПУ» від 22.09.2017 № 277 «Про оптимізацію та систематизацію укладення договорів про забезпечення доступу портового оператора до причалу» в преамбулі якого відзначено, що з метою оптимізації роботи з укладення Договору про забезпечення доступу портового оператора до причалу(ів) з урахуванням пропозицій, наданих філіями ДП «АМПУ» та субєктами господарювання, наказано внести зміни до наказу ДП «АМПУ» від 22.09.2017 № 277 «Про оптимізацію та систематизацію укладення про забезпечення доступу портового оператора до причалу»: 1) виключити підпункти 2, 4, 5 пункту 4; 2) викласти Додатки 1 і 2 до наказу в новій редакції, що додаються (т. 1, а.с. 130-150).

Так, на виконання вищевказаного наказу №321, 26.01.2018 між ДП «АМПУ» (Адміністрація) та ДП «ІМТП» (Портовий оператор) було підписано, з протоколом розбіжностей зі сторони ДП «ІМТП», договір № 5-Р/22-П-АМПУ-18 про забезпечення доступу Портового оператора до причалу(ів), в п.1.1. якого передбачено, що Адміністрація зобовязується забезпечити доступ Портового оператора до причалу(ів) №№ 4, 5, 6, 7, 8, 12, 13, 14, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26 Ізмаїльської Філії ДП «АМПУ» (надалі послуга), що перебуває у господарському віданні Адміністрації для проведення Портовим оператором вантажно-розвантажувальних робіт, а Портовий оператор зобовязується сплатити Адміністрації плату за послуги.

Господарська діяльність Портового оператора здійснюється з обовязковим дотриманням вимог Зводу звичаїв морського порту ОСОБА_1, Обовязкових постанов по морському порту ОСОБА_1, Правил тонічної експлуатації портових гідротехнічних споруд, затверджених наказом Міністерства транспорту та звязку України від 27.05.2005 № 257, зареєстрованих в Мінюсті України 13.10.2005 № 1191/11471 зі змінами та доповненнями, інших документів щодо експлуатації (використання) та технічної експлуатації гідротехнічних споруд, та його конструктивних елементів, та вимог чинного законодавства України. Використання Портовим оператором причалу(ів) для інших потреб, ніж передбачені в п.1.1 цього договору, та/або отримання інших послуг від Адміністрації є предметом іншого договору або здійснюється за заявками Портового оператора, згідно із затвердженими Адміністрацією вільними цінами (тарифами) (п.1.4. договору).

Нарахування плати за послуги із забезпечення доступу Портового оператора до Причалу(ів), що перебуває(ють) у господарському віданні Адміністрації, здійснюється за тарифами відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 18.12.2015 № 541 «Про затвердження Тарифів на послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України», зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 22.12.2015 за № 1608/28053. Нарахування плати за додаткові послуги (роботи) Адміністрації здійснюється відповідно до затверджених та діючих вільних тарифів (цін) Адміністрації на дату надання (виконання) такої послуги (роботи). Додаткові роботи (послуги), виконані (надані) Адміністрацією за заявкою Портового оператора, сплачуються Портовим оператором на підставі рахунків, виставлених Адміністрацією відповідно до затверджених вільних тарифів (цін) Адміністрації та нарядів, довідок або Актів наданих послуг, підписаних сторонами. Цей договір набирає чинності з дати його підписання обох сторін і діє протягом 3 років з дати його підписання... (ч.1 п.3.1., п.п.3.6., 7.1 договору).

ДП «АМПУ» запропоновано в додатку № 3 до договору № 5-Р/22-П-АМПУ-18 викласти п.6 в такій редакції: «Копії тальманських розписок в 1 примірнику на ____арк. (надаються виключно для кількості вантажу, що у процесі вантажно-розвантажувальних робіт кілька разів була навантажена на борт та вивантажена з борту судна або плавучої споруди або вивантажена з борту та навантажена на борт судна або плавучої споруди відповідно до особливостей технологічного процесу) і саме дана умова залишилась сторонами неврегульованою, що було викладено ДП «ІМТП» в протоколі розбіжностей до договору про забезпечення доступу Портового оператора до причалу(ів) від 26.01.2018 та ДП «АМПУ» в протоколі врегулювання розбіжностей до договору про забезпечення доступу Портового оператора до причалу(ів) між ДП «АМПУ» та ДП «ІМТП» від 09.02.2018, що і стало підставою для позивача звернутись до суду з даним позовом для врегулювання розбіжностей.

Згідно ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За положеннями п.2, ч.ч.1, 2, 3 п.4 ст.179 ГК України Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати субєктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках затвердженими типові договори. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати та свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примітного договору, рекомендованого органом управління субєктом господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примітним договором, або доповнювати його зміст.

Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобовязана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обовязковим для сторін на підставі закону, або сторона виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими. Укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених ст.179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами ст.181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору (п.п. 2, 4, 5, 6, 7 ст. 181, п.3 ст. 184 ГК України).

Частинами 1, 5 ст.18 Закону України «Про морські порти України» встановлено, що господарська діяльність у морському порту провадиться відповідно до законодавства, обовязкових постанов по порту та зводу звичаїв морського порту. Адміністрація морських портів України не має права перешкоджати або втручатися в діяльність субєктів господарювання, крім випадків, передбачених законом, а також встановлювати для них умови діяльності, що погіршують їх становище порівняно з іншими субєктами господарювання або порушують їхні права та законні інтереси. Субєкти господарювання, які здійснюють свою діяльність у межах морського порту, мають право на власний розсуд розпоряджатися належним їм майном, розширювати свої межі у відповідності до вимог Цивільного, Господарського, Земельного та Водного кодексів України.

Тарифи на спеціалізовані послуги, що надаються у морському порту субєктами природних монополій, та послуги, які оплачуються у складі портових зборів, підлягають державному регулюванню національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту. Перелік спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту субєктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню, визначає Кабінет Міністрів України. Тарифи на інші послуги, крім визначених у частині першій цієї статті, є вільними та визначаються договором між субєктом господарювання, який надає відповідні послуги, та їх замовником (ч.ч.1, 2, 3 ст.21 Закону України «Про морські порти України»).

Так, відповідно до Розпорядження АМКУ №874-р від 28.11.2012 «Про затвердження Порядку складання та ведення зведеного переліку субєктів природних монополій», ДП «АМПУ» належить до природних монополій.

Згідно п.п.1, 2, 3 Тарифів на послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України №541 від 18.12.2015, ці Тарифи справляються у морських портах за групами морських портів, зазначеними в додатку 1 до цих Тарифів. Якщо причал, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, використовується портовим оператором на підставі договорів оренди, концесії, спільної діяльності, укладених відповідно до законодавства, ці Тарифи не застосовуються. Сплата за послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України (за групами морських портів), здійснюється портовим оператором за ставками за ці послуги, визначеними додатком 2 до цих Тарифів, ДП «АМПУ». Розрахунок вартості послуг із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, здійснюється за кількість вантажу, яка пройшла через причал у процесі навантаження або вивантаження на борт або з борту судна або плавучої споруди, із залученням засобів, що перебувають у власності або використовуються портовим оператором для виконання навантажувально-розвантажувальних робіт і які розміщено у межах причалу або над причалом (конвеєри, трубопроводи).

Згідно п.1.1. Правил надання послуг у морських портах України, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України №348 від 05.06.2013, ці Правила регулюють відносини, повязані з наданням послуг у морських портах та на підходах до них з вантажно-розвантажувальних робіт, обслуговування суден, пасажирів та транспортних засобів, а також з наданням інших послуг, що звичайно надаються в морських портах у частині, що стосується зобовязань за міжнародними договорами України відповідно до статті 19 Закону України «Про морські порти України», та встановлюють вимоги до виконання технологічних процесів з урахуванням особливостей роботи в морських портах.

Портовий оператор (оператор термінала) оформляє приймання вантажу, що ввозиться на територію України (далі - імпортний вантаж), генеральним актом, актом-повідомленням і тальманськими розписками (відвісами) відповідно до зводу звичаїв морського порту. При надходженні в морський порт вантажів водним транспортом перевізник цілодобово здійснює видачу вантажу портовому оператору (оператору термінала), якщо інше не встановлено зводом звичаїв морського порту. Усі зауваження щодо стану та кількості вантажу, який вивантажується, повинні пред'являтися перевізником портовому оператору (оператору термінала) протягом зміни, в яку вантаж розвантажувався, та фіксуватися в тальманських розписках відповідно до зводу звичаїв морського порту. Якщо перевізник (замовник) не здійснював контролю за вивантаженням вантажу із судна, для оформлення документів на вивантаження вантажу використовуються дані портового оператора (оператора термінала), зафіксовані в тальманських розписках (п.9.13., ч.ч.1, 4 п.9.14 Правил надання послуг у морських портах України, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України №348 від 05.06.2013).

Тальманська розписка первинний обліковий документ, в якому відображаються відомості про кількість місць і вагу вивантажених із судна й прийнятих портом товарів (п.2 розділу 1 Порядку виконання митних формальностей на морському та річковому транспорті, затвердженому Наказом Міністерства фінансів України №308 від 10.03.2015).

Отже, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідно до положень наведених норм законодавства, зокрема ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору, з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Названими нормами права визначений один із загальних принципів договірних правовідносин принцип свободи договору. При цьому не має значення, які це умови істотні, або ті, які сторони узгодили виключно власною згодою. Якщо умова виконання закріплена у договорі, вона є обовязковою для сторін та є критерієм належності виконання. Приймаючи до уваги наказ ДП «АМПУ» від 08.11.2017 № 321 «Про внесення змін до наказу ДП «АМПУ» від 22.09.2017 № 277 «Про оптимізацію та систематизацію укладення договорів про забезпечення доступу портового оператора до причалу», суд першої інстанції дійшов вірно висновку, з яким погоджується судового колегія щодо існування неврегульованих між адміністрацією та портовими операторами ситуацій по оплаті внутрішньопортових переміщень вантажу, їх оформлення, про що до речі не заперечують і сторони по даній справі та саме така невизначеність в діяльності сторін була предметом судового розгляду у справі № 916/1255/17 за позовом ДП «АМПУ» в особі Ізмаїльської філії ДП «АМПУ» до ДП «ІМТП» про стягнення заборгованості за перевалку вугілля марки. Разом з цим, договір про забезпечення доступу Портового оператора до причалу(ів), з додатками до нього, який є додатком № 1 до наказу ДП «АМПУ» від 22.09.2017 № 277 (в редакції наказу ДП «АМПУ» від 08.11.2017 № 321) є примірним договором і саме даний примірний договір в рекомендованій органом управління в редакції, містить додаток № 3 до договору в якому наявний п.6 за змістом неврегульованим сторонами даного господарського спору.

Приймаючи до уваги вищевикладене, судова колегія вважає, що вимогами законодавства на Адміністрації портів покладено обовязок ефективного управління та використання причалів, їх належне утримання, у зв'язку з чим відповідне оформлення первинними документами внутрішньопортового переміщення вантажу буде сприяти належній господарській діяльності сторін спору, отже судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ДП «АМПУ» щодо визнання укладеним договору про забезпечення доступу портового оператора до причалів між ДП «АМПУ» та ДП «ІМТП» в редакції, запропонованій ДП «АМПУ» з урахуванням протоколу врегулювання розбіжностей від 09.02.2018 до договору про забезпечення доступу портового оператора до причалу(ів) між ДП «АМПУ» та ДП «ІМТП» від 26.01.2018 № 5-Р/22-П-АМПУ-18, виклавши п.6 додатку № 3 в наступній редакції: «Копії тальманських розписок в 1 примірнику на _____арк. (надаються виключно для кількості вантажу, що у процесі вантажно розвантажувальних робіт кілька разів була навантажена на борт та вивантажена з борту судна або плавучої споруди або вивантажена з борту та навантажена на борт судна або плавучої споруди відповідно до особливостей технологічного процесу)».

Судова колегія відхиляє доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не надав правової оцінки п. 3 розділу ІІ Тарифів, наказ Міністерства інфраструктури України від 18.12.2015 №541.

Дійсно, Тарифами не передбачено надання тальманських розписок при виконанні навантаження або вивантаження на борт судна або з борту судна, або плавучої споруди вантажу, однак враховуючи обставини судової справи №916/1255/17 та положення ст.ст. 6, 627 ЦК України, ДП «АМПУ» запропонувало врегулювати питання виставлення рахунку за послуги доступу портового оператора до причалу при внутрішньопортовому переміщені вантажу шляхом надання оформленої тальманської розписки, що не суперечить чинному законодавству України. Також, судова колегія зазначає про відсутність прямої заборони в законодавстві щодо можливості врегулювання сторонами в примірному договорі умов, які за змістом були би критерієм належності виконання сторонами своїх зобовязань.

Крім цього, судова колегія зазначає, що відповідно до Наказу від 18.12.2015 №541, будь-яке навантаження-вивантаження вантажу із використанням причалу має оплачуватися.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта, що господарський суд не в повному обсязі дослідив справу №916/1255/17, оскільки вони не відповідають дійсності, адже приймаючи рішення у справі № 916/315/18 господарський суд прийняв до уваги висновки господарських судів у справі №916/1255/17 та надав їм відповідну оцінку.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що тальманські розписки оформлюються портовим оператором (не перевізником) у разі приймання вантажу від перевізника та не має жодного відношення до правовідносин які регулюються Договором із забезпечення доступу портового оператора до причалів і по своїй суті є документом приймання вантажу на склад, судова колегія не приймає до уваги викладене, у звязку з наступним.

Відповідно до розяснень Міністерством інфраструктури України від 14.08.2017 № 7927/27/10-17 наданих ДП «АМПУ» та ДП «ІМТП» щодо порядку застосування Тарифів на послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України затверджених наказом Мінінфрастуртури від 18.12.2015 №541 зазначено, що у випадку ДП «ІМТП», кількість вантажу, яка пройшла через причал у процесі навантаження на борт або з борту плавзасобу при внутрішньо портовому переміщенні, підтверджується такими портовими документами портового оператора: акт виміру осадки судна, здавальний акт, тальманська розписка, які підписуються представниками портового оператора та судновласника. Зазначені розяснення Міністерства були враховані ДП «АМПУ» в наказі від 08.11.2017 №321 при затверджені редакції Договору про забезпечення доступу портового оператора до причалу.

Також, судова колегія не приймає до уваги доводи скаржника, що п. 6 Додатку 3 до Договору в редакції позивача, порушує п. 1.4 Договору, адже Договір № 5-Р/22-П-АМПУ-18 від 26.01.2018 укладається з метою забезпечення виконання Портовим оператором вантажно-розвантажувальних робіт, в тому числі, при внутрішньопортовому переміщенні вантажу.

Отже, твердження скаржника про порушення і неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження та суперечать матеріалам справи.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що господарський суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, повно і всебічно дослідив матеріали справи, надав вірну юридичну оцінку обставинам справи та наданим доказам, порушень норм матеріального і процесуального права не допустив, у звязку з чим підстави для скасування або зміни рішення суду та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Отже, апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на Державне підприємство «Ізмаїльський морський торговельний порт» в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 255, 269, 270, 275, 276, 281- 283 Господарського процесуального кодексу України, Південно-Західний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Одеської області від 02.07.2018 у справі № 916/315/18 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» залишити без задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Державне підприємство «Ізмаїльський морський торговельний порт».

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку, передбаченому параграфом 1 глави 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 20.12.2018.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя М.А. Мишкіна