РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.12.2018Справа № 910/5082/18

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Літвінової М.Є.

за участю секретаря судового засідання: Зінчук С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія

«Нафтогаз України»

до Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 1. Київська міська рада

2. Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської

державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

про стягнення 774 785, 93 грн.

Представники учасників справи:

від позивача: Петрук Я.О. - за довіреністю;

від відповідача: Гуменюк Т.М. - за довіреністю;

від третьої особи-1: Богданець М.А. - за довіреністю;

від третьої особи-2: Комісар С.П. - за довіреністю;

Вільний слухач: ОСОБА_5

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - позивач) подало до господарського суду міста Києва позовну заяву до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (далі - відповідач) про стягнення 774 785, 93 грн., в тому числі 444 685, 75 грн. пені, 263 831, 24 грн. інфляційних втрат, 66 268, 94 грн. 3 % річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі укладеного Договору купівлі - продажу природного газу № 4441/16-БО-41-17 від 25.01.2016 року на виконання умов якого позивач поставив відповідачу природній газ, який останнім був оплачений з порушенням встановлених Договором строків, у зв'язку з чим, за останнім у період з січня 2016 року по квітень 2016 року виникли підстави для нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних на загальну суму 774 785, 93 грн. Враховуючи зазначене, позивач вирішив звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.05.2018 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи № 910/5082/18 в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 30.05.2018 року.

29.05.2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач проти задоволення позову заперечує, оскільки позивачем не надано первинних документів, що підтверджують розрахунки між сторонами за договором. Крім того, відповідач вказує на те, що сторони змінили порядок та строки розрахунків за Договором в частині проведення оплат відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов'язки № 217 від 18.06.2014. При цьому, відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження повноважень особи, яка підписала доданий до позовної заяви розрахунок.

У підготовчому засіданні 30.05.2018 року оголошено перерву до 18.06.2018 року

31.05.2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подано клопотання про заміну відповідача - Публічне акціонерне товариство «Київенерго» його правонаступником - Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго».

14.06.2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подані додаткові пояснення у справі щодо поданого клопотання про заміну відповідача його правонаступником.

07.06.2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшло клопотання про долучення додаткових документів до матеріалів справи.

14.06.2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшли пояснення по справі.

Представник відповідача підтримав клопотання про заміну сторони правонаступником.

Представник позивача заявив усне клопотання про відкладення підготовчого засідання.

У підготовчому засіданні судом розглянуто клопотання про заміну сторони її правонаступником та вирішено відмовити в його задоволенні у зв'язку з необґрунтованістю та безпідставністю.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.06.2018, на підставі статті 50 Господарського процесуального кодексу України, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Київську міську раду та Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (КМДА), в порядку статті 177 Господарського процесуального кодексу України продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 09.07.2018 року.

26.06.2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва від представника позивача надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи.

27.06.2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

03.07.2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва від представника третьої особи 1 надійшли пояснення по справі.

09.07.2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва від представника третьої особи 2 надійшли пояснення по справі.

У підготовчому засіданні 09.07.2018 року судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 26.07.2018 року.

26.07.2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва від представника третьої особи 2 надійшли пояснення.

У підготовчому засіданні 26.07.2018 року судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 13.08.2018 року.

У підготовчому засіданні 13.08.2018 року судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 12.09.2018 року.

У підготовчому засіданні 12.09.2018 року судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 08.10.2018 року.

Представник позивача у підготовчому засіданні 08.10.2018 заявив усне клопотання про відкладення підготовчого засідання та повідомив суд, що в межах справи № 910/7807/18 (Суддя Сівакова В.В.) представниками сторін буде подано заяву про затвердження мирової угоди, у зв'язку з цим представник позивача просить відкласти підготовче засідання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.10.2018 у справі № 910/5082/18 підготовче засідання відкладено на 07.11.2018 року.

07.11.2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання про заміну сторони по справі її правонаступником, замінити Публічне акціонерне товариство «Київенерго» на його правонаступника Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської адміністрації) «Київтеплоенерго» та просить поновити строк для подання доказів, копії яких додаються до цього клопотання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.11.2018 підготовче засідання відкладено на 26.11.2018 року.

23.11.2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва від представника третьої особи-2 надійшли заперечення на клопотання про заміну сторони правонаступником, за змістом яких останній вказує, що не є правонаступником Публічного акціонерного товариства "Київенерго", не зобов'язане відповідати за зобов'язаннями боржника, не одержувало від нього майно з вироблення теплової енергії та між сторонами у даній справі щодо стягнення заборгованості склались правовідносини з постачання газу, а тому положення ч. 3 ст. 22 Закону України "Про теплопостачання" не підлягають застосуванню.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.11.2018 поновлено пропущений процесуальний строк для подачі клопотання про заміну Публічного акціонерного товариства "Київнерго" на Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"; в задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про залучення до участі у справі правонаступника відповідача та заміну Публічного акціонерного товариства "Київенерго" його правонаступником - Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" відмовлено.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.11.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/5082/18 до судового розгляду по суті на 17.12.2018 року.

Представник позивача у судовому засіданні 17.12.2018 року позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 17.12.2018 року проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Представники третіх осіб у судовому засіданні 17.12.2018 року надали пояснення щодо заявлених позовних вимог.

У судовому засіданні 17.12.2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25.01.2016 року між позивачем (Постачальник) та відповідачем (Споживач) було укладено Договір № 4441/16-БО-41/17 постачання природного газу (далі - Договір), відповідно до пункту 1.1. якого Постачальник зобов'язується передати у власність Споживачу у 2016 році природний газ, а Споживач зобов'язується прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього Договору.

Згідно з пунктом 1.2. Договору газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями та іншими споживачами.

Пунктом 2.1. Договору визначено, що Постачальник передає Споживачу для СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» з 01.01.2016 року по 31.03.2016 року (включно) газ обсягом до 339 тис.куб.м., у тому числі по місяцях (тис.куб.м.): січень - 141, лютий - 110, березень - 88.

За умовами пункту 5.2. Договору ціна за 100 куб.м. газу за цим Договором з 01.01.2016 року становить 6 398, 00 грн., крім того податок на додану вартість - 20%. До ціни газу додається тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами ПАТ «Укртрансгаз», відповідно до території ліцензованої діяльності газорозподільних підприємств - 197,5 грн., крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 237, 00 грн. До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 6 595, 50 грн., крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ 7 914, 60 грн.

Додатковою угодою № 1 від 29.01.2016 до Договору сторони змінили пункт 5.2. Договору та визначили, що ціна за 1000 куб.м. газу за цим Договором з 01.02.2016 року становить 6 239, 00 грн., крім того ПДВ 20%. До ціни газу додається тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами ПАТ «Укртрансгаз», відповідно до території ліцензованої діяльності ПАТ «Київоблгаз», - 197,5 грн., крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 237, 00 грн. До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 6 436, 50 грн., крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 7 723, 80 грн.

Додатковою угодою № 2 від 22.02.2016 до Договору сторони змінили пункт 5.2. Договору та визначили, що ціна за 1000 куб.м. газу за цим Договором з 01.03.2016 року становить 6 255, 00 грн., крім того ПДВ 20%. До ціни газу додається тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами ПАТ «Укртрансгаз», відповідно до території ліцензованої діяльності ПАТ «Київоблгаз», - 197,5 грн., крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 237, 00 грн. До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 6 452, 50 грн., крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 7 743, 80 грн.

Згідно з пунктом 6.1. Договору оплата планових обсягів газу з урахуванням вартості транспортування магістральними трубопроводами ПАТ «Укртрансгаз» здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

28.03.2016 року сторони уклали Додаткову угоду № 3 до Договору, якою визначили, що Постачальник передає Споживачу з 01.04.2016 року по 30.04.2016 року (включно) газ обсягом до 60 тис.куб.м.

Крім того, вищевказаною Додатковою угодою сторони змінили пункт 5.2. Договору та визначили, що ціна за 1000 куб.м. газу за цим Договором з 01.04.2016 року становить 6 255, 00 грн., крім того ПДВ 20%- 1 251, 00 грн. До сплати за 1000 куб.м. природного газу з ПДВ - 7 506, 00 грн.

Пунктом 6.1. Договору, в редакції Додаткової угоди № 3, передбачено, що оплата планових обсягів газу здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місцем поставки газу.

На виконання умов Договору позивач передав відповідачу природний газ на загальну суму 2 478 399, 40 грн.:

- У січні 2016 року - 128,271 тис.куб.м. на суму 1 015 213, 65 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 31.01.2016;

- У лютому 2016 року - 86,086 тис.куб.м. на суму 664 911, 05 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 29.02.2016;

- У березні 2016 року - 80,683 тис.куб.м. на суму 624 728, 47 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 31.03.2016;

- У квітні 2016 року - 23, 121 тис.куб.м. на суму 173 546, 23 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 30.04.2016.

Проте, відповідач вартість поставленого позивачем природного газу оплатив з порушенням визначених строків, а саме: 31.03.2017 - 1 015 213, 65 грн., 28.02.2017 - 1 289 639, 52 грн. та 173 546, 23 грн., що підтверджується листами відповідача № 53/3/20/1 від 31.01.2017 про зарахування 1 015 213, 65 грн. у рахунок погашення боргу за спірним Договором та № 5Ф/8 від 28.02.2017 про зарахування 1 463 185, 75 грн. у рахунок погашення боргу за спірним договором.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як зазначалось вище, згідно з пунктом 6.1. Договору оплата планових обсягів газу з урахуванням вартості транспортування магістральними трубопроводами ПАТ «Укртрансгаз» здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 6.1. Договору, в редакції Додаткової угоди № 3, передбачено, що оплата планових обсягів газу здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місцем поставки газу.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що оплата отриманого природного газу здійснювалась відповідачем з порушенням встановлених умовами Договору строків.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Що стосується заявлених позовних вимог про стягнення пені в сумі 444 685, 75 грн. суд зазначає наступне.

Так, згідно зі статтею 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Одним із різновидів господарських санкцій, які застосовуються до правопорушника у сфері господарювання, є штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штрафу, пені), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (стаття 230 Господарського кодексу України).

Поняттям «штраф» та «пеня» дано визначення частинах 2, 3 статті 549 Цивільного кодексу України.

Відповідно до зазначеної норми, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Приписи даної статті також кореспондуються з положеннями ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань».

Пунктом 8.2. Договору передбачено, що у разі невиконання Споживачем умов пункту 6.1. цього Договору він зобов'язується оплатити Постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені в сумі 444 685, 75 грн., суд вважає його арифметично вірним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Що стосується заявлених позовних вимог в частині стягнення 3% річних в сумі 66 268, 94 грн. та інфляційних втрат в сумі 263 831, 24 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, законом установлено обов'язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов'язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов'язання.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов'язання.

Разом із тим, суд зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплату яких передбачено частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Індекси споживчих цін (індекси інфляції), які є показниками загального рівня інфляції в економіці, розраховуються в цілому за місяць, а не на конкретні дати. Встановлено, що вони розраховуються Державним комітетом статистики України щомісячно та публікуються в наступному за звітним місяці.

Оскільки індекси інфляції є саме коефіцієнтами, призначенням яких є переведення розміру заборгованості у реальну величину грошових коштів з урахуванням знецінення первинної суми, такі інфляційні втрати не можуть бути розраховані за певну кількість днів прострочення, так як їх розмір не відповідатиме реальній величині знецінення грошових коштів, що існував у певний період протягом місяця, а не на конкретну дату чи за декілька днів.

Згідно з Листом Державного комітету статистики України № 11/1-5/73 від 13.02.2009 також не має практичного застосування середньоденний індекс інфляції, що може бути розрахований за формулою середньої геометричної незваженої (корінь з місячного індексу в 31 (30) степені). Так, він вказує лише на темп приросту цін за 1 день та не є показником реальної величини знецінення грошових коштів кредитора за період прострочення боржником своїх зобов'язань.

Зазначені висновки підтверджуються Рекомендаціями Верховного Суду України щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, даних у листі Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.1997, відповідно до яких визначення загального індексу за певний період часу здійснюється шляхом перемноження помісячних індексів, тобто накопичувальним підсумком. Його застосування до визначення заборгованості здійснюється за умов, якщо в цей період з боку боржника не здійснювалося платежів, тобто розмір основного боргу не змінювався. У випадку, якщо боржник здійснював платежі, загальні індекси інфляції і розмір заборгованості визначаються шляхом множення не за весь період прострочення, а виключно по кожному періоду, в якому розмір заборгованості не змінювався, зі складанням сум отриманих в результаті інфляційних збитків кожного періоду. При цьому, слід вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з врахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Таким чином, інфляційні втрати мають розраховуватись шляхом визначення різниці між добутком суми боргу та помісячних індексів інфляції за час прострочення, розділених на сто, і сумою боргу.

Зазначене відповідає п.6 Наказу Держкомстату від 27.07.2007 № 265 «Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін», відповідно до якого розрахунки базового індексу споживчих цін проводяться за міжнародною класифікацією індивідуального споживання за цілями та здійснюються відповідно до модифікованої формули Ласпейреса. Розрахунки базового індексу споживчих цін за квартал, період з початку року і т.п. проводяться «ланцюговим» методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т.д.) індексів.

При цьому, коли відносно кожного грошового зобов'язання, які мають різні строки виникнення, проводиться оплата частинами через короткі проміжки часу, розрахунок інфляційних втрат необхідно здійснювати щодо кожного окремого платежу, як складової загальної суми окремого грошового зобов'язання, за період з моменту виникнення обов'язку з оплати та який буде спільним для всіх платежів по конкретному грошовому зобов'язанню, до моменту фактичного здійснення платежу з подальшим сумуванням отриманих результатів для визначення загальної суми інфляційних втрат.

Крім того, необхідно враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних в сумі 66 268, 94 грн. та інфляційних втрат в сумі 263 831, 24 грн., суд вважає його арифметично вірним та таким, що відповідає приписам чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає заявлені позивачем вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Надаючи правову оцінку аргументам відповідача, викладеним у відзиві на позовну заяву, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов'язки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 червня 2014 р. № 217, цей Порядок визначає механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов'язки. Вказаним Порядком встановлений конкретний механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання. Зазначений Порядок не стосується договірних зобов'язань сторін в частині порядку та строків розрахунків між сторонами та не впливає на них.

У свою чергу, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (04050, місто Київ, вулиця Мельникова, будинок 31; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6; ) 444 685 (чотириста сорок чотири тисячі шістсот вісімдесят п'ять) грн. 75 коп. пені, 66 268 (шістдесят шість тисяч двісті шістдесят вісім) грн. 94 коп. 3% річних, 263 831 (двісті шістдесят три тисячі вісімсот тридцять одну) грн. 24 коп. інфляційних втрат та 11 621 (одинадцять тисяч шістсот двадцять одну) грн. 80 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Відповідно до частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Згідно з підпунктом 17.5. пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено та підписано 21.12.2018 року.

Суддя М.Є. Літвінова