ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2018 Справа № 917/1398/18

м.Полтава

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Импекс Л", вул.Миру, 2, м.Запоріжжя, 69037

до Приватного підприємства "Полтава Хліб Трейд", вул.Гребінки, 26а, м.Полтава, 36002

про стягнення 29 009,80грн.

Суддя Паламарчук В.В.

Секретар судового засідання Рожко О.П.

Представники сторін в судове засідання не з'явились

Обставини справи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Импекс Л" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Приватного підприємства "Полтава Хліб Трейд" про стягнення заборгованості за Договором поставки №85 від 03.01.2017 у розмірі 29 009,80грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 14.11.2018 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Проведення засідання призначено на 13.12.2018р.

Відповідач відзив на позов не надав. Ухвала суду про відкриття провадження у справі, що направлялася відповідачу за вказаною у позові адресою, повернулася до суду з відміткою поштового відділення - за закінченням терміну зберігання.

Згідно п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в разі якщо ухвалу у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Адреса відповідача, зазначена у позовній заяві, відповідає його місцезнаходженню відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Импекс Л" (позивач, постачальник) та Приватним підприємством "Полтава Хліб Трейд" (відповідач, покупець) був укладений договір поставки № 85 від 03.01.2017 (Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору постачальник зобов'язується поставити (передати у власність) покупцеві товар, а покупець прийняти і оплатити його на умовах, визначених цим договором.

Кількість постачаємого товару, ціна за одиницю товару, асортимент вказується у накладній, складеній постачальником на підставі заявки покупця за цінами, чинними на дату поставки замовленого товару (п.2.1. Договору).

Згідно п.2.1.1 Договору покупець направляє постачальнику заявку на постачання товару.

Згідно п. 2.5 право власності на товар переходить від постачальника к покупцю на складі покупця, що підтверджується підписом та печаткою покупця на документах.

Відповідно до п.3.1. Договору покупець зобов'язаний здійснити оплату за отриманий від постачальника товар протягом 12 (дванадцяти) календарних днів з дня отримання товару від постачальника. Всі наступні поставки товару постачальником будуть здійснюватися тільки після повного погашення простроченої заборгованості покупця за попередню поставку відповідно до умов дійсного договору.

На виконання умов договору позивач поставляв відповідачу товар на суму 401886,56 грн., що підтверджується видатковими накладними, які знаходяться в матеріалах справи. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем свої договірні зобов'язання виконані належним чином.

Як зазначає позивач у позові, в порушення умов договору, відповідач свої зобов'язання щодо своєчасної оплати не виконав, оплату поставленого товару здійснив частково, а саме у розмірі 372876,94грн., в підтвердження чого позивачем надано банківські виписки.

Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 29009,80грн.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачена свобода договору.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частинами 1, 6 ст.265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона – постачальник, зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні – покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексу України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, позивач, на виконання умов укладеного між сторонами договору поставив відповідачу вказаний товар на загальну суму 370560,62грн., а не на суму у розмірі 401886,56грн. (як зазначає позивач у позові), що підтверджується видатковими накладними (копії в матеріалах справи).

Проте відповідач, в порушення взятих на себе зобов’язань, оплату поставленого товару здійснив частково, а саме у сумі 341551,00грн., про що свідчать виписки по рахунках.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що в порушення своїх зобов'язань за договором заборгованість за отриманий товар відповідачем не сплачена в сумі 29009,62грн.

Доказів в спростування вищевикладеного чи інших заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач своїми процесуальними правами не скористався та належними та допустимими доказами не спростував позовні вимоги позивача.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 29009,62грн. є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та підлягають задоволенню. Сума боргу у розмірі 18 коп. заявлена позивачем безпідставно та не підлягає задоволенню.

Судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 232-233, 237-238 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Полтава Хліб Трейд" (вул.Гребінки, 26а, м.Полтава, 36002, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Импекс Л" (вул.Миру, 2, м.Запоріжжя, 69037, ) - 29009,62грн. - сума боргу, 1762,00грн. - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Паламарчук В.В.