ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14.12.2018 р. Справа № 914/1693/18

м.Львів

за позовом: ОСОБА_1, м.Львів-Винники

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне підприємство побуту", м.Львів

про стягнення вартості частини майна товариства. Ціна позову: 218264,58грн.

Суддя Кітаєва С.Б.

При секретарі Зарицькій О.Р.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - адвокат, ордер серії ЛВ №093727, договір про надання правової допомоги від 20.08.2018р.;

від відповідача: Мелешко М.І. - представник (довіреність від 25.10.2018р.)

Суть спору: на розгляд до Господарського суду Львівської області подано позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне підприємство побуту» про стягнення вартості частини майна товариства у розмірі 218264,58грн.

Одночасно із позовною заявою, позивачем подано заяву про забезпечення доказів, у якій ОСОБА_1 просила суд витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне підприємство побуту» додаткові документи. Ухвалою суду від 13.09.2018р. заяву про забезпечення доказів прийнято та призначено до розгляду в судовому засіданні на 17.09.2018р. Ухвалою суду від 17.09.2018р. у задоволенні заяви про забезпечення доказів відмовлено.

Ухвалою суду від 17.09.2018р. відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження та підготовче провадження призначено на 10.10.2018р. Вимоги до сторін по підготовці справи до розгляду висвітлені в ухвалі суду. Ухвалою суду від 10.10.2018р. витребувано додаткові документи та підготовче засідання відкладено на 07.11.2018р. В підготовчому засіданні 07.11.2018р. оголошено перерву до 15.11.2018р. Ухвалою суду від 15.11.2018р. строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів та підготовче засідання відкладено на 22.11.2018р. 15.11.2018р. за вх.№3038/18 в документообігу суду зареєстровано подану позивачем заяву про вжиття заходів до забезпечення позову. Ухвалою суду від 19.11.2018р. заяву про забезпечення позову повернуто позивачу з підстав викладених в ній. Ухвалою суду від 22.11.2018р. витребувано додаткові докази та підготовче засідання відкладено на 06.12.2018р. В підготовчому засіданні 06.12.2018р. оголошено перерву до 11.12.2018р.

10.12.2018р. позивачем подано заяву (вх.№3284/18) про вжиття заходів до забезпечення позову. Ухвалою суду від 11.12.2018р. підготовче засідання відкладено на 14.12.2018р.

Ухвалою суду від 12.12.2018р. вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони ТзОВ «Будівельно-монтажне підприємство побуту» вчиняти дії щодо відчуження: продажу, передачі третім особам або будь-яким чином відчуження, передачі у статутний капітал, передачі у заставу, іпотеку або будь-яким іншим чином забезпечення зобов'язань, щодо всього рухомого та нерухомого майна.

Відповідно до ст.222 ГПК України фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме: програмно-апаратного комплексу "Акорд".

Представник позивача в підготовче засідання 14.12.2018р. з'явився, надав усні пояснення по суті клопотання про призначення судової експертизи. Зокрема, просив суд призначити комплексну оціночно-будівельну, економічну, товарознавчу судову експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:

- Яка дійсна ринкова вартість всіх необоротних і оборотних активів Товариства обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне підприємство побуту» станом на дату виходу ОСОБА_1 з вказаного товариства, а саме станом на 30.11.2016р.?

- Яка вартість частини майна пропорційна частці у розмірі 23,27% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне підприємство побуту», з урахуванням дійсної (ринкової) вартості необоротних і оборотних активів товариства та його зобов'язань, підлягає виплаті позивачу ОСОБА_1

Представник відповідача в підготовче засідання 14.12.2018р. з'явився, надав усні пояснення по суті клопотання про призначення судової експертизи, зокрема, зазначив, що свої міркування щодо призначення судової експертизи відповідачем викладено у письмових поясненнях.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги позивач мотивує тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне підприємство побуту» (надалі товариство) зареєстровано 01.04.1998р., номер запису про включення до СДР відомостей про юридичну особу 1 036323 від 25.03.2005р. та є правонаступником ПрАТ «Будівельно-монтажне підприємство побуту», яке раніше здійснювало діяльність у формі ВАТ «Будівельно-монтажне підприємство побуту». Товариство свою діяльність здійснює па підставі Статуту товариства, який затверджено загальними зборами учасників товариства згідно протоколу №2 від 20.03.2015р.

Відповідно до п.4.1. та 5.1. статуту ТзОВ «Будівельно-монтажне підприємство побуту» в редакції від 20.03.2015р., ОСОБА_1 є одним з учасників товариства та її частка в статутному капіталі товариства складає 23,27%, що становить 26707,10 грн.

28.11.2016р. ОСОБА_1 подано товариству заяву про вихід з товариства від 09.11.2016р. (копія міститься в матеріалах справи), яку відповідач отримав 30.11.2016р., що підтверджується квитанцією пошти, описом вкладення у цінний лист та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу.

На час виходу ОСОБА_1 з товариства (на час виникнення правовідносин) діяла ст.54 Закону України «Про господарські товариства», згідно якої при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі. Учаснику, який вибув, виплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу. Вихід учасника товариства зумовлює припинення корпоративних відносин між учасником і товариством. Правовим наслідком виходу учасника є виникнення у товариства обов'язків щодо здійснення з ним розрахунків на його вимогу.

Згідно даних роздруківки детальної інформації про юридичну особу із сайту Міністерства юстиції України, розмір статутного капіталу товариства становить 114777,00 грн. Виходячи з цього, позивач попередньо визначив розмір коштів, що підлягають йому виплаті пропорційно його частці (23,27%) у статутному капіталі в сумі 26707,10 грн. (114777 х 23,27%), та повідомив, що за результатами судової експертизи розмір заявлених вимог ймовірно ним буде змінено.

Виходячи з підстав та предмету позову, суд вважає за необхідне призначити у справі судову експертизу з метою встановлення дійсної (ринкової) вартості усього належного ТзОВ «Будівельно-монтажне підприємство побуту" майна станом на 30.11.2016, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів..

Згідно з положеннями ст.1 Закону України "Про судову експертизу" - судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об'єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Як зазначено в листі №01-8/2651 від 27.11.2006 Вищого господарського суду України "Про деякі питання призначення судових експертиз" судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Аналогічні за змістом положення містить ч. 2 п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" №4 від 23.03.2012.

Так, у пункті 28 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» №13 від 24.10.2008 зазначено, що при вирішенні спорів, пов'язаних із виходом учасника з товариства, господарські суди повинні керуватися тим, що відповідно до Цивільного кодексу України та Закону України "Про господарські товариства" учасник товариства з обмеженою відповідальністю чи товариства з додатковою відповідальністю вправі у будь-який час вийти з товариства незалежно від згоди інших учасників та самого товариства. Вихід зі складу учасників товариства не пов'язується ні з рішенням зборів учасників, ні з внесенням змін до установчих документів товариства. У зв'язку з цим моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв'язку.

Як роз'яснено у п.п.4.19,4.20 Постанови пленуму Вищого господарського суду України №4 від 25.02.2016р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних відносин», під час вирішення спорів щодо розрахунків з учасником, який вийшов з товариства, господарським судам слід враховувати, що вартість частини майна товариства, що належить до виплати такому учаснику, повинна визначатися виходячи з вартості усього майна, що належить товариству, в тому числі основних засобів, нематеріальних активів, оборотних активів, майна невиробничого призначення з урахуванням майнових зобов'язань товариства.

Учасник ТОВ або ТДВ має право вимагати проведення з ним розрахунків, на підставі дійсної (ринкової) вартості майна товариства, а отже господарським судом має бути задоволено клопотання учасника, який вийшов з ТОВ або ТДВ, про здійснення експертної оцінки дійсної (ринкової) вартості необоротних і оборотних активів товариства та його зобов'язань для обчислення вартості частини майна, що належить до сплати такому учаснику.

Відповідно до ч.1 ст.190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

За змістом ч.1 ст.66 та ст.139 ГК України майно підприємства становлять речі та інші цінності (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб'єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених Законом формах обліках майна підприємства.

Отже, вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті повинна відповідати вартості активів товариства за вирахуванням вартості його зобов'язань (тобто вартості чистих активів), пропорційній до частки учасника в статутному капіталі товариства за наявності спору.

За наявності спору між учасником товариства та самою юридичною особою щодо визначення вартості майна останньої, учасник товариства має право вимагати проведення з ним розрахунків на підставі дійсної (ринкової) вартості майна товариства, а не на підставі вартості, за якою майно обліковується у товаристві. Взяття майна на облік за певною вартістю є односторонньою вольовою дією товариства, яка не може бути беззаперечним доказом дійсної вартості майна. Сторони можуть доводити дійсну вартість майна будь-якими належними доказами (ст.76 ГПК України).

Відповідна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 24.04.2018р. №925/1165/14.

Враховуючи викладене вище, приймаючи до уваги предмет та підстави позовних вимог, виходячи з того, що під час розгляду справи №914/1693/17 виникло питання щодо дійсної (ринкової) вартості майна ТзОВ «Будівельно-монтажне підприємство побуту", суд дійшов висновку про необхідність призначення у справі судової експертизи з метою визначення дійсної (ринкової) вартості усього майна ТзОВ «Будівельно-монтажне підприємство побуту" станом на момент виходу позивача із складу учасників товариства.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.99 Господарського процесуального кодексу України, питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз'яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов'язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Згідно з ч.3 ст.99 Господарського процесуального кодексу України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Так, за приписами ст. 10 Закону України "Про судову експертизу" судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань. Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності. До проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом. Судовому експерту забороняється використовувати свої повноваження з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки та пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб. До фахівця у відповідній галузі знань, який проводить судову експертизу, застосовуються положення цього Закону щодо гарантій, прав, обов'язків, відповідальності судового експерта, крім відповідальності за відмову від проведення експертизи та положень розділу III цього Закону.

Згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи.

Комплексною є експертиза, що проводиться із застосуванням спеціальних знань різних галузей науки, техніки або інших спеціальних знань (різних напрямів у межах однієї галузі знань) для вирішення одного спільного (інтеграційного) завдання (питання). До проведення таких експертиз у разі потреби залучаються як експерти експертних установ, так і фахівці установ та служб (підрозділів) інших центральних органів виконавчої влади або інші фахівці, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах.

Із процесуального погляду комплексні експертизи, як правило, можуть бути виконані лише спеціалістами у різних галузях знань. Головним завданням комплексної експертизи є розв'язання питань, які належать до суміжних знань експертів, тобто таких, що лежать у спільній площині кількох (двох і більше) галузей знань. Перевага комплексного дослідження полягає в тому, що тут досягається всебічність вивчення (дослідження) речових доказів та завдяки цьому більша вірогідність вирішення поставленого перед експертизою завдання.

У разі коли для вирішення поставлених перед експертом питань йому необхідні додаткові матеріали (документи, зразки тощо), він з огляду на приписи ст. 102 ГПК України вправі просити господарський суд про їх надання.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про судову експертизу", судовий експерт зобов'язаний провести повне дослідження і дати обґрунтований та об'єктивний письмовий висновок.

Комплексну судову економічну, будівельно-технічну та товарознавчу експертизу слід провести у строки визначені пунктом 1.13. наказу Міністерства юстиції України N 53/5 від 08.10.1998 "Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень", надати висновки господарському суду, копії висновку експертизи направити сторонам.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.98 Господарського процесуального кодексу України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Із змісту частин 1, 3, 5 статті 100 Господарського процесуального кодексу України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. Ухвала про призначення експертизи направляється особам, яким доручено проведення експертизи, та учасникам справи. Об'єкти та матеріали, що підлягають дослідженню, направляються особі, якій доручено проведення експертизи (провідному експерту або експертній установі). В ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними засобами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Таким чином, з'ясувавши обставини й дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що для об'єктивного та правильного вирішення спору потрібні спеціальні знання, а тому слід призначити у справі комплексну судову експертизу, проведення якої доручити Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз, попередню оплату за проведення якої покласти на ОСОБА_1

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 228 цього Кодексу - на час проведення експертизи.

Керуючись ст.ст.2, 73, 76-79, 98,99, 100, п.2 ч.1 ст.228, ст.ст.234, 235, 256, 257 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Призначити комплексну судову експертизу у справі №914/1693/17.

2. Проведення експертизи доручити Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз (79024, м. Львів, вул. Липинського, 54).

3. На розгляд судової експертизи поставити наступні питання:

- Яка дійсна ринкова вартість всіх необоротних і оборотних активів Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне підприємство побуту» (79035, м.Львів, вул.Зелена, 253, ідентифікаційний код 03059117) станом на дату виходу ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне підприємство побуту», а саме станом на 30.11.2016р.?

- Яка вартість частини майна пропорційна частці у розмірі 23,27 % у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне підприємство побуту» (79035, м.Львів, вул.Зелена, 253, ідентифікаційний код 03059117) , з урахуванням дійсної (ринкової) вартості всіх необоротних і оборотних активів товариства, його зобов'язань та прибутку, підлягає виплаті ОСОБА_1 станом на дату виходу з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне підприємство побуту» (79035, м.Львів, вул.Зелена, 253, ідентифікаційний код 03059117), а саме станом на 30.11.2016р.?

4. Оплату за проведення експертизи покласти на ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1).

5. Попередити експертів, які проводитимуть судову експертизу, про відповідальність, передбачену ст.ст.384,385 Кримінального Кодексу України за дачу завідомо неправдивого висновку або відмову дати висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов'язків.

6. Провадження у справі зупинити до отримання висновку судової експертизи.

7. Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України.

8. За приписами п.п.11, 12 ч.1 ст.255 ГПК України ухвалу про призначення експертизи та про зупинення провадження у справі може бути оскаржено окремо від рішення суду першої інстанції до Львівського апеляційного господарського суду.

9. Копію ухвали та матеріали справи № 914/1693/18 направити в Львівський науково-дослідний інститут судових експертиз.

10. Після проведення експертизи висновок судового експерта за результатами дослідження та матеріали справи № 914/1693/18 повернути на адресу господарського суду Львівської області.

11. Про поновлення провадження у справі сторони будуть повідомлені ухвалою суду.

Повний текст ухвали складено 18.12.2018р.

Суддя Кітаєва С.Б.