ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/2641/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І.В. (головуючий), Львова Б.Ю. і Селіваненка В.П.,

за участю секретаря судового засідання Хоменко І.М.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Євротерминал",

представник позивача - Вознюк О.В., адвокат (дов. від 19.11.2018), Відсота Д.О., адвокат (дов. від 19.11.2018),

відповідач - Антимонопольний комітет України,

представник відповідача - Верцімаха Г.А., начальник відділу (дов. від 07.11.2018), Павленко О.В., головн. спец. відділу (дов. від 11.09.2018),

третя особа - Асоціація міжнародних експедиторів України,

представник третьої особи - Пеньковський В.Б., адвокат (ордер від 17.12.2018),

розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Євротерминал"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2018 (головуючий суддя - Агрикова О.В., судді: Сулім В.В., Чорногуз М.Г.)

у справі № 910/2641/18

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Євротерминал" (далі - Товариство)

до Антимонопольного комітету України (далі - Комітет),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Асоціація міжнародних експедиторів України (далі - Асоціація),

про визнання частково недійсним рішення.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Комітету про визнання частково недійсним рішення від 21.12.2017 № 720-р "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" (далі - Рішення АМК), а саме в частині пунктів 1, 2, 3 та 4 його резолютивної частини.

Позовна заява мотивована посиланням на: неповне з'ясування Комітетом обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які Комітет визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у Рішенні АМК, обставинам справи; неправильне застосування Комітетом норм матеріального права; порушення норм процесуального права, які призвели до прийняття неправильного рішення.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.05.2018 до участі у справі № 910/2641/18 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено Асоціацію.

Рішенням господарського суду міста Києва від 24.07.2018 у справі № 910/2641/18, позов задоволено повністю з посиланням на його обґрунтованість.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2018 зі справи № 910/2641/18 рішення місцевого господарського суду скасовано, прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову. Стягнуто з Товариства на користь Комітету 2643,00 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанову апеляційного господарського суду мотивовано відсутністю передбачених законом підстав для визнання Рішення АМК недійсним.

Товариство, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд касаційної інстанції постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а рішення місцевого господарського суду залишити в силі. Так, згідно з доводами Товариства, викладеними у касаційній скарзі та доповненні до неї:

- скасовуючи рішення місцевого господарського суду в частині визнання недійсним пункту 1 резолютивної частини Рішення АМК, апеляційний господарський суд неправильно застосував норми матеріального права, зокрема, пункти 5.1, 6.1 Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, яка затверджена розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 № 49-р (далі - Методика), а також положення статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції";

- судом першої інстанції правомірно визнано, що Комітетом у Рішенні АМК не з'ясовано, коли саме були встановлені дорожні знаки "Рух вантажних автомобілів заборонено", у зв'язку з чим Рішення АМК прийняте з порушенням норм процесуального права;

- апеляційний господарський суд неправильно застосував положення статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" під час дослідження юридичної кваліфікації інкримінованого Товариству порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

- жодна із кваліфікуючих ознак зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, які передбачені статтею 13 названого Закону, не була доведена Комітетом у прийнятті Рішення АМК, що встановлено місцевим господарським судом. Натомість, суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого господарського суду, неправильно застосував приписи частини першої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та пункту 1.2 Методики;

- місцевий господарський суд правомірно визнав недоведення Комітетом тих обставин, що дії Товариства призводять до ущемлення інтересів суб'єктів господарювання. Скасування судом апеляційної інстанції рішення місцевого господарського суду в цій частині свідчить про порушення судом норм матеріального права, зокрема, частини першої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції";

- рішення місцевого господарського суду про визнання недійсними пунктів 2, 3, 4 Рішення АМК відповідає закону (прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права), у зв'язку з чим постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а рішення місцевого господарського суду - залишенню в силі.

У відзиві на касаційну скаргу Комітет просив у задоволенні касаційної скарги відмовити, а судовий акт апеляційного господарського суду залишити без змін, зазначаючи, зокрема, про те, що постанова апеляційного господарського суду є законною та обґрунтованою з огляду на те, що суд апеляційної інстанції повно та всебічно перевірив всі обставини справи та прийняв рішення з правильним застосуванням пунктів 5.1, 6.1 Методики і статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Асоціація у відзиві на касаційну скаргу просила залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, зазначаючи про те, що судовий акт апеляційного господарського суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним та обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, заслухавши доповідь судді - доповідача та пояснення представників сторін і третьої особи, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі, зокрема, встановлено, що Рішенням АМК:

- визнано, що Товариство у період з березня 2016 року по листопад 2017 року займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг, пов'язаних з обслуговуванням (обробкою) вантажних транспортних засобів, без оплати яких заїзд в Одеський морський торговельний порт є неможливим, з часткою 100 відсотків (пункт 1);

- визнано дії Товариства, які полягають у стягненні плати за повний комплекс послуг, пов'язаних з обслуговуванням (обробкою) вантажних транспортних засобів, без оплати яких заїзд в Одеський морський торговельний порт є неможливим, а не тих складових, в яких фактично є потреба у експедиторів (перевізників) і які фактично надаються Товариством та споживаються експедиторами (перевізниками), наслідком чого є стягнення плати за фактично не надані послуги, порушенням, передбаченим частиною першою статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг обслуговування транспортних засобів на території Сухого порту, що призводить до ущемлення інтересів суб'єктів господарювання, яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на ринку (пункт 2);

- за вчинене порушення на Товариство накладено штраф у розмірі 5 369 399 грн. (пункт 3);

- зобов'язано Товариство забезпечити можливість проїзду в Одеський морський торговельний порт експедиторів (перевізників) територією Товариства без сплати за послуги у випадку, якщо експедитори (перевізники) не потребують і не мають наміру їх споживати, крім тих, що стосуються користування територією Товариства для проїзду до Одеського морського торговельного порту і без яких забезпечити такий проїзд неможливо (пункт 4).

Рішення АМК мотивовано, зокрема, такими фактичними даними:

- Товариство було утворене у 2005 році для реалізації інвестиційного проекту "Сухий порт", розробленого за клопотанням Одеського морського торговельного порту та згідно з його програмним розвитком за участю міської та обласної рад;

- основною метою проекту "Сухий порт" було утворення мультимодального логістичного комплексу, що має об'єднати в одному місці три види транспорту: морський, автомобільний, залізничний, з урахуванням світової практики винесення за межі портів частини вантажних операцій на резервні майданчики, так звані "Сухі порти";

- в'їзд автомобілів - контейнеровозів - з портового шляхопроводу і частина території "Сухого порту" є митною зоною і захищена від проникнення;

- отже, відповідно до доручення Президента України від 27.12.2015 № 1-1/1465, Концепції розвитку державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" на 2006-2010 роки, яка затверджена наказом Міністерства транспорту і зв'язку України від 28.02.2006 № 193, забезпечено створення майданчика "Сухий порт" на території Товариства;

- інвестором будівництва "Сухий порт" для Одеського порту було Товариство, підписавши 01.12.2006 договір про співробітництво з державним підприємством "Одеський морський торговельний порт", що надалі трансформувався у договір від 254.04.2008 № КД -10050, предметом якого є взаємне співробітництво сторін в процесі обробки транспортних засобів, що прямують для розвантаження та/або навантаження на територію Одеського морського торговельного порту, а також контейнерного вантажопотоку, що проходить через Порт, шляхом створення і спільного використання єдиної технологічної схеми "Порт - Естакада - Сухий порт та у зворотному напрямку";

- наказом Південної митниці Державної митної служби України від 30.09.2011 № 987 на території Товариства створено зону митного контролю;

- згідно з вимогами Технологічної схеми пропуску осіб, транспортних засобів та вантажів в пункті пропуску через державний кордон України для міжнародного морського сполучення "Одеський морський торговельний порт", затвердженої наказом Одеського прикордонного загону від 14.11.2011 № 886, в'їзд великовантажного автотранспорту на територію Одеського морського торговельного порту можливий виключно через територію Накопичувального транзитного майданчика (далі - НТМ, тобто Товариства) та за умови оформлення документів на в'їзд, в тому числі, цим товариством;

- 07.09.2015 начальником адміністрації Одеського морського торговельного порту затверджено Технологічну схему оформлення автотранспорту, який здійснює вивіз з території Одеської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" вантажів не в контейнерах, у відповідності до якої в'їзд до Порту транспортного засобу для вивезення неконтейнерних вантажів, а також ввезення імпортних вантажів із подальшим їх вивезенням після проведення митного оформлення здійснюється через КПП № 2 або КПП №4;

- відповідно до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 25.02.2016 № 46 затверджено схему організації руху вантажного транспорту, що направляється до Одеського морського торговельного порту, якою обмежено рух такого транспорту по вулицях Чорноморського козацтва, Отамана Головатого, Церковній, Одарія;

- виконавчий комітет Одеської міської ради листом від 26.01.2016 № 02.2-16/25 поінформував адміністрацію Одеського морського торговельного порту про розроблену Департаментом транспорту, зв'язку та організації дорожнього руху Одеської ради схему організації заїзду вантажного автотранспорту в Одеський морський торговельний порт. Відповідно до зазначеної схеми рух вантажного транспорту до Порту буде організовано з Ленінградського шосе через вул. Хуторську та з Об'їзної дороги через с. Усатове далі до накопичувальної площадки "Сухого порту" (потужності якого дозволяють накопичувати та обробляти весь автотранспорт, що прямує до порту) та 5-ї черги транспортної естакади порту. Рух вантажного транспорту по вул. Чорноморського козацтва, вул. Отамана Головатого, вул. Церковній, вул. Одарія буде заборонено;

- об'єктом аналізу для визначення монопольного (домінуючого) становища є суб'єкт господарювання - Товариство;

- Товариство є суб'єктом господарювання у розумінні Закону України "Про захист економічної конкуренції";

- товаром, що є об'єктом аналізу для визначення монопольного (домінуючого) становища, є послуги Товариства, пов'язані з обслуговуванням (обробкою) вантажних транспортних засобів на території демпферного контейнерного майданчика (Сухого порту), без оплати яких заїзд в Одеський морський торговельний порт вантажних транспортних засобів є неможливим;

- виконавцем послуг, пов'язаних з обслуговуванням (обробкою) вантажних транспортних засобів на території демпферного контейнерного майданчика (Сухого порту), без оплати яких заїзд в Одеський морський торговельний порт вантажних транспортних засобів є неможливим, є виключно один суб'єкт господарювання, а саме Товариство;

- рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 25.02.2016 № 46 обмежено рух таким чином, що весь вантажний транспорт, який прямує до Одеського морського торговельного порту, вимушений проїжджати через територію демпферного контейнерного майданчика (Сухого порту) Товариства;

- споживачами послуг Товариства є суб'єкти господарювання (перевізники та експедитори), які мають необхідність проїзду вантажним автомобільним транспортом до Одеського морського торговельного порту без порушення Правил дорожнього руху та які попередньо уклали договір з Товариством про надання послуг на території демпферного контейнерного майданчика (Сухого порту);

- товарними межами ринку (попит-пропозиція) за показниками взаємозамінності, подібного призначення, споживчих властивостей, умов використання товару визначено послуги Товариства, пов'язані з обслуговуванням (обробкою) вантажних транспортних засобів на території демпферного контейнерного майданчика (Сухого порту), без оплати яких проїзд в Одеський морський торговельний порт вантажних транспортних засобів є неможливим;

- територіальні (географічні) межі ринку - територія демпферного контейнерного майданчика (Сухого порту), що включає в себе НТМ та Внутрішню дорогу Сухого порту, розміщеного за адресою: м. Одеса, вул. Хаджибеївська, яку використовують транспортні засоби, з метою проїзду до Одеського морського торговельного порту;

- часові межі ринку - період березень 2016 року по листопад 2017 року;

- обсяг ринку - відповідно до інформації, наданої Товариством листом від 15.12.2017 № 449 на вимогу Комітету, сума отриманих Товариством коштів за надані послуги обслуговування транспортних засобів на території НТМ (Сухий порт) за період березень 2016 року по листопад 2017 року становить 110 264 331,67 грн.;

- Товариство здатне підвищувати ціни на послуги, пов'язані з обслуговуванням (обробкою) вантажних транспортних засобів на території демпферного контейнерного майданчика (Сухого порту), без оплати яких проїзд в Одеський морський торговельний порт вантажних транспортних засобів є неможливим і підтримувати їх на рівні, що перевищує рівень, який був би за наявності конкуренції на ринку;

- Товариство самостійно, на власний розсуд, встановлює вартість на зазначені послуги, не має обов'язку погоджувати її ні з державними органами, ні з будь-якими іншими юридичними та/або фізичними особами. Так само Товариство може підвищувати/ знижувати вартість послуг, застосовувати знижки;

- жоден інший суб'єкт в Україні не має можливості будь-яким чином впливати на вартість послуг Товариства, пов'язаних з обслуговуванням (обробкою) вантажних транспортних засобів на території демпферного контейнерного майданчика (Сухого порту), без оплати яких проїзд в Одеський морський торговельний порт вантажних транспортних засобів є неможливим;

- враховуючи наявні бар'єри вступу на ринок, відсутність взаємозамінних послуг інші суб'єкти господарювання не зможуть компенсувати це, та, відповідно, споживачі, яким Товариство відмовило у наданні послуг (через їх відмову від споживання послуг Товариства), не зможуть потрапити вантажним автотранспортом на територію Порту, що може мати значні негативні наслідки для господарської діяльності останніх;

- споживачі, які не мають наміру користуватися всіма складовими послуг Товариства, вимушені їх оплачувати, враховуючи умови, встановлені Товариством;

- також, враховуючи відсутність у будь-яких документах, відкритих даних, договорах, актах про надані послуги, тощо інформації щодо вичерпного переліку послуг, що надаються Товариством суб'єктам господарювання та входять до зазначеного комплексу, останні не володіють інформацією щодо того, які саме послуги їм зобов'язане надати Товариство за сплачені за договорами кошти, та, відповідно, висловити своє волевиявлення щодо наявності та/або відсутності бажання (наміру) їх замовити та споживати. Суб'єкти господарювання сприймають зазначену плату як плату за проїзд у Порт, яку змушені сплачувати у зв'язку з необхідністю проїхати на територію Порту через територію Товариства;

- Товариство не має жодного конкурента на ринку послуг, пов'язаних з обслуговуванням (обробкою) вантажних транспортних засобів на території демпферного контейнерного майданчика (Сухого порту), без оплати яких проїзд в Одеський морський торговельний порт вантажних транспортних засобів є неможливим;

- одним з бар'єрів вступу на зазначений ринок є адміністративне обмеження, встановлене рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 25.02.2016 № 46, який може бути подоланий суб'єктом господарювання лише після скасування зазначеного рішення або внесення до нього необхідних змін;

- отже, враховуючи призначення Сухого порту (Товариства) та технологічні схеми, відповідно до яких в'їзд вантажних транспортних засобів до Порту можливий через КПП № 4 (розташований на території Товариства), а також враховуючи рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 25.02.2016 № 46, фактично створено умови, за яких весь або більшість вантажного транспорту прямує до Порту виключно через територію демпферного контейнерного майданчика (Сухого порту) Товариства та оплачує при цьому Товариству за послуги, пов'язані з обслуговуванням (обробкою) транспортних засобів, незалежно від мети заїзду транспортного засобу, та, відповідно, незалежно від наявності/відсутності потреби у споживанні таких послуг;

- за таких умов Товариство, на території якого розташований демпферний контейнерний майданчик (Сухий порт) для відстою вантажного автотранспорту до в'їзду в Порт, є єдиним суб'єктом господарювання, що надає послуги з обслуговування вантажного транспорту на ній, без сплати за які заїзд у Порт є неможливим, та таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг, пов'язаних з обслуговуванням (обробкою) вантажних транспортних засобів, без оплати яких заїзд в Одеський морський торговельний порт є неможливим, з часткою 100 відсотків;

- відповідно до інформації, наданої Асоціацією, суб'єктами господарювання - споживачами послуг Товариства, та за наявною інформацією на веб-сайті Товариства для отримання послуг Товариства суб'єкти господарювання (експедитори) укладають договір про надання послуг;

- на вимоги Комітету про надання інформації, зокрема, щодо переліку послуг, які надаються на території НТМ, Товариство повідомляло лише про той перелік послуг, що фактично визначений договором про надання послуг та про встановлений єдиний тариф на послуги Сухого порту;

- разом з тим аналіз інформації, отриманої від суб'єктів господарювання - споживачів послуг, дає можливість дійти висновку, що складовими послуг (комплексу послуг) Товариства, що надаються на території демпферного контейнерного майданчика (Сухого порту), є: забезпечення місця для стоянки транспортних засобів та забезпечення схоронності транспортних засобів; постановка транспортного засобу в орієнтир; реєстрація автомобіля в комп'ютерній базі; оформлення видаткового ордеру та проформи перепустки для в'їзду в Одеський порт; регулювання руху автотранспортних засобів на території НТМ; забезпечення пожежної безпеки, надання інформації стосовно оперативної обстановки щодо обробки автотранспорту; надання можливості користування інфраструктурою демпферного контейнерного майданчика, що включає в себе: НТМ, Внутрішню автодорогу Сухого порту, що з'єднує Сухий порт з транспортною естакадою (шляхопроводом) Порту, та інше; забезпечення наочною схемою руху по території Сухого порту;

- отже, до комплексу послуг Товариства включено послуги, що не пов'язані між собою (від користування побутовими приміщеннями, постановки транспорту в орієнтир, забезпечення місця для стоянки транспортних засобів до копіювання необхідних документів) та не є невід'ємними одна від одної;

- виключний перелік послуг достеменно встановити не виявилося за можливе;

- при цьому Товариство надає послуги тільки за попередньою оплатою;

- відповідно до договорів про надання послуг, укладених Товариством із замовниками, всі послуги реалізуються Товариством в комплексі в рамках єдиної послуги, за яку додатком до таких договорів передбачений єдиний тариф;

- суб'єкти господарювання - замовники послуг Товариства не використовують усі складові послуги, вартість якої вони оплачують, та не висловлюють волевиявлення щодо необхідності (бажання, наміру) їх отримання. Суб'єкти господарювання, маючи намір заїхати на територію Товариства виключно з метою проїзду (транзиту) на територію Одеського морського торговельного порту, вимушені сплачувати за користування душем, кімнатами відпочинку, пристроями для підкачки коліс, за послуги копіювання документів тощо, незважаючи на те, що вони не користуються та не мають наміру цим користуватися;

- враховуючи відсутність можливості у суб'єктів господарювання відмовитись від оплати послуг, які їм не потрібні, та які вони не будуть споживати, останні, здійснюючи оплату послуг Товариства, підтримують таким чином інфраструктуру Товариства, якою не користуються, та забезпечують Товариству сталий, нееластичний попит на непотрібні послуги. Тобто під оплатою послуг Товариства "маскується" плата за в'їзд на територію Одеського морського торговельного порту, задля якого суб'єкти господарювання, які фактично обслуговують свої вантажні транспортні засоби на території НТМ Товариства, сплачують за послуги Товариства, не споживаючи їх;

- окремі послуги є такими, що не потрібні суб'єктам господарювання, а потрібні безпосередньо самому Товариству для надання інформації, проте при цьому Товариство визначає їх як складові послуги, що надаються суб'єктам господарювання;

- при цьому згідно з інформацією, наданою Товариством, тарифи за в'їзд/виїзд вантажних транспортних засобів на територію Товариства в договорах відсутні;

- через невиокремлення складових послуг, які надаються Товариством, та відсутність визначення вартості кожної їх складової вартість послуг, які Товариство надає на території НТМ, не можна вважати обґрунтованою;

- споживачі послуг Товариства вимушені оплачувати комплекс послуг останнього у зв'язку з необхідністю потрапити вантажним транспортом на територію Одеського порту, враховуючи відсутність альтернативного шляху заїзду, а саме - оминаючи територію Товариства без порушення Правил дорожнього руху. При цьому такі суб'єкти господарювання не мають потреби та волевиявлення користуватись більшою частиною таких послуг, а ті з них, у споживанні яких іноді може виникнути потреба, не є такими, що споживаються при кожному заїзді;

- Товариству було відомо про незадоволення суб'єктів господарювання умовами надання послуг, в тому числі й про те, що суб'єкти господарювання вимушені користуватися послугами Товариства у зв'язку з відсутністю альтернативного заїзду в Одеський порт без порушення Правил дорожнього руху. Товариство встановило такі умови реалізації послуг, за яких на таких суб'єктів господарювання було покладено витрати з утримання всієї інфраструктури, в тому числі й тієї, якою вони не користуються;

- за умови здійснення Товариством діяльності на конкурентному ринку та наявності цінової конкуренції між ним та іншими учасниками ринку останнє було б вимушене переглядати свою цінову політику та умови надання послуг з тією метою, щоб суб'єкти господарювання, які готові користуватися територією виключно для проїзду в Одеський порт та мають вибір надавача послуг, могли б це зробити за більш низькою вартістю за рахунок сплати виключно за користування інфраструктурою з метою проїзду;

- при цьому за умови наявності у Товариства наміру реалізовувати, в тому числі, комплекс послуг, Товариство використовувало б маркетингові інструменти з метою донесення до суб'єктів господарювання всього переліку послуг, що входять до такого комплексу, та переваг від сплати саме за такий комплекс;

- відтак за умови наявності значної конкуренції на ринку умови надання послуг Товариством були б іншими, що зумовлювалося б конкурентним змаганням та необхідністю надання в рамках такого змагання суб'єктам господарювання більших альтернатив у формах надання послуг з метою досягнення переваг у ціновій конкуренції. Так само, за умов наявності альтернативного безкоштовного проїзду в Одеський порт, Товариство було б вимушене знижувати вартість своїх послуг в частині користування його територією з метою проїзду в Порт шляхом виключення з переліку складових, потреб у споживанні яких при кожному заїзді немає, для залучення більшої частини перевізників до проїзду його територією, та, відповідно, інформувати суб'єктів господарювання про переваги, які останні зможуть отримати, користуючись його територією, в тому числі в частині тих складових, що на даний час включені до переліку;

- зазначені дії Товариства призводять до ущемлення прав суб'єктів господарювання, які вимушені, у зв'язку з відсутністю конкуренції та альтернативного заїзду в Одеський порт, оплачувати Товариству послуги, які не мають наміру, бажання та потреби споживати;

- враховуючи відсутність у суб'єктів господарювання жодної ринкової влади на зазначеному ринку та залежність господарської діяльності останніх від можливості заїзду в Одеський порт, Товариство має здатність та диктує невигідні умови реалізації послуг, внаслідок чого суб'єкти господарювання несуть додаткові витрати на оплату послуг, які не мають потреби споживати та не споживають. При цьому наявність вантажних транспортних засобів, що потрапляють у Порт через КПП № 2 з порушенням Правил дорожнього руху, свідчить про те, що встановлені Товариством умови реалізації послуг, виключно при прийнятті яких перевізник може проїхати його територією до Порту, для окремих перевізників є більш невигідними, ніж порушення чинного законодавства, що може потягнути за собою притягнення до відповідальності у вигляді накладення штрафу;

- аргументація Одеської міської ради щодо складнощів у запровадженні заїзду в Одеський порт, оминаючи територію Товариства, та неготовність з різних причин вживати заходів для створення такої можливості свідчить про те, що перспектив зміни ринкової поведінки Товариства завдяки створенню умов для альтернативного заїзду та наявності вибору у експедиторів (перевізників) у споживанні чи відмови у споживанні послуг Товариства найближчим часом немає;

- враховуючи відсутність будь-яких систем контролю за ринковою поведінкою Товариства, державного регулювання та механізмів впливу на останню з боку суб'єктів господарювання, втручання Комітету в зазначену ситуацію залишається єдиним ефективним механізмом для припинення порушення, з причин відмови ринкових механізмів регулювання в умовах відсутності конкуренції та наявності нездоланних бар'єрів;

- Товариство несе особливу відповідальність у частині своєї ринкової поведінки та умов надання послуг суб'єктам господарювання, що зумовлена його монопольним (домінуючим) становищем на ринку та неможливістю будь-якого вантажного транспорту потрапити на територію Одеського порту, оминаючи територію Товариства та не сплачуючи при цьому за його послуги.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для визнання недійсним Рішення АМК в частині пунктів 1, 2, 3 та 4 його резолютивної частини.

За приписами статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" до повноважень Антимонопольного комітету України належить, зокрема, проведення дослідження ринку, визначення меж товарного ринку, а також становища, в тому числі монопольного (домінуючого), суб'єктів господарювання на цьому ринку та прийняття відповідного рішення (розпорядження).

У відповідності до пункту 1 статті 3 названого Закону основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до положень Закону України "Про захист економічної конкуренції":

- економічна конкуренція (конкуренція) - це змагання між суб'єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб'єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб'єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб'єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку (стаття 1);

- суб'єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо:

на цьому ринку у нього немає жодного конкурента;

не зазнає значної конкуренції внаслідок обмеженості можливостей доступу інших суб'єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар'єрів для доступу на ринок інших суб'єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин.

Монопольним (домінуючим) вважається становище суб'єкта господарювання, частка якого на ринку товару перевищує 35 відсотків, якщо він не доведе, що зазнає значної конкуренції (частини перша та друга статті 12);

- зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку (частина перша статті 13);

- порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є, зокрема зловживання монопольним (домінуючим) становищем (пункт 2 статті 50);

- за порушення, передбачені, зокрема пунктом 2 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи в розмірі, передбаченому абзацом першим частини другої статті 52 названого Закону;

- підставами для скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України, зокрема є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права (частина перша статті 59).

Згідно з положеннями Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України, в редакції, чинній з 15.12.2017):

- судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності (частина перша статті 13 ГПК України);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 14 ГПК України);

- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх, зокрема, вимог (частина перша статті 74 ГПК України);

- належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування; суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (частина перша статті 76 ГПК України);

- обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина перша статті 77 ГПК України).

У свою чергу, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Апеляційний господарський суд, на відміну від місцевого господарського суду, повно і всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх поданими сторонами доказами, яким надав необхідну оцінку, з дотриманням приписів зазначених норм матеріального і процесуального права та з наведенням у судовому рішенні зі справи необхідного мотивування, беручи до уваги, що органи Антимонопольного комітету України беруть участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції, встановивши обґрунтованість висновків Комітету стосовно наявності в діях Товариства порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг, пов'язаних з обслуговуванням (обробкою) вантажних транспортних засобів, без оплати яких заїзд в Одеський морський торговельний порт є неможливим, за що в межах розміру, визначеного Законом України "Про захист економічної конкуренції", накладено штраф, - дійшов обґрунтованого висновку стосовно відсутності передбачених статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підстав для визнання оспорюваного рішення недійсним, а тому й правомірно відмовив Товариству в задоволенні його позовних вимог.

Доводи Товариства, які наведені в касаційній скарзі, безпосередньо пов'язані із встановленням фактичних обставин справи та оцінкою доказів у ній, тоді як суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України в редакції, чинній з 15.12.2017). Тому пов'язані з наведеним аргументи Товариства не можуть бути прийняті Касаційним господарським судом.

Доводи, які викладені у відзивах Комітету і Асоціації на касаційну скаргу, є обґрунтованими та приймаються Касаційним господарським судом у розгляді касаційної скарги.

Згідно з положеннями статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

З огляду на викладене Касаційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишити касаційну скаргу Товариства без задоволення, а рішення суду попередньої інстанції - без змін.

У зв'язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін постанову суду апеляційної інстанції, а також враховуючи, що учасники справи не подавали заяв про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 129, 308, 309, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Євротерминал" залишити без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2018 у справі № 910/2641/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов

Суддя В. Селіваненко