ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2018

Справа № 910/9216/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., при секретарі судового засідання Вишняк Н.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом          Приватного підприємства Фірма «Глобус»

до          Антимонопольного комітету України

про          визнання недійсним рішення Антимонопольного комітету України в частині

Представники:

від позивача:          не з’явився

від відповідача:          Д’яков М.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство Фірма “Глобус” звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення Антимонопольного комітету України №241-р від 17.05.2018 в частині.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що рішення Антимонопольного комітету України №241-р від 17.05.2018 є незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить суд визнати таке рішення недійсним в частині пунктів 2, 3, 4, 5, 6, 7.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2018 суд ухвалив: позовну заяву Приватного підприємства Фірма “Глобус” залишити без руху; встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до позовної заяви; встановити позивачу строк для усунення недоліків – протягом п’яти днів з дня вручення даної ухвали.

06.08.2018 до відділу діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п'яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з відносин, пов’язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції.

Зважаючи на наведені імперативні приписи пункту 5 ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, дана справа підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження.

Згідно з приписами статті 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2018 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 11.09.2018.

31.08.2018 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

У підготовче засідання 11.09.2018 з’явилися представники сторін. Представник позивача заявив про намір подати відповідь на відзив.

Відповідно до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

З метою належної підготовки справи для розгляду у підготовчому засіданні 11.09.2018 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 05.10.2018.

02.10.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

У підготовче засідання 05.10.2018 з’явилися представники сторін. Представник позивача подав клопотання про зупинення провадження у справі.

У підготовчому засіданні оголошено перерву до 30.10.2018.

16.10.2018 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли письмові заперечення на клопотання позивача про зупинення провадження у справі.

29.10.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява, у якій позивач просить відкласти розгляд справи у зв’язку з хворобою директора Приватного підприємства Фірма «Глобус» та зайнятістю представника позивача.

У підготовче засідання 30.10.2018 з’явився представник відповідача, представник позивача не з’явився, про дату, час та місце підготовчого засідання був повідомлений належним чином.

Представник відповідача заперечив проти задоволення заяви позивача про відкладення підготовчого засідання та клопотання про зупинення провадження у справі.

Розглянувши в підготовчому засіданні заяву позивача про відкладення розгляду справи, суд зазначає, що позивачем не наведено тих обставин, наявність яких в силу ст. 183 Господарського процесуального кодексу України є підставою для відкладення підготовчого засідання. Більше того, жодних доказів на підтвердження наведеного у вказаній заяві позивачем надано не було. З огляду на наведене, у задоволенні заяви позивача судом відмовлено.

У підготовчому засіданні 30.10.2018 було розглянуто клопотання позивача про зупинення провадження у справі.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадках об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи (п. 4 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України).

Суд зазначає, що зупинення провадження у справі - тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: а) непідвідомчості; б) обмеженості предметом позову; в) неможливості розгляду тотожної справи; г) певної черговості розгляду вимог.

Обґрунтовуючи клопотання про зупинення провадження у справі, позивач зазначає, що у провадженні Господарського суду Закарпатської області знаходяться справа № 907/364/18 за позовом Приватного підприємства Фірма «Глобус» до Закарпатського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення адміністративної колегії № 2-р/к від 18.04.2018 та справа № 907/384/18 за позовом Приватного підприємства Фірма «Глобус» до Закарпатського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення адміністративної колегії № 1-р/к від 18.04.2018. Враховуючи, що предметом позову у справі № 910/9216/18 є визнання недійсним рішення Антимонопольного комітету України №241-р від 17.05.2018 в частині, а рішення адміністративної колегії № 2-р/к та № 1-р/к від 18.04.2018 та рішення Антимонопольного комітету України №241-р від 17.05.2018 за твердженням позивача є пов’язаними, відтак, судові рішення у справах № 907/384/18 та № 907/364/18 мають значення для встановлення обставин справи № 910/9216/18.

У письмових запереченнях на клопотання позивача про зупинення провадження у справі відповідач зазначає, що правові підстави притягнення до відповідальності у рішеннях адміністративної колегії № 2-р/к та № 1-р/к від 18.04.2018 та рішенні Антимонопольного комітету України №241-р від 17.05.2018 є різними та не залежать одна від одної, а, отже, чинність одних не впливає на чинність іншого.

Суд зазначає, що зібрані у справі № 910/9216/18 докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду у даній справі, разом з тим чинність рішень адміністративної колегії № 2-р/к та № 1-р/к від 18.04.2018 не впливає на чинність рішення Антимонопольного комітету України №241-р від 17.05.2018, а, отже, відсутня об’єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення інших справ. Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі.

У підготовчому засіданні 30.10.2018 судом з’ясовано, що в процесі підготовчого провадження у даній справі вчинені всі необхідні дії передбачені ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2018 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 13.11.2018.

12.11.2018 до відділу діловодства суду від позивача надійшли доповнення до клопотання про зупинення провадження у справі, згідно з якими позивач просить зупинити провадження у даній справі до набрання законної сили судових рішень у справах № 907/384/18 та № 907/364/18.

У судове засідання 13.11.2018 з’явились представники позивача та відповідача.

За змістом п.5 ч.1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадках об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Разом з тим, як зазначено вище, суд дійшов висновку про відсутність об’єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення справ № 907/384/18 та № 907/364/18.

Більше того, суд наголошує на тому, що за результатами підготовчого засідання 30.10.2018 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, тоді-як за приписами ст. 195 ГПК України, провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1 - 3 частини першої статті 227 та пунктом 1 частини першої статті 228 цього Кодексу (смерті або оголошення померлою фізичної особи, яка була стороною у справі або третьою особою з самостійними вимогами щодо предмета спору, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво;необхідності призначення або заміни законного представника учасника справи; перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції; перебування учасника справи на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі).

З огляду на наведені обставини, у задоволенні клопотання про зупинення провадження у даній справі судом відмовлено.

У судовому засіданні 13.11.2018 оголошено перерву до 11.12.2018.

10.12.2018 до відділу діловодства суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з підстав перебування директора та юрисконсульта на лікарняному.

У судове засідання 11.12.2018 з’явився представник відповідача, представники позивача у судове засідання не з’явились, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Розглянувши клопотання позивача про відкладення розгляду справи, суд зазначає, що позивачем не наведено тих обставин, наявність яких в силу ст. 216 Господарського процесуального кодексу України є підставою для відкладення розгляду справи. Так, нормами чинного законодавства України не обмежено коло осіб, які можуть представляти особу в судовому процесі у суді першої інстанції, тому неможливість одного з представників позивача бути присутнім у судовому засіданні не перешкоджає реалізації права учасника судового процесу на участь у судовому засіданні його іншого представника.

За змістом ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у судовому засіданні 11.12.2018, за відсутності представника позивача, запобігаючи при цьому безпідставному затягуванню розгляду справи, а тому у задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи судом відмовлено.

У судовому засіданні 11.12.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З’ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Правовідносини, пов'язані з обмеженням монополізму та захистом суб'єктів господарювання від недобросовісної конкуренції, є предметом регулювання господарського законодавства, у тому числі й Господарського кодексу України, і відтак - господарськими, а тому справи, що виникають з відповідних правовідносин, згідно з частиною третьою статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" розглядаються господарськими судами.

До того ж відповідно до частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду.

Отже, спір у даній справі відноситься до підвідомчості господарських судів і підлягає вирішенню за правилами Господарського процесуального кодексу України.

В силу ч. 1 ст. 3 Закону України "Про захист економічної конкуренції" законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із цього Закону, законів України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист від недобросовісної конкуренції", інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. При цьому, особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.

Стаття 3 зазначеного Закону до основних завдань Антимонопольного комітету України відносить участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Приписами ст. 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; перевіряти суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції;при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом тощо.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Як визначено статтею 41 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а також зазначено і у п. 12 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правил розгляду справ), які затверджено розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 р. № 5, доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення. Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Усні пояснення сторін, третіх осіб, службових чи посадових осіб та громадян, які містять дані, що свідчать про наявність чи відсутність порушення, фіксуються у протоколі.

Пунктом 32 Правил розгляду справ встановлено, що у рішенні наводяться мотиви рішення, зазначаються встановлені органом Комітету обставини справи з посиланням на відповідні докази, а також положення законодавства, якими орган Комітету керувався, приймаючи рішення. Під час вирішення питання про накладення штрафу у резолютивній частині рішення вказується розмір штрафу. Резолютивна частина рішення, крім відповідних висновків та зобов'язань, передбачених статтею 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у необхідних випадках має містити вказування на дії, які відповідач повинен виконати або від яких утриматися для припинення порушення та усунення його наслідків, а також строк виконання рішення.

Відповідно до п.п. 13-15 ч. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є: неподання інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки; подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки; подання недостовірної інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню.

У перевірці правильності застосування органами Антимонопольного комітету України пунктів 13 та 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" суд враховує, що зазначені органи не обмежені у виборі джерела для отримання інформації, необхідної для виконання їх завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції. Обов'язок з надання інформації передбачено статтею 22 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", а обсяг запитуваної інформації повинен відповідати змістовному колу цих завдань.

Суд у розгляді справ про неподання інформації чи подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню з'ясовує, чи було повідомлено суб'єкта господарювання про необхідність надання ним відомостей та у який саме спосіб, а також причини, з яких відомості не було надано або надано невчасно.

Водночас у вирішенні спорів з відповідних справ необхідно враховувати таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством; органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 5 частини першої статті 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" встановлено, що голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має повноваження при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що хоча вони й не містять вичерпного переліку підстав вимагати надання певної інформації, але направлення органом Антимонопольного комітету України відповідного запиту буде правомірним лише у випадку, прямо передбаченому законом.

Наявність таких підстав входить до предмета доказування у справах зі спорів, пов'язаних з визнанням недійсними рішень органів названого Комітету. Відтак суд у розгляді відповідних справ з'ясовує, зокрема, чи відбувся збір інформації органом Антимонопольного комітету України в межах розгляду заяви або справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, чи мало місце проведення таким органом необхідної перевірки.

Закон не визначає певної форми витребування інформації, у зв'язку з чим його може бути здійснено в будь-якій письмовій формі, крім тієї, щодо якої є пряма заборона закону, з урахуванням, однак, того, що в разі заперечення суб'єктом господарювання факту отримання ним запиту про надання інформації орган Антимонопольного комітету України має подати господарському суду належні докази надсилання такого запиту.

Подання інформації на вимогу Антимонопольного комітету України чи його органу у встановлений строк, але в неповному обсязі, тобто не з усіх вимог відповідного запиту, не може ототожнюватися з неподанням інформації у встановлений строк, оскільки це є різні, самостійні порушення законодавства про захист економічної конкуренції, визначені пунктами 13 і 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Судом встановлено, що 17.05.2018 Антимонопольним комітетом України (далі – Комітет, відповідач) прийнято рішення № 241-р у справі № 127-26.13/104-17 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" (далі – Рішення), яким, зокрема:

визнано, що Приватне підприємство Фірма «Глобус» вчинило порушення, передбачене пунктом 14 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді подання інформації в неповному обсязі Комітету на вимогу державного уповноваженого Комітету від 21.10.2016 №127-26/09-11279 (п.2 резолютивної частини Рішення);

за порушення, зазначене в пункті 2 резолютивної частини цього рішення, накладено на Приватне підприємство Фірма «Глобус» штраф у розмірі 75120,00 грн. (п.3 резолютивної частини Рішення);

визнано, що Приватне підприємство Фірма «Глобус» вчинило порушення, передбачене пунктом 15 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді подання Комітету на вимогу державного уповноваженого Комітету від 21.10.2016 №127-26/09-11279 недостовірної інформації (п.4 резолютивної частини Рішення);

за порушення, зазначене в пункті 4 резолютивної частини цього рішення, накладено на Приватне підприємство Фірма «Глобус» штраф у розмірі 75120,00 грн. (п.5 резолютивної частини Рішення);

визнано, що Приватне підприємство Фірма «Глобус» вчинило порушення, передбачене пунктом 14 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді подання інформації в неповному обсязі Комітету на вимогу державного уповноваженого Комітету від 16.03.2017 №127-26/09-2882 (п.6 резолютивної частини Рішення);

за порушення, зазначене в пункті 6 резолютивної частини цього рішення, накладено на Приватне підприємство Фірма «Глобус» штраф у розмірі 75120,00 грн. (п.7 резолютивної частини Рішення).

Господарським судом міста Києва встановлено, що під час прийняття Рішення Антимонопольний комітет України виходив з наступного.

До Комітету надійшла заява від 15.08.2016 № 1502 (далі - Заява) Товариства з додатковою відповідальній «Свалявські мінеральні води» щодо ознак порушення ПП Фірма «Глобус» законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, передбаченого статтею 4 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», під час виробництва та реалізації гідрокарбонатної натрієвої борної мінеральної природної лікувально-столової фасованої сильногазованої штучно насиченої СО2 води «Поляна Квасова» (далі - Вода «Поляна Квасова»).

У зв’язку з необхідністю встановлення фактичних обставин, викладених у Заяві, на підставі вимог статей 7, 16, 22 і 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» на адресу ПП Фірма «Глобус» надіслано вимогу державного уповноваженого Комітету від 21.10.2016 № 127-26/09-11279 (далі - Вимога 1). У Вимозі 1 ПП Фірма «Глобус» було запропоновано надати Комітету інформацію та належним чином засвідчені копії документів відповідно до пунктів Вимоги 1 протягом 14 календарних днів з дня отримання Вимоги 1.

Відповідно до інформації, наданої Закарпатською дирекцією публічного акціонерного товариства «Укрпошта» (далі - Укрпошта), рекомендований лист з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 527 отримано 28.10.2016 уповноваженою на отримання кореспонденції ПП Фірма «Глобус» особою Горват Н.В.

Отже, останній день строку, встановленого для надання інформації на Вимогу 1, припадав на 11.11.2016.

Листом від 04.11.2016 № 084 ПП Фірма «Глобус» звернулося до Комітету щодо продовження терміну надання інформації на Вимогу 1.

Листом Комітету від 10.11.2016 № 127-26/09-11958 термін надання інформації на Вимогу 1 продовжено до 30.11.2016.

Листом б/н, б/д (далі - Лист 1) ПП Фірмою «Глобус» було надано відповідь на Вимогу 1.

За ознаками вчинення ПП Фірма «Глобус» порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, передбаченого статтею 4 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», вигляді неправомірного використання оформлення етикетки товарів, інших позначень без дозволу (згоди) суб'єкта господарювання, який раніше почав використовувати їх або схожі на них позначення у господарській діяльності, що може призвести до змішування з діяльністю цього суб’єкта господарювання, у Комітеті розглядалися справа № 127-26.4/285-16 (Справа 1) та заява від 24.02.2017 № 272 щодо порушення ПП Фірма «Глобус» законодавства про захист від недобросовісної конкуренції під час виробництва та реалізації мінеральної природної лікувально-столової гідро карбонатної натрієвої борної фасованої сильногазованої Води «Лужанська-15».

З метою встановлення обставин Справи 1 та заяви від 24.02.2017 № 272 на адресу ПП Фірма «Глобус» було направлено вимогу державного уповноваженого Комітету про надання інформації Комітету від 16.03.2017 № 127-26/09-2882 (далі - Вимога 2).

У Вимозі 2 зазначалося, що відповідно до пунктів 13, 14 і 15 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» дії з неподання інформації у встановлені строки, подання інформації у неповному обсязі у встановлені строки, подання недостовірної інформації Комітету визнаються порушенням законодавства про захист економічної конкуренції і тягнуть за собою відповідальність, встановлену статтею 52 цього Закону.

ПП Фірмі «Глобус» у Вимозі 2 було запропоновано надати Комітету інформацію та належним чином засвідчені копії документів відповідно до пунктів Вимоги 2 протягом 20 календарних днів з дня отримання Вимоги 2.

Відповідно до інформації, наданої Укрпоштою, рекомендований лист з Вимогою 2 отримано керівником ПП Фірми «Глобус» 22.03.2017 Зінчуком А.Н.

Отже, останній день строку, встановлений для надання інформації на Вимогу 2, припадав на 11.04.2017.

Листом від 07.04.2017 № 014 Відповідач надав відповідь на Вимогу 2.

Комітетом у Рішенні здійснено аналіз інформації, наданої ПП Фірма «Глобус» у Листі 1, що, за висновками Комітету, свідчить про наступне.

У пункті 8 Вимоги 1 Комітет просив ПП Фірма «Глобус» вказати, яким чином та в яких торговельних мережах (вказати назви, ідентифікаційні коди юридичних осіб, фактичні та юридичні адреси) здійснюється реалізація Води «Поляна Квасова». Надати підтверджувальні документи (договори з усіма додатками, що с невід’ємними частинами цих договорів, додатковими угодами, змінами та доповненнями тощо, накладні (2-3 щодо кожної продукції кожного року тощо).

У відповідь на зазначене питання Комітету ПП Фірма «Глобус» повідомило Комітет, що реалізація Води «Поляна Квасова» здійснюється на території України згідно з договорами. На підтвердження вищевказаного ПП Фірма «Глобус» надало копію договору поставки від 01.09.2015 № 014, укладеного між ПП Фірма «Глобус» та ФОП Грощенко Н.В.

Відповідно до інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ФОП Грощенко Н.В. припинено. Дата зняття з обліку- 15.06.2016.

У той же час у Комітеті наявна інформація про ге. що ПП Фірма «Глобус» здійснювало реалізацію Води «Поляна Квасова» суб'єктам господарювання протягом 2012 – 2017 років.

Отже, ПП Фірма «Глобус» не надав Комітету інформації - через яких суб'єктів господарювання ПП Фірма «Глобус, крім ФОП Грощенко Н.В., здійснює реалізацію Води «Поляна Квасова», зокрема, через яких суб’єктів господарювання позивач здійснював реалізацію Води «Поляна Квасова» до 01.09.2015.

У пункті 10 Вимоги 1 Комітет просив ПП Фірма «Глобус» надати обсяги виробництва та реалізації в Україні Води «Поляна Квасова» (усіх її видів у разі наявності) помісячно в натуральних та вартісних показниках за весь період її реалізації, всіх об'ємів, та надати відповідь за зразком, окремо щодо обсягів виробництва кожного року.

У відповідь на зазначене вите питання ПП «Фірма «Глобус» надало загальні обсяги виробництва та реалізації Води «Поляна Квасова» виключно за 2015 рік.

Водночас відповідно до інформації, наявної в Комітеті. ПП Фірма «Глобус» і раніше здійснювало виробництво та реалізацію Води «Поляна Квасова», зокрема, реалізація Води «Поляна Квасова» виробництва ПП Фірма «Глобус» здійснювалася протягом 2012 - 2016 рр. та продовжувала здійснюватися протягом 2017 року.

Крім того, ПП Фірмою «Глобус» не надано відповіді на пункт 13 Вимоги 1: чи мають елементи, розміщені на етикетках Води «Поляна Квасова», правовий захист в Україні.

Отже, Комітет дійшов висновку, що інформація та документи, які запитувались у Вимозі 1, надано не в повному обсязі у встановлений державним уповноваженим строк, зокрема, не надано інформації на питання 8, 10, 13.

Також у пункті 14 Вимоги 1 відповідачу потрібно було надати відповідь на питання щодо того, чи змінювався дизайн Води «Поляна Квасова» за весь час реалізації в Україні.

Листом 1 відповідач повідомив, що дизайн етикетки Води «Поляна Квасова» за час реалізації не змінювався.

У додатку до Листа 1 ПП Фірма «Глобус» надало копію макету етикеток Води «Поляна Квасова» (фотокопія 1 у Рішенні).

Проте, як зазначав Комітет у Рішенні, відповідно до інформації, наданої Закарпатським обласним територіальним відділенням Комітету (даті - Відділення) листом від 10.05.2017 №04-17/420, ПП Фірма «Глобус» здійснювало зміну дизайну етикетки Води «Поляна Квасова» у зв’язку з тим, що Відділенням 15.12.2015 було надано позивачу рекомендації №03.1-20/77 щодо припинення дій, які містять ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції (фотокопія 2 у Рішенні).

Листом від 04.12.2015 №96 ПП Фірма «Глобус» повідомило Відділення про те, що Воду «Поляна Квасова» з етикеткою, зображеною на фотокопії 2, було випущено в обсязі 4000 тис. пляшок, але дізнавшись про те, що розміщення зазначеної інформації може містити ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, випущену продукцію із зазначеною етикеткою було зупинено та переоформлено, вказані етикетки більше не використовуються.

Крім того, листом від 22.12.2015 № 97 ПП Фірма «Глобус» було додатково повідомлено про те, що Води «Поляна Квасова» з етикеткою, зображеною на фотокопії 2 Рішення, було реалізовано в кількості 4000 пляшок.

Відповідно до інформації, наданої Відділенню ПП Фірма«Глобус», надалі ПП Фірма «Глобус» використовує етикетку зразка 2010 року (фотокопія 3 у Рішенні).

Отже, Вода «Поляна Квасова», зокрема з етикетками, зображеними на фотокопіях 2 та 3 у Рішенні, пропонувалась до продажу ПП Фірма «Глобус».

Крім того, листом віл 01.02.2017 № 04102, Товариство з обмеженою відповідальністю спеціалізоване підприємство «ЕККО» повідомило Комітет, що дизайн етикеток Води «Поляна Квасова» змінювався.

На підтвердження вказаного ТОВСП «ЕККО» надано копії договорів на виготовлення та поставку поліграфічної продукції - етикеток для води «Поляна Квасова», яку ТОВСП «ЕККО» здійснювало на замовлення ПП Фірма «Глобус» протягом 2012 - 2016 років та на додаток до вказаних документів надало фотокопії макетів етикеток для Води «Поляна Квасова».

Отже, Комітет дійшов висновку, що Листом 1 ПП Фірма «Глобус» надало Комітету недостовірну інформацію.

Щодо Вимоги 2, то здійснений Комітетом аналіз інформації, наданої ПП Фірма «Глобус» Листом 2 у відповідь на Вимогу 2 свідчить про те, що позивачем не надано відповідей на запитання 2, 11 - 22 Вимоги 2.

Отже, інформацію та документи, які запитуватись у пунктах 2, 11- 22 Вимоги 2 Комітету, надано не в повному обсязі у встановлений державним уповноваженим Комітету строк.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що рішення Антимонопольного комітету України №241-р від 17.05.2018 є незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить суд визнати таке рішення недійсним в частині пунктів 2, 3, 4, 5, 6, 7.

Відповідач проти позову заперечує, вказуючи на те, що в матеріалах справи наведені докази та встановленні факти порушення позивачем законодавства про захист економічної конкуренції, а тому прийняте Рішення відповідає вимогам чинного законодавства.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 59 Закону України “Про захист економічної конкуренції” визначено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Позивач, зокрема, зазначає, що в процесі розгляду справ, які розглядались з 2016 по 2018 роки до ППФ «Глобус» не доводилися доручення голів Комітету та територіального відділення, що прийняли, яким спеціалістам доручено збір доказів у справах із заявником.

Суд зазначає, що такі твердження стосуються розгляду справи Комітетом за ознаками порушення ПП Фірма «Глобус» законодавства про захист від недобросовісної конкуренції.

При цьому, в рамках даної судової справи позивач оскаржує рішення Комітету яким визнано, що позивач вчинив порушення передбачені Законом України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді подання Комітету на вимогу державного уповноваженого від 21.10.2016 № 127-26/09-11279 недостовірної інформації, пунктом 14 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді подання інформації в неповному обсязі Комітету на вимогу державного уповноваженого Комітету від 16.03.2017 № 127-26/09-2882 у встановлений ним строк, та передбачене пунктом 15 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді подання Комітету на вимогу державного уповноваженого від 16.03.2017 № 127-26/09-2882 недостовірної інформації.

Поряд з цим, суд погоджується з відповідачем, що Комітет не зобов’язаний повідомляти про співробітників які здійснюють збір доказів, та інші процедурні дії в рамках розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Позивач також зазначає, що запитувана Комітетом інформація щодо партнерів немає нічого спільного з питанням схожості етикеток мінеральної води.

Разом з тим, суд зазначає, що позивач не наділений правом визначати доцільність інформації яку вимагають органи Комітету.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» державний уповноважений Комітету має право при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Статтею 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» передбачено, що суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов'язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції та про державну допомогу суб'єктам господарювання.

Отже, вимога Комітету для суб’єктів господарювання є обов’язковою, ненадання інформації на яку є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, незалежно від суб’єктивного ставлення позивача щодо доцільності такої інформації для розгляду справи Комітетом.

Разом з цим, за змістом статті 35 Закону України «Про захист економічної конкуренції» саме на Комітет покладено обов’язок щодо здійснення збору та аналізу доказів необхідних для винесення рішення у справі.

При цьому, частиною четвертою статті 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» встановлено, що здійснення іншими органами державної влади повноважень Антимонопольного комітету України, передбачених пунктами 1 - 4 і 11 частини першої, пунктами 1, 2 і 4 частини другої, пунктами 11 - 13, 15 і 16 частини третьої цієї статті, не допускається.

Системний аналіз вищевказаних норм свідчить про виключність повноважень Комітету, зокрема, в частині визначення обсягу інформації, необхідної для розгляду справи.

Також позивач стверджує, що в самому рішенні Комітету від 17.05.2018 № 241-р докази надання інформації в неповному обсязі є декларативними.

Як встановлено судом, у зв’язку з необхідністю встановлення фактичних обставин, викладених у Заяві, на підставі вимог статей 7, 16, 22 і 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» на адресу ПП Фіма «Глобус» надіслано Вимогу 1, у якій позивачу було запропоновано надати Комітету інформацію та належним чином засвідчені копії документів відповідно до пунктів Вимоги 1 протягом 14 календарних днів з дня отримання Вимоги 1.

Разом з тим, як зазначав Комітет, позивачем було подано інформацію на Вимогу 1 в неповному обсязі. Так, у пункті 8 Вимоги 1 Комітет просив ПП Фірма «Глобус» вказати, яким чином та в яких торговельних мережах (вказати назви, ідентифікаційні коди юридичних осіб, фактичні та юридичні адреси) здійснюється реалізація Води «Поляна Квасова». Надати підтверджувальні документи (договори з усіма додатками, що є невід’ємними частинами цих договорів, додатковими угодами, змінами та доповненнями тощо, накладні (2-3 щодо кожної продукції кожного року тощо).

У відповідь на зазначене питання Комітету ПП Фірма «Глобус» повідомило Комітет, що реалізація Води «Поляна Квасова» здійснюється на території України згідно з договорами. На підтвердження вищевказаного ПП Фірма «Глобус» надало копію договору поставки від 01.09.2015 № 014, укладеного між ПП Фірма «Глобус» та ФОП Грощенко Н.В.

У той же час, як зазначено у Рішенні, у Комітеті наявна інформація про те, що ПП Фірма «Глобус» здійснювало реалізацію Води «Поляна Квасова» суб’єктам господарювання протягом 2012 - 2017 років. Отже, позивачем не було надано інформації щодо всіх контрагентів через яких здійснюється реалізація Води «Поляна Квасова».

У пункті 10 Вимоги 1 Комітет просив ПП Фірма «Глобус» надати обсяги виробництва та реалізації в Україні Води «Поляна Квасова» (усіх її видів у разі наявності) помісячно в натуральних та вартісних показниках за весь період її реалізації, всіх об’ємів, та надати відповідь за зразком, окремо щодо обсягів виробництва кожного року.

У відповідь на зазначене вище питання ПП «Фірма «Глобус» надало загальні обсяги виробництва та реалізації Води «Поляна Квасова» виключно за 2015 рік. Разом з цим, як зазначено у Рішенні, наявна у Комітету інформація свідчить, що позивач здійснював виробництво та реалізації Води «Поляна Квасова» протягом 2012-2016 року та продовжувало також протягом 2017.

Крім того, ПП Фірмою «Глобус» не надано відповіді на пункт 13 Вимоги 1: чи мають елементи, розміщені на етикетках Води «Поляна Квасова», правовий захист в Україні?

Щодо висновків Комітету, що позивачем надано недостовірну інформації на Вимогу 1, суд зазначає наступне.

У пункті 14 Вимоги 1 позивачу потрібно було надати відповідь на питання щодо того, чи змінювався дизайн Води «Поляна Квасова» за весь час реалізації в Україні.

Листом 1 Відповідач повідомив, що дизайн етикетки Води «Поляна Квасова» за час реалізації не змінювався.

Проте, відповідно до інформації, наданої Закарпатським обласним територіальним відділенням Комітету (даті - Відділення) листом від 10.05.2017 №04-17/420, ПП Фірма «Глобус» здійснювало зміну дизайну етикетки Води «Поляна Квасова» у зв’язку з тим, що Відділенням 15.12.2015 було надано позивачу рекомендації №03.1-20/77 щодо припинення дій, які містять ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції (фотокопія 2 у Рішенні).

У Рішенні зазначено, що листом від 04.12.2015 №96 ПП Фірма «Глобус» повідомило Відділення про те, що Воду «Поляна Квасова» з етикеткою, зображеною на фотокопії 2, було випущено в обсязі 4000 тис. пляшок, але дізнавшись про те, що розміщення зазначеної інформації може містити ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, випущену продукцію із зазначеною етикеткою було зупинено та переоформлено, вказані етикетки більше не використовуються.

Крім того, як зазначав Комітет, листом від 01.02.2017 № 04102 Товариство з обмеженою відповідальністю спеціалізоване підприємство «ЕККО» повідомило Комітет, що дизайн етикеток Води «Поляна Квасова» змінювався та надало копії договорів на виготовлення та поставку поліграфічної продукції - етикеток для води «Поляна Квасова», яку ТОВСП «ЕККО» здійснювало на замовлення ПП Фірма «Глобус» протягом 2012 - 2016 років та на додаток до вказаних документів надало фотокопії макетів етикеток для Води «Поляна Квасова».

Таким чином, суд вважає обґрунтованими викладені у Рішенні висновки Комітету, що позивачем було надано недостовірну інформацію.

Щодо Вимоги 2, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, за ознаками вчинення ПП Фірма «Глобус» порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, передбаченого статтею 4 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», вигляді неправомірного використання оформлення етикетки товарів, інших позначень без дозволу (згоди) суб'єкта господарювання, який раніше почав використовувати їх або схожі на них позначення у господарській діяльності, що може призвести до змішування з діяльністю цього суб’єкта господарювання, у Комітеті розглядалися справа № 127-26.4/285-16 (Справа 1) та заява від 24.02.2017 № 272 щодо порушення ПП Фірма «Глобус» законодавства про захист від недобросовісної конкуренції під час виробництва та реалізації мінеральної природної лікувально-столової гідро карбонатної натрієвої борної фасованої сильногазованої Води «Лужанська-15».

З метою встановлення обставин Справи 1 та заяви від 24.02.2017 № 272 на адресу ПП Фірма «Глобус» було направлено Вимогу 2.

У Вимозі 2 зазначалося, що відповідно до пунктів 13, 14 і 15 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» дії з неподання інформації у встановлені строки, подання інформації у неповному обсязі у встановлені строки, подання недостовірної інформації Комітету визнаються порушенням законодавства про захист економічної конкуренції і тягнуть за собою відповідальність, встановлену статтею 52 цього Закону.

ПП Фірмі «Глобус» у Вимозі 2 було запропоновано надати Комітету інформацію та належним чином засвідчені копії документів відповідно до пунктів Вимоги 2 протягом 20 календарних днів з дня отримання Вимоги 2.

Здійснений Комітетом аналіз інформації, наданої ПП Фірма «Глобус» Листом 2 у відповідь на Вимогу 2 свідчить про те, що позивачем не надано відповідей на запитання 2, 11 - 22 Вимоги 2.

Отже, інформацію та документи, які запитуватись у пунктах 2, 11- 22 Вимоги 2 Комітету, надано не в повному обсязі у встановлений державним уповноваженим Комітету строк.

Суд звертає увагу, що позивач у відповіді Комітету на Вимогу 2 (Лист 2), зокрема, вказано, що запитання 11- 22 Вимоги 2 не стосуються справи, що розглядається.

Так, оскільки позивач не наділений правом визначати доцільність інформації яку вимагають органи Комітету, останній дійшов обґрунтованих висновків щодо подання позивачем інформації в неповному обсязі на Вимогу 2.

Наведені висновки Комітету щодо Вимоги 1 та Вимоги 2 не були спростовані позивачем, доводи позивача зводяться до процедурних порушень тощо.

Також позивач зазначав про відсутність переконливих аргументів накладення Комітетом максимальних штрафних санкцій на мале підприємство.

Відповідно до частини другої статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за порушення, передбачені пунктами 9, 13 - 18 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Розмір штрафу який накладається Комітетом встановлений законодавством у відповідному відсотку від доходу суб’єкта господарювання та жодним чином не пов’язаний з належністю суб’єкта господарювання до певної групи (великі, малі та середні підприємства).

У Рішенні зазначено, що за інформацією Державної фіскальної служби України, сума доходу за податковий (звітний) період ПП Фірма «Глобус» за 2017 рік становить 7 512 400 грн.

Під час визначення розміру штрафу враховано, що інформації на Вимогу 1 та Вимогу 2 в повному обсязі ПП Фірма «Глобус» не надано.

Таким чином, під час визначення розміру штрафу Комітетом не було перевищено його максимально допустимий розмір.

Щодо тверджень позивача, що ним було направлено Комітету лист за № 064 в якому зроблено прохання провести повторне засідання Комітету або колегії з присутністю позивача, суд зазначає, що положення Закону України «Про захист економічної конкуренції» та Правил не передбачають такої процесуальної дії Комітету, як проведення повторного засідання після прийняття Комітетом рішення по суті.

Щодо тверджень позивача, що Комітетом проігнороване прохання не накладати на ПП Фірма «Глобус» штрафних санкцій за порушення процесуальних питань, що наведені в рішенні, оскільки справами Закарпатського територіального відділення позивача уже оштрафовано, суд зазначає, що оскаржуваним Рішенням Комітету визнано вчинення порушення, у вигляді подання інформації в неповному обсязі, у вигляді подання недостовірної інформації, відтак, накладання Закарпатським територіальним відділенням Комітету штрафу у іншій справі не є підставою для звільнення від відповідальності ПП «Фірма Глобус» за спірні правопорушення.

Інші доводи позивача не спростовують висновків Комітету, викладених у Рішенні, які вважаються судом обґрунтованими.

Статтею 59 Закону України “Про захист економічної конкуренції” визначено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Перевіривши юридичну оцінку обставин справи Комітету та повноту їх встановлення в оскаржуваному Рішенні, суд дійшов висновку про те, що відповідачем дотримано вимог Закону України "Про захист економічної конкуренції", Правил розгляду справ, які затверджено розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 № 5, у зв’язку з чим всебічно, повно і об’єктивно розглянуто обставини справи, досліджено подані документи, належним чином проаналізовано відносини сторін.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача з огляду на відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 20.12.2018

Суддя                                                                                           Ю.В. Картавцева