ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2018 Справа № 904/5042/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Кеся Н.Б. за участю секретаря судового засідання Хавіної О.С.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВЕЛІА", м.Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАФУДЗ", м.Дніпро

про стягнення 1 643 000,00 грн.

Представники:

Від Позивача: Тимошенко С.А., виписка № б/н від 12.07.2017 р., керівник

Від Відповідача: Сумський С.М., довіреність № 94/18 від 21.11.2018 р., представник

СУД ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "АВЕЛІА" (далі-Позивач) 08.11.2018р. звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАФУДЗ" (далі-Відповідач), в якому просить суд стягнути з Відповідача на свою користь суму боргу у розмірі 1643000,00 грн. та судові витрати покласти на Відповідача.

Позивач обґрунтовує свої вимоги наявністю невиконаних Відповідачем грошових зобов'язань за договором позики №05/10-1з від 05.10.17р. щодо своєчасного повернення грошових коштів.

2. Процесуальні питання, вирішені судом

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2018 закрито підготовче провадження та ухвалено розглядати справу по суті в цей же день.

В судовому засіданні 11.12.18р. проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення в порядку ст. 240 ГПК України.

3. Позиції інших учасників справи

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позов (арк.с. 28), в якому вказує про те, що у Відповідача відсутнє зобов'язання з повернення грошових коштів, оскільки Позивачем не виконано усіх своїх обов'язків за договором позики, а саме не зазначено порядок повернення грошових коштів.

4. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи по суті

05.10.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АВЕЛІА" (далі-Позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІТАФУДЗ" (далі-Позичальник) укладено договір позики №05/10-1з (далі-Договір), відповідно до умов якого Позикодавець передає Позичальнику у власність грошові кошти, а Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцеві таку ж суму коштів у строк обумовлений договором (п. 1.1 Договору).

Пунктом 1.3 Договору зазначено, що сума позики за Договором була встановлена в розмірі 1643000,00 грн.

Відповідно до п. 2.1 Договору Позичальник зобов'язаний передати Позикодавцеві грошові кошти, рівні сумі позики, зазначеної в п. 1.3 Договору, в строк до 20.01.2018 року, шляхом їх перерахування на поточний рахунок Позикодавця, який зазначений в даному Договорі.

Позичальник зобов'язаний повернути грошові кошти, зазначені в п. 1.3 даного договору, не пізніше 05.10.2018 року (п. 2.2 Договору).

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє протягом одного року, а в частині невиконаних зобов'язань - до їх повного виконання сторонами (п. 5.1 Договору).

Так, на виконання умов Договору Позикодавець перерахував на рахунок Позичальника грошові кошти у розмірі 1643000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №61 від 05.10.2017р., №37 від 09.01.2018р., №40 від 17.01.2018р. та №41 від 18.01.2018р. (арк.с. 11-14).

В порушення пунктів 2.1, 2.2 вищевказаного Договору Відповідач свої зобов'язання по поверненню отриманої позики не виконав.

Заборгованість Відповідача на момент вирішення спору складає 1643000,00 грн.

Під час розгляду справи Відповідач доказів погашення заборгованості не надав.

5. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмов від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України ).

Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 613 ЦК України передбачено, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

На підставі викладених норм права, у справі, що розглядається, необхідно встановити факт прострочення за договором з боку Відповідача.

5. Висновки господарського суду за результатами вирішення спору

Оскільки матеріалами справи доводиться факт прострочення за договором з боку Відповідача, позовні вимоги про примусове виконання зобов'язання в натурі підлягають задоволенню.

Заперечення Відповідача про відсутність у договорі порядку виконання грошового зобов'язання, як це встановлено ст. 1049 ЦК України, судом відхилюється, оскільки у праві не вбачається неможливість виконання Відповідачем своїх зобов'язань за договором. Які саме обставини перешкоджали йому виконати умови договору, Відповідач не навів.

За результатами вирішення спору судові витрати щодо судового збору покладаються на Відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АВЕЛІА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАФУДЗ" про стягнення 1643000,00 грн. задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАФУДЗ" (49000, м.Дніпро, вул.Калинова, 43, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВЕЛІА" (49054, м.Дніпро, проспект Олександра Поля, буд. 72, ) суму боргу у розмірі 1643000,00 (один мільйон шістсот сорок три тисячі 00 коп.) грн. та 24645,00 (двадцять чотири тисячі шістсот сорок п'ять грн. 00 коп.) грн. судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у строки та порядку, встановлені ст.241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено в двадцятиденний строк з дня складення повного судового рішення до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 17.12.2018

Суддя Н.Б. Кеся