ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року Справа № 915/1080/17
м. Одеса, проспект Шевченка, 29

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: М.А. Мишкіної

суддів: О.Ю. Аленіна, Л.В. Поліщук

секретар судового засідання Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи:

від ТОВ Фінансова компанія «Європейське бюро реструктуризації» - не з'явився;

від ТОВ «ФРАМ КО» - не з'явився;

від ФОП Петлюк О.П. - не з'явився

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Петлюк Ольги Петрівни

на рішення господарського суду Миколаївської області від 12 грудня 2017 року

по справі №915/1080/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейське бюро реструктуризації»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «ФРАМ КО»

до Фізичної особи-підприємця Петлюк Ольги Петрівни

про стягнення 92625,28 грн.

суддя суду першої інстанції: Смородінова О.Г.,

час і місце ухвалення рішення: 12.12.2017р., 10:00 год., м. Миколаїв, господарський суд Миколаївської області, зала судових засідань №1,

повний текст рішення складений 18.12.2017р.

Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

встановив:

17.10.2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейське бюро реструктуризації" (далі ТОВ «ФК «Європейське бюро реструктуризації», позивач) звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Петлюк Ольги Петрівни (ФОП - Петлюк О.П., відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «ФРАМ КО» (ТОВ «Фрам Ко»), про стягнення заборгованості у розмірі 92625,28 грн., яка виникла у зв'язку з невиконанням відповідачем грошових зобов'язань перед позивачем за договором поставки товару.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24.11.2014р. між ТОВ «Фрам Ко» та ФОП - Петлюк О.П. укладено Договір поставки товару №1571. На виконання умов вказаного Договору ТОВ «Фрам Ко» за період з 02.02.2017р. по 28.02.2017р. було поставлено на адресу відповідача товар (медичні вироби) на суму 92 625,28 грн., що підтверджується товарно-транспортними накладними, проте відповідачем в порушення договірних умов не було здійснено оплати вартості поставленого товару. 16.05.2017р. між ТОВ «ФК «Європейське бюро реструктуризації» та ТОВ «Фрам Ко» укладено Договір надання послуг факторингу №Ф160517/31, за умовами якого ТОВ «ФК «Європейське бюро реструктуризації» зобов'язується передати ТОВ «Фрам Ко» грошові кошти в сумі 92 625,28 грн. за плату, а ТОВ «Фрам Ко» зобов'язується відступити ТОВ «ФК «Європейське бюро реструктуризації» своє право грошової вимоги за Договором поставки товару №1571 від 24.11.2014р. до ФОП - Петлюк О.П. в розмірі 92 625,28 грн.

10.11.2017р. відповідач надав суду відзив на позов, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що на момент звернення до суду у відповідача не існує заборгованості по договору поставки, позивач не довів існування такої заборгованості і не надав належних доказів існування такої заборгованості, зокрема видаткових накладних. Зокрема відповідач зазначає, що з серпня 2015 року по 16.01.2016р. кошти за товар передавалися водіям-експедиторам ТОВ «Фрам Ко» ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що не суперечило умовам Договору поставки (п.4.2 Договору) та позивачем не доведено, що згідно журналу обліку отримання готівки за медикаменти водіями-експедиторами від фізичної особи-підприємця такі кошти не зараховувалися до каси підприємства.

20.11.2017р., 23.11.2017р., 30.11.2017р. ТОВ «Фрам Ко» в письмових поясненнях зазначив, що позов ТОВ "ФК "ЄБР" підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки наявними в справі доказами, зокрема, копією договору поставки, реєстром податкових накладних та копіями товарно-транспортних накладних, які підписані в двосторонньому порядку, скріплені печаткою ТОВ "ФРАМ КО" та штампом відповідача, підтверджується поставка товару, факт якої відповідач не спростовує. Також ТОВ «Фрам Ко» вважає правомірним укладення договору надання послуг факторингу та передачу права грошової вимоги за договором поставки товару №1571 від 24.11.2014р. до відповідача в розмірі 92625,28 грн. Оплати, на які посилається відповідач у відзиві, були враховані ТОВ "ФРАМ КО" як заборгованість за попередні періоди (січень-лютий 2017 року), а заявлений до стягнення борг у розмірі 92625,28 грн., що був переданий позивачу по дійсному договору факторингу, у відповідача виник в лютому 2017 року.

08.12.2017р. позивач в письмових поясненнях зазначив, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки станом на момент передачі права вимоги оплати, вказані відповідачем, були враховані ТОВ "ФРАМ КО" як заборгованість за попередні періоди (січень-лютий 2017 року), а заявлений до стягнення борг у розмірі 92625,28 грн., що був переданий позивачу по дійсному договору факторингу, у відповідача виник в лютому 2017 року. Посилання відповідача на те, що ТТН не є належним документом на підтвердження поставки товару, спростовуються самим фактом прийняття товару саме за такими документами відповідачем, здійснення сплат за товар (довідка з АТ «ОТП Банк» від 13.10.2017р.).

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 12.12.2017р. (суддя Смородінова О.Г.) позовні вимоги задоволено в повному обсязі; стягнуто з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 92625,28 грн. та 1600,00 грн. судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про їх обґрунтованість та правомірність, оскільки відповідачем не спростовано факт наявності заборгованості за Договором поставки товару №1571 від 24.11.2014р. в розмірі 92 625,28 грн., право стягнення яких у позивача з'явилось внаслідок укладення з ТОВ «ФРАМ КО» Договору надання послуги факторингу №Ф160517/31 від 16.05.2017р. Також в матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтверджували факт повної оплати або неможливості виконання цього зобов'язання з поважних причин.

Не погодившись з вищезазначеним судовим рішенням, Фізична особа-підприємець Петлюк Ольга Петрівна звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Миколаївської області від 12 грудня 2017 року по справі № 915/1080/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник посилається на те, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про наявність заборгованості за Договором поставки товару №1571 від 24.11.2014р. в сумі 92 625,28 грн. на підставі несплачених товарно-транспортних накладних за період з 02.02.2017р. по 28.02.2017 р., оскільки за вказаними товарно-транспортними накладними скаржником проведено оплату і на підтвердження цього надано відповідні виписки банківської установи від 13.10.2017р. та 06.11.2017р. При цьому, суд, посилаючись на п.4.3 Договору поставки, як на підставу зарахування коштів, сплачених відповідачем за товарно-транспортними накладними за період з 02.02.2017р. по 28.02.2017р., не встановив в якому періоді, починаючи з 24.11.2014р. по 16.05.2017р., відповідач не оплатив отриманий товар за товарно-транспортними накладними.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 29.01.2018р. апеляційну скаргу залишено без руху.

Ухвалою суду від 12.02.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Петлюк О.П. на рішення господарського суду Миколаївської області від 12.12.2017р. у справі №915/1080/17; встановлено іншим учасникам справи строк для подання суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу до 22.02.2018р. згідно з нормами ст. 263 ГПК України з наданням з відзивом доказів його направлення іншим учасникам справи.

Ухвалою суду від 27.02.2018р. справу призначено до розгляду на 13.03.2018р.

13.03.2018р. до суду апеляційної інстанції надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, в якому він просив залишити оскаржене рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, як необґрунтовану.

30.03.2018р. до Одеського апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ТОВ «ФРАМ КО», в якому третя особа просить суд залишити оскаржене рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою суду від 13.03.2018р. відкладено розгляд справи на 27.03.2018р.

Ухвалою суду від 27.03.2018р. прийнято до провадження вказану справу у новому складі суду та призначено її до розгляду на 11.04.2018р.

30.03.2018р. 3-я особа надала суду письмові пояснення, в яких просила рішення залишити без змін.

Ухвалою суду від 11.04.2018р. прийнято до провадження зазначену апеляційну скаргу у зміненому складі суддів.

Ухвалою суду від 11.04.2018р. відкладено розгляд скарги на 25.04.2018р.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 25.04.2018р. призначено у справі судову економічну експертизу, проведення якої доручено Миколаївському відділенню Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України; апеляційне провадження у справі зупинено до закінчення проведення судової експертизи та/або повернення матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

31.10.2018р. матеріали справи №915/1080/17 надійшли до Одеського апеляційного господарського суду з експертної установи разом з висновком експерта №18-527/528 від 25.09.2018р.

Указом Президента України №454/2017 від 29.12.2017р. «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» ліквідовано Одеський апеляційний господарський суд та утворено Південно-західний апеляційний господарський суд.

Згідно з ч.6 ст. 147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018р. в газеті «Голос України» опубліковано повідомлення про початок роботи Південного-західного апеляційного господарського суду.

Відповідно до ч.5 ст. 31 ГПК України у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

На виконання положень абз.2 ч.6 ст. 147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», ч.5 ст. 31 ГПК України, матеріали справи №915/1080/17 передані до Південно-західного апеляційного господарського суду.

31.10.2018р. апеляційна скарга зареєстрована відповідальним працівником відділу документообігу (канцелярії) Південно-західного апеляційного господарського суду (вх. №713/18).

У відповідності до вимог ч.1 ст. 32 ГПК України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом від 11.10.2018р., для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді М.А. Мишкіної, суддів: О.Ю. Аленіна, Л.В. Поліщук.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.11.2018р. прийнято справу до провадження колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у новому складі; провадження у справі поновлено; ухвалено розгляд справи розпочати спочатку; роз'яснено учасникам справи їх право в строк до 14.11.2018р. подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до ст. 170 ГПК України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи; призначено справу до розгляду на 19.11.2018р. у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.11.2018р. відкладено розгляд справи на 18.12.2018р.

У судове засідання 18.12.2018р. представники сторін не з'явилися і судова колегія, враховуючи те, що явка учасників процесу не визнавалася обов'язковою, ухвалила розглянути скаргу за відсутністю представників сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет надання їм попередньою судовою інстанцією належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм матеріального та процесуального права, згідно з вимогами ст. 269 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, не оспорюється учасниками справи та встановлено судом першої інстанції 24.11.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФРАМ КО" (постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Петлюк Ольгою Петрівною (покупець) був укладений договір поставки товару №1571, згідно з п.1.1 якого постачальник зобов'язався передавати у власність покупця лікарські засоби, вироби медичного призначення (медичні вироби) та інше (товар), а покупець зобов'язався приймати товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного договору.

Згідно з п.1.2 договору загальна кількість товару, що має бути поставлений, часткове співвідношення (асортимент, номенклатура), ціна товару встановлюється сторонами в видаткових накладних. Видаткові накладні є специфікаціями, та складають невід'ємну частину цього договору. Постачання товару здійснюється партіями. Партією товару є товар, наведений в одній видатковій накладній.

Відповідно до п.1.3 договору загальна сума договору визначається фактичною сумарною вартістю товару, що був поставлений згідно цього договору за весь строк його дії.

Згідно з п.2.1 поставка товару здійснюється шляхом доставки за адресою, вказаною покупцем або на умовах самовивозу.

Згідно з п.2.4 отримання товару здійснюється уповноваженою на це особою покупця. Повноваження особи на отримання товару підтверджується довіреністю.

Відповідно до п.3.2 договору приймання товару за кількістю та якістю здійснюється покупцем відповідно до «Інструкції по порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по кількості» № П-6 від 15.06.1965р. та «Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по якості № П-7 від 25.04.1966р.

Відповідно до п.4.1 строк оплати товару, сума кожної поставки, вказуються у накладних.

Відповідно до п.4.2 договору розрахунки за товар здійснюються в безготівковій або готівковій формі, відповідно до законодавства.

Згідно з п.4.3 суми оплати за товар, які постачальник отримує від покупця, зараховуються постачальником в рахунок оплати по накладним, які неоплачені, та строк оплати яких настав.

Згідно з п.5.1 договору постачальник зобов'язується постачати товар у відповідності з вимогами законодавства, в кількості та асортименті, згідно замовленням покупця.

Згідно з п.5.2 покупець зобов'язаний прийняти, а також оплатити товар у строк вказаний у накладних.

Відповідно до п.8.1 договору він набирає сили з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2014 року з подальшою пролонгацією на наступний рік у разі відсутності бажання сторін його розірвати.

16.05.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейське бюро реструктуризації", як фактором, та ТОВ "ФРАМ КО", як клієнтом, був укладений договір надання послуги факторингу № Ф160517/31 (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 30.07.2017р.), згідно з предметом якого фактор зобов'язується передати грошові кошти в сумі 92625,28 грн. (кошти) у розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги за договором поставки товару №1571 від 24.11.2014р. до Фізичної особи-підприємця Петлюк Ольги Петрівни (боржник) у розмірі 92625,28 грн.

Згідно з п.2.1 договору детальна інформація про вимогу, строк та порядок відступлення вимоги, строки та умови проведення відповідних розрахунків між клієнтом і фактором визначені у додатку № 1 та додатку № 2 до цього договору.

Відповідно до п.п.6.1,6.2 цього договору він вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення його печатками сторін (у разі наявності). Строк цього договору складає 1 рік та починає свій перебіг з моменту, визначеного п.6.1 цього договору, та закінчується 16.05.2018р.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч.1 ст. 662 та ст. 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.

Відповідно до ст.ст. 525,526,629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.5 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт; клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності; фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Згідно зі ст.ст. 4,5,7 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фактор на момент укладення договору факторингу повинен мати статус фінансової установи та отримати дозвіл на надання фінансової послуги факторингу.

Відповідно до ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов'язань або відповідальності перед боржником, у зв'язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

Згідно з ч.1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Згідно зі ст.ст. 512,513 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідності до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно з ч.2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Відповідно до абз.3 п.1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України 15.12.2004р. №637 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005р. за №40/10320, готівка (готівкові кошти) - грошові знаки національної валюти України - банкноти і монети, у тому числі розмінні, обігові, пам'ятні монети, які є дійсними платіжними засобами.

Згідно з абз.5 п.1.2 Положення № 637 готівкові розрахунки - платежі готівкою підприємств (підприємців) та фізичних осіб за реалізовану продукцію (товари, виконані роботи, надані послуги), а також за операціями, які безпосередньо не пов'язані з реалізацією продукції (товарів, робіт, послуг) та іншого майна.

Відповідно до абз.7 п.1.2 Положення № 637 журнал реєстрації прибуткових і видаткових касових документів - документ, що застосовується для реєстрації прибуткових та видаткових касових ордерів та інших касових документів.

Як вірно вбачив з матеріалів справи місцевий господарський суд, на виконання умов договору поставки товару № 1571 від 24.11.2014р., ТОВ "ФРАМ КО" поставило протягом періоду з 02 лютого 2017 року по 28 лютого 2017 року відповідачу товар (медикаменти та медичні вироби) на загальну суму 94534,69 грн., що підтверджується наступними товарно-транспортними накладними: № 44314/1 від 02.02.2017р. (замовлення ДФЗМ0044314/1) на суму 7574,64 грн., № 47279/1 від 03.02.2017р. (замовлення ДФЗМ0047279/1) на суму 5176,83 грн., № 47280/1 від 03.02.2017р. (замовлення ДФЗМ0047280/1) на суму 352,52 грн., № 48685/1 від 04.02.2017р. (замовлення ДФЗМ0048685/1) на суму 770,99 грн., № 48684/1 від 04.02.2017р. (замовлення ДФЗМ0048684/1) на суму 7212,28 грн., № 50249/1 від 07.02.2017р. (замовлення ДФЗМ0050249/1) на суму 5152,93 грн., № 50250/1 від 07.02.2017р. (замовлення ДФЗМ0050250/1) на суму 547,66 грн., № 53462/1 від 08.02.2017р. (замовлення ДФЗМ0053462/1) на суму 4949,79 грн., № 53463/1 від 08.02.2017р. (замовлення ДФЗМ0053463/1) на суму 376,00 грн., № 56002/1 від 09.02.2017р. (замовлення ДФЗМ0056002/1) на суму 793,10 грн., № 56001/1 від 09.02.2017р. (замовлення ДФЗМ0056001/1) на суму 5046,75 грн., № 57701/1 від 10.02.2017р. (замовлення ДФЗМ0057701/1) на суму 3861,06 грн., № 57702/1 від 10.02.2017р. (замовлення ДФЗМ0057702/1) на суму 237,82 грн., № 59469/1 від 11.02.2017р. (замовлення ДФЗМ0059469/1) на суму 5130,23 грн., № 59470/1 від 11.02.2017р. (замовлення ДФЗМ0059470/1) на суму 588,61 грн., № 61498/1 від 14.02.2017р. (замовлення ДФЗМ0061498/1) на суму 490,91 грн., № 61497/1 від 14.02.2017р. (замовлення ДФЗМ0061497/1) на суму 4604,05 грн., № 65319/1 від 15.02.2017р. (замовлення ДФЗМ0065319/1) на суму 161,63 грн., № 65318/1 від 15.02.2017р. (замовлення ДФЗМ0065318/1) на суму 3357,48 грн., № 67558/1 від 16.02.2017р. (замовлення ДФЗМ0067558/1) на суму 2469,88 грн., № 67559/1 від 16.02.2017р. (замовлення ДФЗМ0067559/1) на суму 125,21 грн., № 68943/1 від 17.02.2017р. (замовлення ДФЗМ0068943/1) на суму 369,89 грн., № 68942/1 від 17.02.2017р. (замовлення ДФЗМ0068942/1) на суму 6009,54 грн., № 71110/1 від 18.02.2017р. (замовлення ДФЗМ0071110/1) на суму 3980,14 грн., № 71131/1 від 18.02.2017р. (замовлення ДФЗМ0071131/1) на суму 439,52 грн., № 73515/1 від 21.02.2017р. (замовлення ДФЗМ0073515/1) на суму 3560,09 грн., № 73556/1 від 21.02.2017р. (замовлення ДФЗМ0073556/1) на суму 647,56 грн., № 76279/1 від 22.02.2017р. (замовлення ДФЗМ0076279/1) на суму 1023,58 грн., № 76278/1 від 22.02.2017р. (замовлення ДФЗМ0076278/1) на суму 2627,52 грн., № 78391/1 від 23.02.2017р. (замовлення ДФЗМ0078391/1) на суму 2685,63 грн., № 78392/1 від 23.02.2017р. (замовлення ДФЗМ0078392/1) на суму 122,41 грн., № 80531/1 від 24.02.2017р. (замовлення ДФЗМ0080531/1) на суму 602,86 грн., № 80290/1 від 24.02.2017р. (замовлення ДФЗМ0080290/1) на суму 6533,39 грн., № 85236/1 від 28.02.2017р. (замовлення ДФЗМ0085236/1) на суму 6401,39 грн., № 85237/1 від 28.02.2017р. (замовлення ДФЗМ0085237/1) на суму 550,80 грн. (всього 35 ТТН).

В зазначених вище товарно-транспортних накладних також визначено і строк їх оплати: 7 днів з моменту одержання товару.

Враховуючи наведене, судова колегія повністю погоджується з висновком місцевого суду щодо того, що не може бути прийнято до уваги твердження відповідача з приводу того, що у справі не міститься належних і допустимих доказів поставки товару у відповідності до умов договору, оскільки поставлений товар було прийнято відповідачем без зауважень і заперечень щодо кількості та якості, про що свідчать підписи та відтиски печатки ФОП - Петлюк О.П. на вищезазначених ТТН.

Судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги доводи відповідача щодо того, що позивачем не додано до справи видаткових накладних, що є специфікаціями до договору та складають його невід'ємну частину, а саме лише вони підтверджують здійснення господарської операції, позаяк підтвердженим ТТН є факт перевезення товару самим постачальником ТОВ «Фрам КО» та прийняття цього товару відповідачем (покупцем).

При цьому за своїми реквізитами та змістом наявні у матеріалах справи товарно-транспортні накладні містять усі ознаки первинних бухгалтерських документів у розумінні норми ч.2 ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», поєднують дані щодо здійснення перевезення товару та усі відомості про зміст та обсяг здійснених господарських операцій, що вимагаються за законом, отже вірно оцінені судом першої інстанції як належні, допустимі докази поставки товару ФОП Петлюк О.П.

Місцевий суд правомірно виходив з того, що здійснення господарської операції по поставці товару без оформлення довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей не суперечить вимогам законодавства, оскільки з 01.01.2015р. скасовано обов'язкове використання довіреностей на отримання товару згідно наказу Міністерства Фінансів України № 987 від 30.09.2014р.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що наявні в матеріалах справи товарно-транспортні накладні є належними доказами, які свідчать про здійснення третьою особою та відповідачем господарських операцій з поставки товару, а отже прийняття відповідачем товару без зауважень щодо кількості та якості є підставою виникнення у останнього зобов'язання оплатити такий товар.

З матеріалів справи вбачається, що у спірний період з 02 по 28 лютого 2017 року ТОВ "ФРАМ КО" було поставлено ФОП - Петлюк О.П. товар на загальну суму 94534,69 грн.

За даними як позивача, так і третьої особи, відповідачем було частково погашено заборгованість за поставлений в лютому 2017 року товар на суму 1909,41 грн.

Відповідачем, в свою чергу, надані банківські виписки, які свідчать про часткову оплату останнім на користь постачальника за спірний період суми (призначення платежів - за медикаменти) в загальному розмірі 97332,43 грн. наступними платежами: 14.02.2017р. за платіжним документом № 525 - 50568,95 грн.; 22.02.2017р. за платіжним документом № 532 - 22008,25 грн.; 02.03.2017р. за платіжним документом № 537 - 24755,23 грн.

Вказані відповідачем оплати були враховані ТОВ "ФРАМ КО" на момент передачі ТОВ "ФК "ЄБР" права вимоги до ФОП - Петлюк О.П., що відображено в довідках АТ «ОТП Банк» за вих. №70-1-1/3038 від 06.11.2017р. та за вих. №70-1-1/2848 від 13.10.2017р., актах звірки взаєморозрахунків за період з 24.11.2014р. по 16.05.2017р.

При цьому, з письмових пояснень як третьої особи, так і з пояснень позивача, слідує, що вищевказані оплати були враховані ТОВ "ФРАМ КО" як заборгованість за попередні періоди (січень-лютий 2017 року) у відповідності до п.4.3 договору № 1571 від 24.11.2014р.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявні в матеріалах справи докази дійсно свідчать про те, що залишок невиконаних грошових зобов'язань ФОП - Петлюк О.П. перед ТОВ "ФРАМ КО" за договором поставки товару № 1571 від 24.11.2014р. становить 92625,28 грн.

При цьому, як вірно встановлено місцевим судом, необґрунтованими є доводи ФОП - Петлюк О.П. з приводу відсутності заборгованості перед ТОВ "ФРАМ КО", у зв'язку з оплатою суми в розмірі 97332,43 грн., яка зазначена в платіжних дорученнях, оскільки, в графі «призначення платежу» вказано: «за медикаменти», а будь-яка інформація з приводу того, що оплата здійснена саме за договором № 1571 від 24.11.2014р. та за накладними в період з 02.02.2017р. по 28.02.2017р. відсутня.

Також, судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято до уваги в якості належного і допустимого доказу надану відповідачем копію журналу розрахунків (готівкою) з ТОВ "ФРАМ КО", у зв'язку з тим, що, по-перше, вона не стосується спірного періоду з 02.02.2017р. по 28.02.2017р., а, по-друге, не містить посилань на реєстрацію будь-яких первинних бухгалтерських документів, які б також були підписані уповноваженими особами постачальника.

Оскільки наявність заборгованості за договором поставки товару № 1571 від 24.11.2014р. в розмірі 92625,28 грн. відповідач не спростував, належні докази, які б підтверджували факт повної оплати відповідачем, як покупцем, поставленого ТОВ "ФРАМ КО" товару в матеріалах справи відсутні, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку щодо неналежного виконання відповідачем умов договору та виникнення заборгованості у розмірі 92625,28 грн.

Право вимоги до ФОП - Петлюк О.П. за договором поставки товару № 1571 від 24.11.2014р. в розмірі 92625,28 грн. було передане від ТОВ "ФРАМ КО" до ТОВ "ФК "ЄБР" на підставі договору надання послуги факторингу № Ф160517/31 від 16.05.2017р.

Відповідності до умов договору сторонами складено, підписано та скріплено печатками додаток № 1 «Перелік вимог» та додаток № 2 «Порядок відступлення вимог».

04.07.2017р. ТОВ "ФК "ЄБР" на адресу ФОП - Петлюк О.П. було надіслано письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги за договором поставки товару № 1571 від 24.11.2014р. із вимогою про сплату боргу в розмірі 92625,28 грн., яке було отримано відповідачем 08.07.2017р.

Але, як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем вищевказана заборгованість погашена не була, у зв'язку з чим позовні вимоги на законних підставах підлягали задоволенню.

При цьому, судова колегія не може погодитися з твердженнями апелянта щодо того, що місцевим судом не встановлено, в якому періоді, починаючи з 24.11.2014р. по 16.05.2017р., відповідач не оплатив отриманий товар за товарно-транспортними накладними, оскільки суд першої інстанції встановив, що несплата вартості товару мала місце за період з 02.02.2017р. по 28.02.2017р., оскільки сплачені у цей період кошти були зараховані за січень-лютий 2017 року (інший період поставки товару).

Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Колегія суддів відхиляє висновок експерта від 25.09.2018р. №18-527/528 судової економічної експертизи як такий, що є суперечливим, неясним та нечітким стосовно конкретних обставин, що мали бути встановлені за допомогою експертизи: наявність (відсутність) заборгованості за товар, поставлений у певний період, та її розмір.

Експертом зроблено висновок про непідтвердженість заборгованості по оплаті за товар, поставлений у період з 02.02.2017р. по 02.03.2017р., виходячи із загальної суми сплачених у цей період коштів (97332,43грн.), без урахування і встановлення того, на які саме поставки відносились перераховані кошти. Поряд із цим, самим експертом вказується, що неможливо встановити, погашення (оплата) яких саме видаткових накладних відбувалось перерахуванням грошових коштів у досліджуваний період.

Таким чином, на думку колегії суддів, даний висновок не може бути покладений в основу судового рішення, як такий, що не є чітким та однозначним.

З огляду на викладене, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак підстави для його зміни або скасування відсутні.

У зв'язку з наведеним, відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284, 286-288 ГПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 12.12.2017р. у справі №915/1080/17 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на ФОП Петлюк Ольгу Петрівну.

Постанова в порядку ст. 282 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст. 284 ГПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення згідно положень ст.ст. 286,287 ГПК України.

Повна постанова складена 26 грудня 2018 року.

Головуючий суддя М.А.Мишкіна

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя Л.В. Поліщук