ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.12.2018

Справа № 910/10012/18

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді ДЖАРТИ В.В., за участі секретаря судового засідання Топіхи І.О., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Вінницяоблпаливо"

до відповідача 1. Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

відповідача 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Селидівська"

про стягнення 19 131,00 грн,

Представники учасників процесу згідно протоколу від 13.12.2018,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У липні 2018 року Приватне акціонерне товариство "Вінницяоблпаливо" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Селидівська" про стягнення пропорційно ступеня їх вини вартості недостачі вантажу в розмірі 19 131,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання договору №060127 від 06.02.2017 про постачання вугільної продукції на адресу позивача від відповідача 2 залізничним транспортом надійшов вантаж. При цьому, 18.04.2018 на станції Оратів Одеської залізниці було складено комерційний акт №450003/65 від 18.04.2018 про нестачу вантажу на 7 000 кг, у зв’язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідачів, як перевізника та вантажовідправника, вартість нестачі вантажу з урахуванням норми природної втрати і граничного розходження визначення маси нетто у розмірі 19 131,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.08.2018 вищевказану позовну заяву було залишено без руху та встановлений строк для усунення недоліків позовної заяви.

15.08.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.08.2018 по справі № 910/10012/18 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі для розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання), відмовлено в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного провадження та з викликом сторін. Встановлено строки для надання суду відзиву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив.

20.09.2018 через відділ автоматизованого документообігу, моніторингу виконання документів (канцелярію) суду відповідачем 1 було подано відзив на позовну заяву та заява про зупинення провадження у справі.

Заперечуючи проти позову, відповідач 1 вказує на те, що відповідно до записів у залізничній накладній № 49251929 завантаження вагону здійснювалося засобами і силами відправника вантажу, ним же самостійно було визначено масу вантажу без участі представників залізниці, а обставини, викладені у комерційному акті свідчать про те, що залізниця прийняла вантаж масою, у стані, у якому він був переданий до перевезення, доставила та видала позивачеві вантаж у схороненому вигляді без ознак його втрати, псування, пошкодження, що виключає відповідальність залізниці. У зв'язку із наведеним просить відмовити у задоволенні позову до відповідача 1.

Клопотання про зупинення провадження мотивоване тим, що Господарським судом Донецької області порушено провадження у справі №905/1684/18 за позовом ПАТ "Укрзалізниця" в особі філії Придніпровська залізниця до ТОВ "Центральна збагачувальна фабрика "Селидівська" про стягнення штрафу в сумі 68382,00 грн за неправильно вказану масу вантажу у залізничній накладній №49251929 у вагоні №65326514, стягнення вартості нестачі вантажу у якому є предметом спору у справі №910/10012/18.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2018 постановлено розгляд справи № 910/10012/18 здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 07.11.2018.

18.10.2018 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про поновлення строку для подачі доказів та додаткові документи, а саме: оригінали накладної №49251929 та комерційного акту №450003/65 від 18.04.2018.

05.11.2018 через канцелярію суду позивачем подано пояснення щодо клопотання відповідача 1 про зупинення провадження у справі, а відповідачем 1 подано клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.11.2018 підготовче судове засідання відкладено на 28.11.2018, вирішення клопотання про зупинення провадження у справі відкладено до встановлення фактичних обставин по справі.

08.11.2018 через канцелярію суду від відповідача 1 надійшло клопотання про долучення додаткових документів та проведення судового засідання, яке було призначено на 07.11.2018, без участі його представника.

За наслідками судового засідання 28.11.2018 судом відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, постановлена ухвала про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті у судовому засіданні на 13.12.2018.

11.12.2018 через канцелярію суду відповідачем 1 подано клопотання про розгляд справи без участі його представника та з урахуванням рішення Господарського суду Донецької області від 25.10.2018 у справі № 905/1684/18, яке набрало законної сили.

У призначене судове засідання 13.12.2018 відповідач 2 свого представника не направив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими поштовими повідомленнями з відмітками про вручення поштового відправлення 04.12.2018.

Згідно приписів частини 1 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (пункт 1 частина 3 стаття 202 ГПК України).

Частиною 2 статті 178 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

З огляду на наведені приписи ГПК України, беручи до уваги відсутність будь-яких повідомлень відповідача 2 про причини його неявки у судове засідання 13.12.2018 та неподання ним відзиву на позов, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача 2 за наявними матеріалами справи.

Відповідно статті 233 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

06.02.2017 між Приватним акціонерним товариством "Вінницяоблпаливо" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "Збагачувач" (постачальник) був укладений договір № 060217пр постачання вугільної продукції, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити, а покупець – прийняти та оплатити згідно з умовами цього договору вугільну продукцію (п. 1.1 договору).

Згідно із п. 2.1 договору поставка продукції на адресу покупця або за його реквізитами здійснюється залізничним транспортом на умовах, зазначених у Специфікаціях (додатках) до цього договору.

Специфікацією на вугільну продукцію від 02.04.2018 (додаток № 26 до договору) встановлено такі умови поставки вугільної продукції марки ДГ 13-100/ДГКОМ (13-100):

1. Умови оплати: 100% попередня оплата;

2. Строк поставки: квітень 2018 року;

3. Умови поставки: FCA – станція вантажовідправника:

а. ТОВ "Донінтервугілля", код 2409, станція: Кривий Торець Донецької залізн., код 491003;

b. ТОВ "ЦЗФ "Селидівська", код 5575, станція: Новгородівка Донецької залізн., код 482201.

Згідно із рахунком-фактурою № 3Б-041401 від 14.04.2018 постачальника вартість вугілля кам'яного марки ДГ 13-100 становить 3000,00 грн без ПДВ.

14.04.2018 зі станції Новогродовка Донецької залізниці на станцію Оратів Одеської залізниці Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦЗФ "Селидівська" (відправник) відвантажило на адресу Оратівського районного паливного складу ПАТ "Вінницяоблпаливо" (вантажоодержувач) за залізничною накладною №49251929 у вагоні №65326514 вантаж вугілля кам`яне, не пойменоване в алфавіті, марки ДГ13-100.

Згідно із відомостями, що містяться у залізничній накладній №49251929 від 14.04.2018 завантаження вагону №65326514 проводилося силами і засобами вантажовідправника, вантаж завантажений навалом, маркований поперечними борознами по усьому вагону, вантаж маркований вапном, маса вантажу, вказана відповідачем 2 у накладній, - 62300 кг.

Під час перевезення на попутній станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, а саме у вагоні №65326514 маса вантажу нетто за провізним документом 62300 кг, натомість фактична маса вантажу нетто становить 55300 кг, що на 7000 кг менше за вказану вантажовідправником, про що складено Акт загальної форми № 484 від 18.04.2018.

За результатами контрольного зважування станцією Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці складений комерційний акт №450003/65/1 від 18.04.2018, відповідно до якого за документом значиться вантаж "Вугілля кам'яне, не поіменоване в алфавіті. Марка ДГ13-100", насипом, вантаж марковано поперечними боронами по всьому вагонк, які нанесені катком, вантаж марковано вапном, вага брутто – не вказана, тара – 22300 кг, вага нетто – 62300 кг. При зважуванні вагону в статичному режимі, з повною зупинкою та розчепленням, на справних вагонних 150тн. електронно-тензометричних вагах ст. Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, заводський №032, що пройшли держповірку 29.12.2017 виявилось: вага брутто складає 77600кг, тара за документом 22300кг, вага нетто 55300 кг, що менше ваги зазначеної в документі на 7000 кг. Навантаження вантажу вище бортів на 20см шапкою, вкатане катком, слабо маркована вапном. Поглиблень немає, маркування не порушено. Вагон без дверей, розвантажувальні люки з обох сторін закриті. Течі вантажу немає. В технічному відношенні вагон справний. При повторному переважуванні вага вагону підтвердилася.

Комерційний акт №450003/65/1 від 18.04.2018 також містить заповнений пункт "Є", який заповнений чорнилом синього кольору та засвідчений штемпелем кінцевої станції Липовець та підписами відповідальних осіб, де зазначено, що під час перевірки вантажу різниці недостачі з цим актом не виявлено.

Посилаючись на те, що нестача вугілля могла виникнути як з вини перевізника, так і вантажовідправника, позивач просить стягнути з відповідача 1 та відповідач 2 пропорційно ступеня їх вини вартість нестачі вантажу з урахуванням норм природної втрати і граничного розходження маси нетто у розмірі 19 131,00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до частини 1 статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довіреній їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Статтею 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі – Статут залізниць), пунктом 1.2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна (залізнична) є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.

Як передбачено статтею 23 Статуту залізниць, відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Згідно із пунктом 5 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644, загальна маса вантажу визначається зважуванням (на вагонних, вантажних, елеваторних та інших вагах) або іншим способом, тип ваг указується в накладній. Маса вантажу визначається відправником. Про спосіб визначення маси вантажу відправник зобов'язаний зазначити в накладній. Ваговимірювальні технічні засоби відправників (одержувачів) мають бути повірені органами Держспоживстандарту та взяті на облік залізницею відповідно до Інструкції про порядок застосування ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті.

Відповідно до пункту 28 Правил приймання вантажів до перевезення, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Як зазначено у залізничній накладній №49251929 від 14.04.2018 завантаження вагону №65326514 проводилося силами і засобами вантажовідправника, вантаж завантажений навалом, маркований поперечними борознами по усьому вагону, вантаж маркований вапном, маса вантажу, вказана вантажовідправником у накладній, - 62300 кг, маса визначена на вагонних вагах (150 т.) ВЄТ-150В15.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених у накладній. Залізниця наділена правом перевіряти правильність цих відомостей, а також перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначається у накладній.

В свою чергу, статтею 110 Статуту залізниць визначено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу залізниці на підставі статті 113 Статуту залізниць несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Відповідно до статті 129 Статуту залізниць обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, що складаються станціями залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Згідно із пунктом 9 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 № 334, у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена не збереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення не збереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини не збереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Пунктом 10 Правил складання актів передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Як свідчать матеріали справи, за результатами контрольного зважування станцією Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці складений комерційний акт №450003/65/1 від 18.04.2018, відповідно до якого при зважуванні вагону в статичному режимі, з повною зупинкою та розчепленням, на справних вагонних 150тн. електронно-тензометричних вагах ст. Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, заводський №032, що пройшли держповірку 29.12.2017 виявилось: вага брутто складає 77600кг, тара за документом 22300кг, вага нетто 55300 кг, що менше ваги зазначеної в документі на 7000 кг. Навантаження вантажу вище бортів на 20см шапкою, вкатане катком, слабо марковано вапном. Поглиблень немає, маркування не порушено. Вагон без дверей, розвантажувальні люки з обох сторін закриті. Течі вантажу немає. У технічному відношенні вагон справний. При повторному переважуванні вага вагону підтвердилася.

Комерційний акт підписаний ДСЗ Клюєв А.С., АРВ Плітченко І.П., Пр-здавальник Рогозіна А.Л.

Вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць та Правилам складання актів, підписаний належними особами (трьома особами працівниками станції), а тому визнається судом належним доказом на підтвердження зазначених у ньому обставин.

Як передбачено пунктом "а" статті 111 Статуту залізниць, залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу зокрема у разі, коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Згідно із вказаним комерційним актом спірний вантаж прибув у завантаженому засобами відправника вагоні, навантаження вантажу вище бортів на 20 см шапкою, вкатане катком, слабо марковано вапном, поглиблень немає, маркування не порушено, вагон без дверей, розвантажувальні люки з обох сторін закриті, течі вантажу відсутні, також вказано, що в технічному відношенні вагон справний.

Враховуючі наведені у комерційному акті обставини, суд дійшов висновку про відсутність ознак втрати вантажу під час перевезення, що виключає відповідальність залізниці.

При цьому, суд враховує, що рішенням Господарського суду Донецької області від 25.10.2018 у справі №905/1684/18 за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Селидівська" стягнуто з останнього суму штрафу в розмірі 68382,00 грн згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України за неправильне зазначення в накладній №49251929 від 14.04.2018 маси вантажу, що перевозився у вагоні №65326514.

Отже, судовим рішенням у справі №905/1684/18 встановлено факт неправильного зазначення маси вантажу відправником в накладній №49251929, стягнення вартості недостачі вантажу за якою є предметом спору у справі № 910/10012/18.

Відповідно до частинпи 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином позовні вимоги до відповідача 1 задоволенню не підлягають.

Щодо вимог про стягнення вартості недостачі вугілля, заявлених до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Селидівська", суд вважає, що вони також не підлягають задоволенню, з огляду на те, що відповідно до статті 110 Статут залізниць відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу несе залізниця, а не вантажовідправник.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи та встановлено судом, різниця у масі вантажу виникла внаслідок неправильного зазначення маси вантажу відправником в накладній.

Відповідно до п. 4.2.2 договору №060217пр постачання вугільної продукції, укладеного між Приватним акціонерним товариством "Вінницяоблпаливо" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "Збагачувач" і на виконання якого здійснювалося спірне перевезення, при невідповідності даних про вагу між відвантажувальними документами і свідченнями споживача (вантажоодержувача) понад норму природного убутку (1%) приймання продукції здійснюється із обов'язковим викликом представників підприємства-виробника в порядку і строки, передбачені "Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю", затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 № П-6.

При цьому, як передбачено п. 4.5 договору, у разі, якщо в результаті приймання продукції за кількістю, здійсненої відповідно до п. 4.2 цього договору, буде виявлено невідповідність даних про фактичну кількість продукції з даними, зазначеними у залізничних накладних, постачальник на підставі документів, що підтверджують факт недовантаження/перевантаження, проводить коригування кількості поставленої продукції. Вищезазначене коригування здійснюється постачальником за підсумками звітного місяця і при цьому:

-          у разі, якщо загальна вартість продукції, що фактично надійшла в звітному місяці виявиться меншою, ніж сума отриманої передоплати, постачальник на вибір покупця зобов'язується повернути суму надмірно сплаченої передоплати або зарахувати її в рахунок в рахунок оплати продукції, що поставляється в наступному звітному періоді;

-          у разі відсутності попередньої оплати, покупець зобов'язаний оплатити вартість фактично поставленої продукції в терміни, зазначені в цьому договорі.

Враховуючи умови договору та зважаючи на те, що вантажовідправник не є постачальником товару за договором, захист прав позивача, пов'язаних із поставкою товару у меншій кількості, ніж зазначена у залізничній накладній, повинен здійснюватися у спосіб, передбачений договором та законом, який визначає правові наслідки порушення умов договору щодо кількості товару.

За таких обставин позовні вимоги до відповідача 2 також не підлягають задоволенню.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа “Серявін проти України”, § 58, рішення від 10.02.2010).

З огляду на відмову у позові повністю судовий збір відповідно до положень статті 129 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись статтями 73-74, 76-80, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Вінницяоблпаливо" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Селидівська" про стягнення 19 131,00 грн – відмовити повністю.

2. Судові витрати, пов'язані з розглядом даної справи, покладаються на Приватне акціонерне товариство "Вінницяоблпаливо".

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 19.12.2018.

СУДДЯ                                                                                            В. В. ДЖАРТИ