ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" грудня 2018 р. Cправа № 902/539/18

Господарський суд Вінницької області у складу судді Матвійчука Василя Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Єпархіального управління Вінницької єпархії Української Автокефальної Православної Церкви (вул. А.Медвідь, буд.2, м. Вінниця, 21036)

до: Вінницько - Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області

(вул. Сагайдачного, буд.91, с. Вінницькі Хутори, Вінницький район, Вінницька область, 23219)

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 організація «ОСОБА_1 громада парафії Покрови Пресвятої Богородиці с. Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької Єпархії Української Православної Церкви Київського патріархату» (вул. Ватутіна, буд. 61, с. Вінницькі Хутори, Вінницький район, Вінницька область, 23219).

про визнання рішень недійсними

за участю секретаря судового засідання Незамай Д.Д.,

представників сторін:

позивача ОСОБА_2 - за довіреністю;

відповідача ОСОБА_3 за довіреністю;

третьої особи: ОСОБА_4 Захарчук, ОСОБА_5 Москальчук;

присутні: ОСОБА_6; ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10;ОСОБА_11

ВСТАНОВИВ:

Єпархіальне управління Вінницької єпархії Української Автокефальної Православної Церкви звернулось до суду з позовом в якому просить:

визнати недійсним з моменту прийняття рішення 15 сесії 07 скликання Вінницько - Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 16.02.2017 № б/н «Про скасування рішення 01 сесії 04 скликання від 11.04.2002 року «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки під будівництво храму Покрови Пресвятої Богородиці Української Автокефальної Православної Церкви» та рішення 06 сесії 04 скликання від 06.05.2003 «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки для релігійних потреб по вул. Ватутіна Українській Автокефальній Православній Церкві Пресвятої Богородиці»;

визнати недійсним з моменту прийняття рішення 15 сесія 07 скликання Вінницько - Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 16.02.2017 № б/н «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для релігійних потреб ОСОБА_1 громаді парафії Покрови Пресвятої Богородиці с. Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької Єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату по вул. Ватутіна».

Ухвалою суду від 03.09.2018 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/539/18 з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 27.09.2018.

Ухвалою суду від 27.09.2018 підготовче засідання відкладено на 23.10.2018.

Ухвалою суду від 23.10.2018 продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів. Підготовче засідання відкладено на 22.11.2018.

В судовому засіданні 22.11.2018, за заявою учасників справи, закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті. З метою реалізації учасниками процесу процесуальних прав оголошено перерву до 14.12.2018. (протокольна ухвала від 22.11.2018)

При розгляді справи 14.12.2018 судом оголошено перерву до 18.12.2018. (протокольна ухвала від 14.12.2018.

На визначену судом дату з'явились представників учасників справи. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представники відповідача та третьої особи висловили свої заперечення проти позову.

У судовому засіданні 18.12.2018 прийнято судове рішення.

Стислий виклад позицій учасників судового процесу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач, в позовній заяві № б/н. від 28.08.2018 посилається на наступне. 16.02.2017 року, 15 сесія 07 скликання Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області прийняла протиправне рішення б/н «Про скасування рішення 01 сесії 04 скликання від 11.04.2002 року «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки під будівництво храму Покрови Пресвятої Богородиці Української Автокефальної Православної Церкви» та рішення 06 сесії 04 скликання від 06.05.2003 «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки для релігійних потреб по вул. Ватутіна Українській Автокефальній Православній Церкві Пресвятої Богородиці», згідно якого скасовано рішення 01 сесії 04 скликання від 11.04.2002 «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки під будівництво храму Покрови Пресвятої Богородиці Української Автокефальної Православної Церкви» та рішення 06 сесії 04 скликання від 06.05.2003 «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки для релігійних потреб по вул. Ватутіна Українській Автокефальній Православній Церкві Пресвятої Богородиці», яким Українській Автокефальній Православній Церкві Пресвятої Богородиці, за рахунок земель запасу Вінницько-Хутірської сільської ради, в межах с. Вінницькі Хутори, строком на 49 років та 9 місяців для релігійних потреб, надано в оренду земельну ділянку площею 0,1260 га, згідно проекту відведення земельної ділянки.

Оскаржуваним рішенням Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області було грубо порушено права Єпархіального управління Вінницької єпархії Української Автокефальної Православної Церкви, оскільки відповідно до приписів скасованих відповідачем рішень, вже виникли та існували (на момент голосування) правовідносини, які пов'язані з реалізацією суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, а Єпархіальне управління Вінницької єпархії Української Автокефальної Православної Церкви, як суб'єкт цих правовідносин було позбавлене можливості навіть бути присутнім під час голосування та надати свої заперечення проти винесеного на голосування питання.

Про протиправність оскаржуваного рішення свідчить і те, що рішення 01 сесії 04 скликання від 11.04.2002 «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки під будівництво храму Покрови Пресвятої Богородиці Української Автокефальної Православної Церкви» було повністю виконано ще в 2003 році, що підтверджується рішенням 06 сесії 04 скликання від 06.05.2003 «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки для релігійних потреб по вул. Ватутіна Українській Автокефальній Православній Церкві Пресвятої Богородиці».

Таким чином, позивач стверджує, що рішення від 11.04.2002 року є ненормативним правовим актом одноразового застосування та вичерпало свою дію фактом його виконання, тому не може бути в подальшому скасоване сільською радою.

Більше того, при прийняті оскаржуваного рішення Вінницька-хутірська сільська рада вийшла за межі своїх повноважень у галузі земельних відносин, які визначені ст. 12 ЗК України та ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», оскільки наведеними нормами не передбачено права органу місцевого самоврядування приймати рішення про скасування попередніх рішень.

Відповідач у відзиві вказує, що рішенням 01 сесії 04 скликання Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 11.04.2002 надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки під будівництво храму Покрови Пресвятої Богородиці Української Автокефальної Православної Церкви. В подальшому рішенням 06 сесії 04 скликання Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 06.05.2003 затверджено проект відведення земельної ділянки для релігійних потреб по вул. Ватутіна Українській Автокефальній Православній Церкві Пресвятої Богородиці. Проте, рішення від 06.06.2003 не виконувалось протягом 14 років. Між тим, віруючі громадяни села, які зацікавлені були у будівництві Храму, утворили релігійну організацію «ОСОБА_1 громада парафії Покрови Пресвятої Богородиці с. Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області Єпархії Української Православної Церкви Київського патріархату». ОСОБА_1 громада звернулась до сільської ради із заявою про відміну рішення від 06.05.2003 «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки» та передати її у їхнє користування.

Сільська рада провела 15 сесію 07 скликання 16.02.2017 на якій вирішила скасувати вищенаведені рішення від 11.04.2002 та від 06.05.2003р.

Підставою для скасування рішень слугувала невідповідність останніх чинному законодавству. Невідповідність полягала в тому, що рішення від 11.04.2002 про надання дозволу на складання проекту землеустрою було надане ОСОБА_1 громаді Української Автокефальної церкви Покрови Пресвятої Богородиці. Проте, проект затверджено та надано в оренду земельну ділянку Українській Автокефальній церкві Пресвятої Богородиці.

Також відповідач наголошує, що звертаючись з позовом до суду позивачем не надано доказів порушення оскаржуваними рішеннями його прав. Не надано позивачем і документів, які посвідчують його зв'язок, підпорядкування, доручення або інший документ, який засвідчує право на звернення до суду.

Третя особа у відзиві заперечує проти позову наголошуючи на тому, що позивачем не надано жодного доказу про порушення його законних прав та інтересів оскаржуваними ним рішеннями Вінницько- Хутірської сільської ради, таке «порушене право» не може підлягати судовому захисту, тому в позові має бути відмовлено. Вказує, що наявність будь-яких прав на спірну земельну ділянку не лише не підтверджена самим позивачем, а й прямо ним спростована у його ж листі № 15 від 29.05.2017 на ім'я голови Вінницько-Хутірської сільської ради, у якому керуючий Єпархіальним Управлінням Вінницької єпархії Української Автокефальної Православної Церкви Митрополит Вінницький і ОСОБА_12 просить виділити Єпархіальному Управлінню Вінницької єпархії Української Автокефальної Православної Церкви в постійне користування земельну ділянку саме площею 0,1260 га і саме по вулиці Ватутіна в с. Вінницькі Хутори.

Позивач у відповіді на відзив третьої особи вказує, що ОСОБА_1 громада Вінницько-Хутірської парафії села Вінницькі Хутори Вінницької єпархії Української Автокефальної Православної Церкви є складовою Єпархіального управління Вінницької єпархії Української Автокефальної Православної Церкви. На підставі поданого вказаною громадою клопотання рішенням 1 сесії 4 скликання Вінницько-Хутірської сільської ради від 11.04.2002 було надано дозвіл на складення проекту відведення земельної ділянки розміром 0,12 га під будівництво храму Покрови Пресвятої Богородиці по вул. Ватутіна з земель запасу сільської ради. Рішенням 6 сесії 4 скликання від 06.05.200Зр. Вінницько-Хутірської сільської ради.

Рішенням 6 сесії 4 скликання від 06.05.200Зр. Вінницько-Хутірської сільської ради затверджено проект відведення земельної ділянки в оренду на 49 років та 9 місяців для релігійних потреб (будівництво храму) Українській Автокефальній Православній Церкві Пресвятої Богородиці за рахунок земель запасу Вінницько-Хутірської сільської ради в межах с. Вінницькі Хутори.

14.05.2003 Вінницьким районним відділом земельних ресурсів надано висновок №04-190/1 «Про погодження відведення земельної ділянки Українській Автокефальній Православній Церкві Покрова Пресвятої Богородиці для релігійних потреб».

Викладене та те, що суб'єкт з точною назвою релігійна громада Української Автокефальної Церкви Покрови Пресвятої Богородиці станом на 11.04.2002 та на сьогоднішній день в ЄДРПОУ по Вінницькій області не значиться й суб'єкт з точною назвою Українська Автокефальна Церква Пресвятої Богородиці станом на 06.05.2003 та на сьогоднішній день в ЄДРПОУ по Вінницькій області не значиться, свідчить, що в дійсності вказаними рішеннями наділено ОСОБА_1 громаду Вінницько-Хутірської парафії села Вінницькі Хутори Вінницької єпархії Української Автокефальної Православної Церкви, яка є складовою Єпархіального управління Вінницької єпархії Української Автокефальної Православної Церкви, правом користування вищезазначеною земельною ділянкою розміром 0,12 га під будівництво храму Покрови Пресвятої Богородиці.

У відповіді на відзив відповідача позивач наголошує, що релігійна організація «ОСОБА_1 громада парафії Покрови Пресвятої Богородиці с. Вінницькій Хутори Вінницького району Вінницької єпархії Української Православної Церкви Київського патріархату», з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1260 га для релігійних потреб до Вінницько-Хутірської сільської ради не зверталась, ніяких графічних матеріалів щодо розташування земельної ділянки не подавала. Відтак, приймаючи оспорювані рішення сільська рада порушила положення ч.5 ст.116, ч.2 ст. 123 ЗК України.

Крім того позивач вказує, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

06.09.1999 зареєстровано, як юридичну особу ОСОБА_1 громаду Вінницько- Хутірської парафії села Вінницькі Хутори Вінницької єпархії Української Автокефальної Православної Церкви, про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань та лист від 12.09.2018 №03.4-08/972 ДЕРЖСТАТ Головного управління статистики у Вінницькій області. (а.с. 64, 101)

Відповідно до п. 1.3. Статуту релігійної громади Вінницько-Хутірської парафії с. Вінницькі Хутори Вінницької єпархії Української Автокефальної Православної Церкви, Парафія входить до складу Вінницької єпархії Української Автокефальної Православної Церкви і знаходиться під канонічним керівництвом її правлячого архієрея.

Рішенням 1 сесії 4 скликання Вінницько-Хутірської сільської ради від 11.04.2002 «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки під будівництво УАПЦ», надано дозвіл на складення проекту відведення земельної ділянки розміром 0,12 га під будівництво храму Покрови Пресвятої Богородиці по вул. Ватутіна з земель запасу сільської ради. (а.с. 149)

Рішенням 6 сесії 4 скликання від 06.05.2003 Вінницько-Хутірської сільської ради затверджено проект відведення земельної ділянки в оренду на 49 років та 9 місяців для релігійних потреб (будівництво храму) Українській Автокефальній Православній Церкві Пресвятої Богородиці за рахунок земель запасу Вінницько-Хутірської сільської ради в межах с. Вінницькі Хутори. (а.с. 157)

14.05.2003 Вінницьким районним відділом земельних ресурсів надано висновок №04-190/1 «Про погодження відведення земельної ділянки Українській Автокефальній Православній Церкві Покрова Пресвятої Богородиці для релігійних потреб» (а.с. 103).

16.02.2017 року, 15 сесією 07 скликання Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області прийнято рішення б/н «Про скасування рішення 01 сесії 04 скликання від 11.04.2002 «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки під будівництво храму Покрови Пресвятої Богородиці Української Автокефальної Православної Церкви» та рішення 06 сесії 04 скликання від 06.05.2003 «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки для релігійних потреб по вул. Ватутіна Українській Автокефальній Православній Церкві Пресвятої Богородиці» .

Цією ж сесією Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області 16.02.2017 прийнято рішення б/н «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для релігійних потреб ОСОБА_1 громаді парафії Покрови Пресвятої Богородиці с. Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької Єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату по вул. Ватутіна».

За доводами відповідача підставою прийняття 15 сесією 07 скликання сільською радою 16.02.2017 означених рішень стала невідповідність рішень 1 сесії 4 скликання Вінницько-Хутірської сільської ради від 11.04.2002 «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки під будівництво УАПЦ» та 6 сесії 4 скликання від 06.05.2003 Вінницько-Хутірської сільської ради «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки» чинному законодавству, яке полягало в тому, що рішення від 11.04.2002 про надання дозволу на складання проекту землеустрою було надане ОСОБА_1 громаді Української Автокефальної Церкви Покрови Пресвятої Богородиці. Проте, проект затверджено та надано в оренду земельну ділянку Українській Автокефальній Церкві Пресвятої Богородиці.

Не погоджуючись з рішеннями 15 сесії 07 скликання Вінницько-Хутірської сільської ради від 16.02.2018 позивач звернуся до суду з даним позовом.

Оцінивши докази, долучені до матеріалів справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких міркувань.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За змістом ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України. При цьому, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідач та третя особа у відзивах, та їх представники, в судових засіданнях, наполягали на тому, що оскаржуваними рішеннями не порушено прав позивача, оскільки останній не набув права користування спірною земельною ділянкою, позаяк рішенням Вінницько-Хутірської сільської ради від 11.04.2002 дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки надано релігійній громаді Української Автокефальної Православної Церкви Покрови Пресвятої Богородиці.

Суд не погоджується з наведеними доводами з огляду на наступне.

06.09.1999 зареєстровано, як юридичну особу ОСОБА_1 громаду Вінницько- Хутірської парафії села Вінницькі Хутори Вінницької єпархії Української Автокефальної Православної Церкви. (а.с.27,101)

Відповідно до п. 1.3. Статуту релігійної громади Вінницько-Хутірської парафії с. Вінницькі Хутори Вінницької єпархії Української Автокефальної Православної Церкви, Парафія входить до складу Вінницької єпархії Української Автокефальної Православної Церкви і знаходиться під канонічним керівництвом її правлячого архієрея. ( а.с. 102)

Відповідно до п. 1 розділу 1 Цивільного Статуту Єпархіального управління Вінницької єпархії Української Автокефальної Православної Церкви Вінницька єпархія Української Автокефальної Православної Церкви це місцева церква Української Православної Автокефальної церкви яка очолюється Архиєреєм і складається з парафій (релігійних громад), об'єднаних благочиннями (деканатом а також з монастирів, релігійних братств, місій, духовних навчальних закладів Української Автокефальної Православної Церкви, які знаходяться на території Вінницької єпархії. (а.с. 211)

Таким чином, релігійна громада Вінницько-Хутірської парафії села Вінницькі Хутори Вінницької єпархії Української Автокефальної Православної Церкви є складовою Єпархіального управління Вінницької єпархії Української Автокефальної Православної Церкви, тобто місцевою церквою Української Автокефальної Православної Церкви.

Як вбачається із документів, що містяться в Проекті відведення земельної ділянки Українській Автокефальній Православній Церкві для релігійних потреб, спірна земельна ділянка була виділена релігійній громаді місцевої церкви Української Автокефальної Православної Церкви, на якій розташована будівля храму (а.с. 127-174)

Пунктом 6.2. Статуту ОСОБА_1 громади Вінницько-Хутірської парафії с. Вінницькі Хутори Вінницькі Хутори Вінницької єпархії Української Автокефальної Православної Церкви, визначено, що в разі ліквідації парафії її майно передається Вінницькій Єпархії Української Автокефальної Православної Церкви. (а.с. 102)

Рішенням 1 сесії 4 скликання Вінницько-Хутірської сільської ради від 11.04.2002 «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки під будівництво УАПЦ», надано дозвіл на складення проекту відведення земельної ділянки розміром 0,12 га під будівництво храму Покрови Пресвятої Богородиці по вул. Ватутіна з земель запасу сільської ради, саме місцевій церкві Української Автокефальної Православної Церкви. (а.с. 145)

Рішенням 6 сесії 4 скликання від 06.05.2003 Вінницько-Хутірської сільської ради затверджено проект відведення земельної ділянки в оренду на 49 років та 9 місяців для релігійних потреб (будівництво храму) Українській Автокефальній Православній Церкві Пресвятої Богородиці за рахунок земель запасу Вінницько-Хутірської сільської ради в межах с. Вінницькі Хутори. (а.с. 103)

14.05.2003 Вінницьким районним відділом земельних ресурсів надано висновок №04-190/1 «Про погодження відведення земельної ділянки Українській Автокефальній Православній Церкві Покрова Пресвятої Богородиці для релігійних потреб» (а.с. 103).

Вищевикладене свідчить, що означеними рішеннями релігійній громаді Вінницько-Хутірської парафії села Вінницькі Хутори Вінницької єпархії Української Автокефальної Православної Церкви, яка є складовою частиною Єпархіального управління Вінницької єпархії Української Автокефальної Православної Церкви, надано в користування земельну ділянку розміром 0,12 га під будівництво храму Покрови Пресвятої Богородиці, по вул. Ватутіна з земель запасу сільської ради, як місцевій церкві Української Автокефальної Православної Церкви. При цьому суд зважає, що зазначення в згаданих рішеннях та висновку у власній назві особи, в користування якої надається земельна ділянка «Покрови Пресвятої Богородиці» не змінює користувача земельної ділянки, позаяк назва «Покрови Пресвятої Богородиці» є назвою Храму, під будівництво якого і надано спірну земельну ділянку.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позивач правомірно звернувся до суду за захистом порушеного права.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до п. 34 ч. 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання відповідно до закону щодо регулювання земельних відносин.

Статтею 12 Земельного кодексу України встановлено повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, до яких, зокрема, належить: а) розпорядження землями територіальних громад; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Частиною першою статті 155 Земельного кодексу України у редакції, чинній на час виникненні правовідносин, визначено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно з ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Таким чином, якщо правовий акт індивідуальної дії органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси територіальних громад чи окремих осіб, він визнається недійсним у судовому порядку.

Нормами статті 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Частиною 1 статті 92 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

В силу положень статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на дововорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземним громадянам і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Оренда земельної ділянки може бути короткостроковою - не більше 5 років та довгостроковою - не більше 50 років.

Відповідно до частини 1 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частина 2 статті 116 ЗК України).

Положення статті 122 ЗК України на момент виникнення спірних правовідносин передбачали, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до положень частини 3 статті 124 Земельного Кодексу України передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за проектами відведення в порядку, встановленому статтями 118, 123 цього Кодексу.

Статтею 125 Земельного Кодексу України визначено, що право власності та право постійного скористування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Статтею 126 цього Кодексу передбачено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Рішенням 6 сесії 4 скликання від 06.05.2003 Вінницько-Хутірської сільської ради, яким затверджено проект відведення земельної ділянки в оренду на 49 років та 9 місяців для релігійних потреб (будівництво храму) Українській Автокефальній Православній Церкві Пресвятої Богородиці за рахунок земель запасу Вінницько-Хутірської сільської ради в межах с. Вінницькі Хутори, вирішено заключити договір оренди строком на 49 років та 9 місяців. Відтак, позивачеві надано право користування земельною ділянкою пов'язане з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів.

Крім того, 14.05.2003 Вінницьким районним відділом земельних ресурсів надано висновок №04-190/1 «Про погодження відведення земельної ділянки Українській Автокефальній православній церкві Покрова Пресвятої Богородиці для релігійних потреб». Вказано, що після вирішення питання передачі земельної ділянки в оренду Українська автокефальна Православна Церква Покрова Пресвятої Богородиці зобов'язана укласти договір оренди земельної ділянки.

Судом встановлено, що договір оренди спірної земельної ділянки позивачем не укладався.

Суд, зважаючи на положення Земельного кодексу України зазначає, що договір не є рішенням органу місцевого самоврядування в розумінні Закону України «Про місцеве самоврядування». Правовідносини щодо надання земельної ділянки у користування вже виникли внаслідок прийняття рішення рішенням 6 сесії 4 скликання від 06.05.2003р. Вінницько-Хутірської сільської ради.

Разом з тим, згідно положень частини 5 статті 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Право фактичного користування земельною ділянкою позивачем не було припинено, відмови від права користування спірною земельною ділянкою останнім не надано.

При цьому суд зважає, що зі змісту протоколу засідання 15 сесії 7 скликання Вінницько-Хутірської сільської ради від 16.02.2017, який досліджено судом, слідує, що на засіданні сесії розглядались заяви прихожан храму Покрови Пресвятої Богородиці Вінницько-Хутірської Парафії Української Автокефальної Православної церкви с.Вінницькі Хутори та прихожан громади парафії Покрови Пресвятої Богородиці Української Православної Церкви Київського Патріархату. Парафіяни означених парафій претендують на земельну ділянку та майно, що ній збудоване.

В протоколі засідання 15 сесії 7 скликання Вінницько-Хутірської сільської ради від 16.02.2017, з поміж іншого, зазначено наступне: «…сьогодні нам потрібно прийняти важке рішення, тому що і з тієї сторони, і з іншої представниками є жителі нашого села. Якщо ми заключаємо Договір оренди з громадою Храму Покрови Пресвятої Богородиці Вінницько-Хутірської парафії Української Автокефальної Православної Церкви с. Вінницькі Хутори Вінницького району, ми не беремо до уваги волевиявлення 484 жителів села. Якщо ми підтримуємо більшість, та відміняємо рішення попередніх сесій, нас чекає суд із громадою про неправомірність прийнятого рішення.»

Наведене свідчить, що підставою прийняття оскаржуваних позивачем рішень слугувало саме звернення жителів с. Вінницькі Хутори прихожан парафії Покрови Пресвятої Богородиці с. Вінницькі Хутори Вінницького району Єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату.

Визначаюсь щодо заявлених вимог, суд наголошує, що не може бути підставою для скасування органом місцевого самоврядування свого попереднього рішення перехід прихожан храму з однієї парафії до іншої, оскільки рішеннями Вінницько-Хутірської сільської ради б/н від 11.04.2002 та від 06.05.2003р. земельна ділянка надавалася не прихожанам чи парафії, а юридичній особі Українській Автокефальній Православній Церкві.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.04.2009р. № 7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вказано, що органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

В даному ж випадку позивач, як суб'єкт правовідносин з приводу надання у користування земельної ділянки повністю заперечує, щодо їх припинення.

Юридична сила офіційного тлумачення Конституційним Судом України положень Конституції та законів України полягає в тому, що воно (роз'яснення) має державний загальнообов'язковий характер.

Статтею 24 Конституції України регламентовано, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відтак, суд приходить до висновку, що рішення 15 сесії 07 скликання Вінницько- Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 16 лютого 2017 року б/н «Про скасування рішення 01 сесії 04 скликання від 11.04.2002 року «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки під будівництво храму Покрови Пресвятої Богородиці Української Автокефальної Православної Церкви» та рішення 06 сесії 04 скликання від 06.05.2003 року «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки для релігійних потреб по вул. Ватутіна Українській Автокефальній Православній Церкві Пресвятої Богородиці» та рішення 15 сесії 07 скликання Вінницько- Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 16 лютого 2017 року б/н «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для релігійних потреб ОСОБА_1 громаді парафії Покрови Пресвятої Богородиці с. Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької Єпархії Української православної Церкви Київського Патріархату по вул. Ватутіна» прийняті всупереч нормам Закону України "Про місцеве самоврядування" з порушенням рівності перед законом, що є підставою для визнання їх недійсними.

Як визначає ст. 72 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч.1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідач не надав до суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в спростування позовних вимог Позивача. Заперечення останнього спростовуються наявними матеріалами справи.

Доводи останнього про те, що відсутність у позивача будь-яких прав на спірну земельну ділянку підтверджена самим позивачем не приймаються судом з огляду на наступне.

Наводячи свої міркування відповідач посилається на заяву № 15 від 29.05.2017 на ім'я голови Вінницько-Хутірської сільської ради, у якому керуючий Єпархіальним Управлінням Вінницької єпархії Української Автокефальної Православної Церкви Митрополит Вінницький і ОСОБА_12 просить виділити Єпархіальному Управлінню Вінницької єпархії Української Автокефальної Православної Церкви в постійне користування земельну ділянку саме площею 0,1260 га по вулиці Ватутіна в с. Вінницькі Хутори.

При цьому суд зважає, що в заяві № 15 від 29.05.2017 ставиться питання про надання земельної ділянки у постійне користування. Тоді як рішеннями Вінницько-Хутірської сільської ради від 11.04.2002 та від 06.05.2003 було вирішено питання щодо надання земельної ділянки в користування на правах оренди.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету ОСОБА_2 Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Решта долучених до матеріалів справи доказів та наданих сторонами пояснень була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків суду не спростовує.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності суд дійшов висновку, що позивач правомірно звернувся до суду за захистом порушеного права.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню у в повному обсязі з мотивів наведених вище.

Витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на Відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Окрім того, при вирішенні питання судових витрат у даній справі судом розглянуто клопотання представника відповідача адвоката ОСОБА_3, в якому адвокат просить стягнути з позивача 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 126 ГПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За змістом п.1 ч.4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про задоволення позову, витрати відповідача на процесійну правничу допомогу підлягають віднесенню на відповідача.

Керуючись статтями 2, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ :

Позов задоволити.

Визнати недійсним з моменту прийняття рішення 15 сесії 07 скликання Вінницько - Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 16.02. 2017 № б/н «Про скасування рішення 01 сесії 04 скликання від 11.04.2002 «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки під будівництво храму Покрови Пресвятої Богородиці Української Автокефальної Православної Церкви» та рішення 06 сесії 04 скликання від 06.05.2003 «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки для релігійних потреб по вул. Ватутіна Українській Автокефальній Православній Церкві Пресвятої Богородиці».

Визнати недійсним з моменту прийняття рішення 15 сесія 07 скликання Вінницько - Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 16.02.2017 № б/н «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для релігійних потреб ОСОБА_1 громаді парафії Покрови Пресвятої Богородиці с. Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької Єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату по вул. Ватутіна».

Стягнути з Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області (вул. Сагайдачного, дуб.91, с. Вінницькій Хутори, Вінницький район, Вінницька область, 23219, ) на користь Єпархіального управління Вінницької єпархії Української Автокефальної Православної Церкви (вул. А. Медвідь, буд. 2, м. Вінниця, 21036, ) 3 254 (три тисячі двісті п'ятдесят чотири) грн 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

Витрати Вінницько - Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області на професійну правничу допомогу покласти на відповідача.

Копію рішення направити учасникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене до Північно-Західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 21 грудня 2018 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. А.Медвідь, буд.2, м. Вінниця, 21036)

3 - відповідачу (вул. Сагайдачного, буд.91, с. Вінницькі Хутори, Вінницький район, Вінницька область, 23219)

4- ОСОБА_1 організація "ОСОБА_1 громада парафії Покрови Пресвятої Богородиці с. Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької Єпархії Української Православної Церкви Київського патріархату" (вул. Ватутіна, буд. 61, с. Вінницькі Хутори, Вінницький район, Вінницька область, 23219).