ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Чернівці

11 грудня 2018 року Справа № 926/1506/18
Господарський суд Чернівецької області у складі судді Швеця М.В, секретар судового засідання Маковей М.О., розглянувши справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Проксіма» (PROXIMA s.r.o.), Словацька республіка

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Буковина Агротехніка», м. Чернівці

про розірвання договору та стягнення коштів у сумі 371892,92 грн.

Представники:

від позивача - Факас Є.М. , довіреність б/н від 01.10.2018

від відповідача - Решетов В.В., довіреність 01/10-2018 від 01.10.2018

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Проксіма» (PROXIMA s.r.o) звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Буковина Агротехніка» про розірвання Контракту № 18/04/18 від 18.04.2018 та стягнення залишкової суми передоплати за товар в сумі 269697,89 грн. та пені у розмірі 102195,03 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань з поставки соняшникової олії відповідно до Специфікацій № 3 від 04.06.2018 в кількості 70290 пляшок соняшникової олії на загальну суму 51311,70 євро. Позивачем було здійснено відповідно до Контракту № 18/04/18 від 18.04.2018 та Специфікації № 3 від 04.06.2018 100% попередню оплату за товар в сумі 51311,70 євро. Однак, відповідач свої зобов'язання виконав частково, а саме поставив 56355 пляшок соняшникової олії на суму 41139,15 євро та повернув частину предоплати позивачу у розмірі 1985 євро, тому позивач просить стягнути з відповідача залишкову суму передоплати за товар в сумі 269697,89 грн. ((що еквівалентно 8187,55 євро (1 євро - 32,94 грн за офіційним курсом НБУ станом на 04.09.2018 - день звернення з позовом до суду)) та пеню у розмірі 102195,03 грн ((що еквівалентно 3102,46 євро (1 євро - 32,94 грн за офіційним курсом НБУ станом на 04.09.2018 - день звернення з позовом до суду)). Крім того, позивач заявив вимогу про розірвання Контракту № 18/04/18 на підставі частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України у зв'язку з істотним порушенням відповідачем умов Контракту щодо поставки товару.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2018 справу призначено судді Швецю М.В.

Ухвалою суду від 11.09.2018 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні на 02.10.2018 - 10:30 год.

02.10.2018 відповідач через канцелярію суду подав клопотання про продовження строків на подання відзиву та доказів за вх. № 3042, в якому просить продовжити встановлений судом 15-денний строк на подання відзиву, оскільки ухвалу про відкриття провадження у справі від 11.09.2018 він отримав лише 25.09.2018, а тому не встиг до судового засідання 02.10.2018 підготувати відзив та відповідні докази в його обґрунтування.

Представник позивача через канцелярію суду подав заяву за вх № 3043 від 02.10.2018 про долучення до матеріалів справи довідку НБУ від 14.09.2018 щодо офіційного курсу української грошової одиниці станом на 04.09.2018.

Ухвалою суду від 02.10.2018 розгляд справи в підготовчому засіданні відкладено на 16.10.2018 року - 11:00 год. за участю представників сторін та задоволено клопотання відповідача про продовження строків на подання відзиву та доказів.

16.10.2018 представник позивача через канцелярію суду подав письмові пояснення за вх. № 3256 та долучає до матеріалів справи копію банківської виписки від 22.08.2018, переклад банківської виписки від 22.08.2018, довідку від 16.10.2018 про стан залишкової суми передоплати, копію довіреності на представника позивача.

16.10.2018 відповідач через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву за вх. № 3258, в якому позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити в задоволенні позову повністю.

16.10.2018 в судовому засіданні у відповідності до ч. 5 ст. 183 ГПК України, судом було оголошено перерву до 25.10.2018 - 15:00 год.

24.10.2018 позивач через канцелярію суду подав відповідь на відзив за вх. №3383, в якому твердження відповідача, викладені ним у відзиві, вважає хибними та безпідставними та просить задовольнити позов в повному обсязі та додає переклад банківської виписки від 22.08.2018 та докази надіслання даної відповіді на відзив відповідачу.

25.10.2018 представник відповідача через канцелярію суду подав клопотання за вх. № 3395 про долучення до матеріалів справи додаткову угоду № 2 від 02.07.2018 року до специфікації № 3 від 04.06.2018 до контракту № 18/04/18 та роздруківки листування між сторонами з сайту mail.google.com.

25.10.2018 в судовому засіданні у відповідності до ч. 5 ст. 183 ГПК України, судом було оголошено перерву до 06.11.2018 - 12:00 год.

05.11.2018 позивач через канцелярію суду подав письмові пояснення за вх. № 3548, в яких заперечує наявність підписаних сторонами додаткових угод до специфікації № 3 спростовує аргументи відповідача, зроблені ним на підставі поданих документів, які не є належними та допустимими доказами.

06.11.2018 представник відповідача через канцелярію суду подав клопотання вх. № 1797 про витребування оригіналів доказів, а саме: контракту № 18/04/18 від 18.04.2018, специфікацію № 1 від 18.04.2018, специфікацію № 2 від 08.05.2018, специфікацію № 3 від 04.06.2018, інвойс № 1/04 від 18.04.2018, інвойс № 1/05 від 08.05.2018, інвойс № 4/06 від 12.06.2018, інвойс № 5/06 від 14.06.2018, інвойс № 1/07 від 02.07.2018, фіскальний чек 817, накладна та опис вкладення (підтвердження направлення претензії-вимоги вих. № 22/08-18 від 22.08.2018, акт звіряння взаємних розрахунків за контрактом № 18/04/18 від 18.04.2018, банківська виписка від 27.07.2018 (підтвердження сплати 51311,70 євро ТОВ «Буковина Агротехніка» 06.06.2018), банківська виписка від 22.08.2018 (підтвердження отримання ТОВ «Проксіма» 1985 євро від ТОВ «Буковина Агротехніка» 08.08.2018) та завірений скрін-шот відправлення претензії-вимоги на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_2. Також представник відповідача просить про продовження строків підготовчого засідання для витребування даних оригіналів у позивача та належної підготовки справи до розгляду по суті.

06.11.2018 представник позивача в підготовчому засіданні подав заяву за вх. № 3588 від 06.11.2018, в якій просить продовжити строк проведення підготовчого провадження, але не більше ніж 7 днів.

Ухвалою суду від 06.11.2018 продовжено строк проведення підготовчого засідання на 30 днів, клопотання відповідача про витребування оригіналів доказів у позивача задоволено частково та витребувано у позивача для огляду оригінали: інвойсу № 1/04 від 18.04.2018, інвойсу № 1/05 від 08.05.2018, інвойсу № 4/06 від 12.06.2018, інвойсу № 5/06 від 14.06.2018, інвойсу №1/07 від 02.07.2018, акту звіряння взаємних розрахунків за контрактом № 18/04/18 від 18.04.2018 та належним чином засвідчені копії цих документів, розгляд справи в підготовчому засіданні відкладено на 15 листопада 2018 року - 11:00 год. за участю представників сторін.

15.11.2018 представник позивача в судовому засіданні надав для огляду оригінали витребуваних документів та через канцелярію суду подав письмові пояснення за вх № 3697 та долучив до матеріалів справи, витребувані судом ухвалою від 06.11.2018, документи: копію банківської виписки від 27.07.2018 (підтвердження оплати 10.05.2018 ТОВ «Проксіма» 5088,24 євро ТОВ «Буковина Агротехніка» за поставлену продукцію за Специфікацією № 1); копію банківської виписки від 27.07.2018 (підтвердження оплати 21.05.2018 ТОВ «Проксіма» 11872,56 євро ТОВ «Буковина Агротехніка» за поставлену продукцію за Специфікацією № 1); копію банківської виписки від 27.07.2018 (підтвердження оплати 10.05.2018 ТОВ «Проксіма» 17572,5 євро ТОВ «Буковина Агротехніка» за поставлену продукцію за Специфікацією № 2); копію інвойсу № 1/04 від 18.04.2018; копія інвойсу № 1/05 від 08.05.2018; копію інвойсу № 4/06 від 12.06.2018; копію інвойсу № 5/06 від 14.06.2018; копію інвойсу № 1/07 від 02.07.2018; копію акту звіряння взаємних розрахунків за Контрактом № 18/04/18 від 18.04.2018; роздруківку листування між сторонами з електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2.

15.11.2018 представник відповідача через канцелярію суду подав клопотання за вх. № 3700, згідно якого долучає до матеріалів справи роздруківки листування між позивачем та відповідачем з сайту mail.google.com. разом із прикріпленими файлами, в т.ч. акт звіряння, підписаний обома сторонами та додаткова угода № 2.

В судовому засіданні 15.11.2018 у відповідності до ч. 5 ст. 183 ГПК України, судом було оголошено перерву до 22.11.2018 - 11:00 год.

22.11.2018 представник позивача через канцелярію суду подав письмові пояснення за вх № 3800 та долучив до матеріалів справи копію витягу з торгового реєстру Товариства з обмеженою відповідальністю «Проксіма» (PROXIMA s.r.o.) станом 21.09.2018 .

В судовому засіданні 22.11.2018 у відповідності до ч. 5 ст. 183 ГПК України, судом було оголошено перерву до 06.12.2018 - 11:00 год.

06.12.2018 представник позивача в судовому засіданні подав клопотання вх. № 3997 про долучення до матеріалів справи копії банківської виписки від 05.12.2018 з перекладом про сплату відповідачем 1997,50 євро.

06.12.2018 представник відповідача в судовому засіданні подав заперечення на відповідь на відзив вх. № 3996, в якому просить відмовити в задоволенні позову, та долучає до матеріалів справи копію платіжного доручення від 05.12.2018 та копію видаткової накладної про оплату етикеток.

Ухвалою суду від 06.12.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 грудня 2018 року - 11:30 год.

11.12.2018 об 11:30 год було складено акт за підписом керівника апарату суду, начальника відділу документального забезпечення та аналітичної роботи та секретаря судового засідання про неможливість проведення технічної фіксації судового засідання у зв'язку із відсутністю електропостачання в суді, а тому судове засідання було перенесено на 15:00 год.

Представник позивача в судовому засіданні 11.12.2018 позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 11.12.2018 заперечує проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві та запереченні на відповідь на відзив.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини у справі, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, дослідивши та оцінивши в сукупності надані докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив таке.

18.04.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Буковина Агротехніка» (продавець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Проксіма» (PROXIMA s.r.o) (покупець, позивач) було укладено контракт № 18/04/18, на поставку соняшникової олії.

Відповідно до пункт 1.1. контракту продавець зобов'язується поставити, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар по кількості і вартості, погодженій сторонами в додатках (специфікаціях) до даного контракту.

Фактична кількість продукції, що відвантажується, уточняється при виставленні покупцеві рахунку на передоплату. Загальна сума даного контракту складається із сум поставок, зазначених у додатках (специфікаціях) до цього контракту. Ціна одиниці (однієї пляшки) товару погоджується сторонами в додатках (специфікаціях) до цього контракту. Порядок розрахунків між сторонами визначається в специфікації до даного контракту. Оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця. Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок продавця (п.п. 1.3., 2.1., 2.2., 3.1., 3.2., 3.5. контракту).

Пунктом 5.9. контракту передбачено, що поставка товару здійснюється продавцем відповідно до базисних умов поставки, передбачених п. 1.1. поставка партій товару можлива по взаємно узгодженому графіку.

У разі недопоставки товару, згідно з даним договором, відповідно до додаткових угод, більш ніж на 5 (п'ять) робочих днів, продавець сплачує штраф у розмірі 0,5% від вартості недопоставленого Товару за кожен день затримки поставки (пункт 7.5. контракту).

Поставка вважається виконаною в момент передачі товару покупцю в погоджений період. З цього моменту до покупця переходить право власності на товар і пов'язаний з цим ризик випадкової втрати і пошкодження товару (пункт 8.1. контракту).

Відповідно до пункту 10.1. контракту усі спори, розбіжності або вимоги, що виникають з цього контракту або в зв'язку з ним, у тому числі що стосуються його виконання, порушення, припинення або недійсності, підлягають вирішенню. Взаємовідносини сторін за даним контрактом регулюються законодавством України. Всі спори і розбіжності, які не змогли бути врегульовані шляхом переговорів сторін вирішуються господарським судом.

Даний контракт набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2018 року (пункт 11.1. контракту).

Згідно пункту 12.4. контракту сторони визнають дійсними факсові копії наступних документів, що пропонуються к цьому контракту до обміну сторонами оригіналами: інвойси; додаткові угоди і додатки (специфікації).

Також, сторонами було підписано три специфікації до контракту № 18/04/18: специфікація № 1 від 18.04.2018 на поставку соняшникової олії у кількості 11360 пляшок (920г±10г) та 2312 пляшок (4600г±1,5%) на суму 16960,80 євро у строк до 31.05.2018; специфікація № 2 від 08.05.2018 на поставку соняшникової олії у кількості 23430 пляшок (920г±10г) на суму 17572,50 євро у строк до 31.05.2018; специфікація № 3 від 04.06.2018 на поставку соняшникової олії у кількості 70290 пляшок (920г±10г) на суму 51311,70 євро у строк до 30.06.2018.

Відповідно до специфікацій № 1 від 18.04.2018 відповідачем було здійснено поставку соняшникової олії у кількості 11360 (920г±10г) та 2312 (4600г±1,5%) пляшок соняшникової олії на загальну суму 16960,80 євро, що підтверджується CMR № 1 від 25.05.2018.

10.05.2018 та 21.05.2018 позивачем відповідно до специфікацій № 1 від 18.04.2018 було здійснено повну оплату за товар у розмірі 16960,80 євро, що підтверджується банківськими виписками від 27.07.2018.

Відповідно до специфікацій № 2 від 08.05.2018 відповідачем було поставлено 23430 (920г±10г) пляшок соняшникової олії на загальну суму 17572,50 євро, що підтверджується до CMR № 217018 від 04.06.2018.

10.05.2018 позивачем відповідно до специфікацій № 2 від 08.05.2018 було здійснено повну оплату за товар у розмірі 17572,50 євро, що підтверджується банківською випискою від 27.07.2018.

Відповідно до специфікації № 3 від 04.06.2018 постачальник зобов'язався поставити замовнику 70290 пляшок соняшникової олії на загальну суму 51311,70 євро, у строк до 30.06.2018, але не раніше ніж через 7 днів після здійснення 100% попередньої оплати за товар (п.5).

06.06.2018 позивачем відповідно до специфікації № 3 від 04.06.2018 було здійснено повну передоплату за товар у розмірі 51311,70 євро, що підтверджується банківською випискою від 27.07.2018.

Проте, відповідно до специфікацій № 3 від 04.06.2018 відповідач своїх зобов'язань з поставки соняшникової олії виконав частково, а саме: відповідно до CMR № 116232 від 12.06.2018 поставлено 23430 (920г±10г) пляшок соняшникової олії на загальну суму 17103,9 євро; відповідно до CMR № 5 від 14.06.2018 поставлено 10650 (920г±10г) пляшок соняшникової олії на загальну суму 7774,5 євро; відповідно до CMR № 6 від 02.07.2018 поставлено 22275 (920г±10г) пляшок соняшникової олії на загальну суму 16260,75 євро.

Отже, ТОВ «Буковина Агротехніка» недопоставило TOB «Проксіма» 13935 (70290 - 56355) пляшок соняшникової олії на загальну суму 10172,55 євро (51311,70 євро - 41139,15 євро).

Згідно пункту 1.2. контракту обов'язки продавця та покупця за даним контрактом визначаються на умовах FCA м. Чернівці (Україна), згідно з Інкотермс 2010.

Відповідно до п. 5.10. контракту № 18/04/18 постачальник повинен проінформувати замовника про готовність до відвантаження товару. Така інформація надається замовнику факсом або іншим способом, узгодженим сторонами, не пізніше ніж за 5 (п'ять) робочих днів до кожної дати відвантаження.

Однак, відповідач товар на суму 10172,55 євро позивачу не поставив та в матеріалах справи відсутні будь-які повідомлення позивача про готовність поставки та дату відвантаження 13935 пляшок соняшникової олії на загальну суму 10172,55 євро відповідачем.

08.08.2018 відповідачем було повернуто частину передоплати позивачу у розмірі 2000 євро, однак згідно банківської виписки від 22.08.2018 позивачем отримано лише 1985,00 євро, оскільки при проведенні платежу з відповідача було стягнуло комісію у розмірі 15 євро (FBCH EUR 15).

Таким чином, за відповідачем рахуються залишок суми передоплати за товар в сумі 8187,55 євро, що за офіційним курсом НБУ станом на 04.09.2018 складає 269697,89 грн. (8187,55 євро х 32,94 грн).

Згідно з ст. 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», зовнішньоекономічний договір (контракт) - матеріально оформлена угода двох або більше суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов'язків у зовнішньоекономічній діяльності.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991, № 959-XII, суб'єкти, які є сторонами зовнішньоекономічного договору (контракту), мають бути здатними до укладання договору (контракту) відповідно до цього та інших законів України та/або закону місця укладання договору (контракту). Зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності при складанні тексту зовнішньоекономічного договору (контракту) мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо та у виключній формі цим та іншими законами України.

Статтею 14 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» передбачено, що всі суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право самостійно визначати форму розрахунків по зовнішньоекономічних операціях з-поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам.

Згідно статті 38 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», що виникають між суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб'єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

Відповідно до ст. 382 Господарського кодексу України, суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які зовнішньоекономічні договори (контракти), крім тих, укладення яких заборонено законодавством України. Форма і порядок укладення зовнішньоекономічного договору (контракту), права та обов'язки його сторін регулюються Законом України «Про міжнародне приватне право» та іншими законами. Зовнішньоекономічний договір (контракт) може бути визнаний недійсним у судовому порядку, якщо він не відповідає вимогам законів України або чинним міжнародним договорам, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України. Законом може бути встановлений особливий порядок укладення, виконання і розірвання окремих видів зовнішньоекономічних договорів (контрактів).

За приписами ст. 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

Іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов'язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України (ст. 365 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно ст. 3 Закону України «Про міжнародне приватне право», якщо міжнародним договором України передбачено інші правила, ніж встановлені цим Законом, застосовуються правила цього міжнародного договору.

Згідно ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у ст. 77 цього Закону.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахування вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Згідно ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 665 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно зі ч. 1 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Враховуючи приписи ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже, умовою застосування зазначеної статті є неналежне виконання продавцем свого зобов'язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Тобто, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред'явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред'явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

22.08.2018 позивачем, цінним листом з описом вкладень (фіскальний чек 818), було направлено на адресу відповідача Претензію-вимогу № 22/08-18 з вимогами: повернути суму передоплати у розмірі 8187,55 євро на зазначені реквізити ТОВ «Проксіма» у зв'язку з недопоставкою товару на зазначену суму; сплатити штраф передбачений п. 7.5 контракту № 18/04/18 за період з 06.07.2018 по 22.08.2018 у розмірі 2441,28 євро; розірвати контракт № 18/04/18 у зв'язку з істотними порушеннями його умов з боку ТОВ «Буковина Агротехніка», шляхом укладення додаткової угоди. Дану претензію-вимогу (її скановану копію) позивач також направив на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_2 з електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 представника позивача Волнянського В.В. за довіреністю. Однак, відповідач залишив вказану претензію без відповіді та задоволення.

05.12.2018 відповідачем повернуто частину передоплати позивачу у розмірі 2012,50 євро після звернення ТОВ «Проксіма» (PROXIMA s.r.o) з позовом до суду (04.09.2018), однак згідно банківської виписки від 05.12.2018 позивачем отримано лише 1997,50 євро, оскільки при проведенні платежу з відповідача було стягнуло комісію у розмірі 15 євро (FBCH EUR 15). Крім того, згідно доданого відповідачем платіжного доручення № 2 від 05.12.2018 всі комісійні списуються з рахунку відповідача.

Відповідно до п. 2 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі якщо відсутній предмет спору.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає що провадження у справі в частині стягнення передоплати в сумі 65797,65 грн ((1997,50 євро х 32,94 грн (офіційний курс НБУ станом на 04.09.2018)), підлягає закриттю за відсутністю предмета спору між сторонами.

Отже, враховуючи часткове повернення відповідачем передоплати в розмірі 65797,65 грн (8187,55 євро - 1997,50 євро = 6190,50 євро х 32,94 грн) станом на день винесення рішення за відповідачем рахується заборгованість по неповернутій передоплаті за товар в сумі 203900,24 грн (269697,89 грн - 65797,65 грн).

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Відповідно до статті 230 ГК України, штрафні санкції - це господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до пункту 7.5 контракту № 18/04/18 у разі недопоставки товару, згідно з даним договором, відповідно до додаткових угод, більш ніж на 5 (п'ять) робочих днів, продавець сплачує штраф у розмірі 0,5% від вартості недопоставленого товару за кожен день затримки поставки. Отже, згідно розрахунку позивача розмір пені (штрафу), нарахованої на вартість недопоставленого товару, за період з 06.07.2018 по 04.09.2018 (61 день) становить 3102,46 євро (за один день 50,86 євро), що за офіційним курсом НБУ станом на 04.09.2018 складає 102195,03 грн.

Так, суд, перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені (штрафу), вважає, що згідно з п. 7.5 Контракту № 18/04/18 нарахуванню та стягненню з відповідача підлягає за період з 06.07.2018 по 07.08.2018 неустойки у розмірі 1678,38 євро (33 дні х 50,86 євро (0,5% від 8187,55 євро), що за офіційним курсом НБУ станом на 04.09.2018 (1 євро - 32,94 грн) складає 55285,84 грн, а за період з 08.08.2018 по 04.09.2018, з урахуванням часткового повернення відповідачем 08.08.2018 передоплати сумі 1985 євро, неустойки у розмірі 1146,04 євро (28 дні х 40,93 євро (0,5% від 6202,55 євро), що за офіційним курсом НБУ станом на 04.09.2018 (1 євро - 32,94 грн) складає 37750,56 грн.

Отже, враховуючи все вищевказане та положення вищенаведених норм законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача, а саме: в частині стягнення залишкової суми передоплати за товар в сумі 203900,24 грн та пені в сумі 93036,40 грн, в частині стягнення залишкової суми передоплати за товар в сумі 65797,65 грн - закрити провадження у справі, в частині стягнення пені в сумі 9158,63 грн - відмовити за безпідставністю.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про розірвання, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Проксіма» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Буковина Агротехніка», Контракту № 18/04/18 від 18.04.2018.

Відповідно до частини 1 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (частина 2 статті 651 Цивільного кодексу України).

Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили (частина 3 статті 653 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Як зазначалось вище 22.08.2018 позивачем, цінним листом з описом вкладень, було направлено на адресу відповідача Претензію-вимогу № 22/08-18 з вимогами у т.ч. щодо розірвання контракту № 18/04/18 у зв'язку з істотними порушеннями його умов з боку ТОВ «Буковина Агротехніка», шляхом укладення додаткової угоди. Однак, відповідач залишив вказану претензію без відповіді та задоволення.

Так, розірвання договору за рішенням суду відповідно до положень чинного законодавства України можливо внаслідок такого істотного порушення стороною умов договору, коли завдана ним шкода позбавляє другу сторону значною мірою того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Двосторонній характер договору поставки, зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов'язків. Тобто, з укладенням такого договору продавець приймає на себе обов'язок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобов'язаний здійснити оплату придбаної речі та водночас набуває права вимагати від продавця її передачі.

Відтак, саме невиконання відповідачем своїх зобов'язань щодо поставки обумовленого товару в обсягах та в строк за контрактом, є безумовною підставою для розірвання цього договору. Внаслідок такого істотного порушення договору, позивач як покупець не отримав товар в обсязі та в строк, на який очікував (законно розраховував) при укладанні договору.

З огляду на викладене, суд вважає, що вимога позивача щодо розірвання, укладеного між сторонами, Контракту № 18/04/18 від 18.04.2018, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо аргументів заявлених відповідачем по справі:

У своєму відзиві та запереченні на відповідь на відзив відповідач зазначає, що в період 02.08.2018 - 07.08.2018 між сторонами, шляхом надсилання на поштові скриньки на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 з ІНФОРМАЦІЯ_2 було укладено Додаткову угоду №2 датовану 02.07.2018 до специфікації №3 від 04.05.2018 року, якою сторони змінили кількість, загальну вартість та строки поставки товару, внаслідок чого у відповідача відсутній обов'язок щодо поставки товару та поверненню попередньої оплати на суму 8187,55 євро.

Однак, дослідивши матеріали справи, суд встановив відсутність беззаперечних доказів, які б свідчили про укладення такої додаткової угоди.

Позивачем додано до матеріалів справи торговий реєстр від 21.09.2018, згідно якого директором ТОВ «Проксіма» з 01.08.2018 є Віктор Кощак, що виключає можливість надсилання в період 02.08.2018 - 07.08.2018 Додаткової угоди № 2, підписаної попереднім директором ОСОБА_1 після 01.08.2018.

Крім того, 22.08.2018 позивач направив відповідачу Претензію-вимогу № 22/08-18, яку останній отримав 04 вересня 2018 року, про повернення суми передоплати у розмірі 8187,55 євро на виконання умов Контракту № 18/04/18 від 18.04.2018; сплати неустойки передбаченої п. 7.5 контракту № 18/04/18 за період з 06.07.2018 по 22.08.2018 у розмірі 2441,28 євро; та розірвання Контракту. Проте дана Претензія-вимога № 22/08-18 від 22.08.2018 не містить жодних посилань на будь-які додаткові угоди.

Представник позивача звертає увагу суду на той факт, що жодних додаткових угод позивач не підписував та дійсно відповідачем на електронну адресу представника позивача в період 02.08.2018 - 07.08.2018 було надіслано 2 файли, один з яких не відкривався, а другий - це був, долучений до позовної заяви, акт звірки розрахунків від 02.08.2018 , тому і звернувся до суду з даним позовом про повернення суми передоплати та сплати неустойки, передбаченої п. 7.5 Контракту № 18/04/18.

Усне посилання представника відповідача в судових засіданнях на зазначене відповідачем призначення платежу в банківських виписках від 22.08.2018 та від 05.12.2018 (часткове повернення по договору, згідно з додатковою угодою 2 DD 02.07.2018) не мають правого підґрунтя, оскільки, як встановлено судом, відсутні беззаперечні докази укладання та підписання уповноваженими особами обох сторін такої додаткової угоди.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ч.1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Враховуючи положення ч. 4 ст. 238 ГПК України, зміст п. 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (Заява N 4909/04 - «Хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можно тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент»), щодо тлумачення належного обґрунтування рішення, інші доводи відповідача судом до уваги не беруться, як явно необґрунтовані та такі, що не відносяться до предмету спору.

Судовий збір за приписами п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у зв'язку з частковим задоволенням позову покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить суд стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 7340,39 грн (5578,39 грн - майнова вимога, 1762 грн - немайнова вимога).

Відповідно до частини 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч.4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

З урахуванням викладеного, з огляду на часткове задоволення майнової позовної вимоги в сумі 296936,64 грн (сума передоплати за товар 203900,24 грн + пеня 93036,40 грн) та задоволення не майнової позовної вимоги (розірвання договору), судовий збір в сумі 6216,05 грн (4454,05 грн - майнова вимога, 1762 грн - немайнова вимога) покладається на відповідача, судовий збір в сумі 137,38 грн на позивача в зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 9158,63 грн пені, а судовий збір в сумі 986,96 грн, підлягає поверненню позивачу у зв'язку із закриттям провадження у справі щодо стягнення 65797,65 грн, проте позивачем не подано клопотання про часткове повернення судового збору, у зв'язку із закриттям провадження у справі, тому дане питання буде вирішено судом після подання такого клопотання позивачем.

Враховуючи викладене та керуючись статтями ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ч.4 ст. 231, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Розірвати, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Буковина Агротехніка» (58018, м. Чернівці, вул. Комарова, буд. 1, ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Проксіма» (PROXIMA s.r.o.) (03601, Словацька Республіка, м. Мартін, вул. Лангсфельдова, 5402/1, ідентифікаційний номер 36370576), Контракт 18/04/18 від 18.04.2018.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Буковина Агротехніка» (58018, м. Чернівці, вул. Комарова, буд. 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Проксіма» (PROXIMA s.r.o.) (03601, Словацька Республіка, м. Мартін, вул. Лангсфельдова, 5402/1, ідентифікаційний номер 36370576) залишкову суму передоплати за товар в сумі 203900,24 грн, пеню в сумі 93036,40 грн та відшкодування судового збору в сумі 6216,05 грн.

4. В частині стягнення залишкової суми передоплати за товар в сумі 65797,65 грн - закрити провадження у справі.

5. В частині стягнення пені в сумі 9158,63 грн - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14.12.2018.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/

Суддя М.В. Швець