ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.12.2018 м.Харків Справа № 905/1840/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., при секретарі судового засідання Григорєва М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу, м.Маріуполь, Донецька область в особі Регіонального управління з експлуатації каналу комунального підприємства Компанія Вода Донбасу, м.Словянськ, Донецька область

до відповідача: Комунального виробничого підприємства Краматорський водоканал, м.Краматорськ, Донецька область

про стягнення 16496094,94грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, за довір.

від відповідача: ОСОБА_2, за довір.

Суть справи:

Позивач, Комунальне підприємство Компанія Вода Донбасу, м.Маріуполь, Донецька область в особі Регіонального управління з експлуатації каналу комунального підприємства Компанія Вода Донбасу, м.Словянськ, Донецька область, звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Комунального виробничого підприємства Краматорський водоканал, м.Краматорськ, Донецька область про стягнення 16496094,94грн., з яких: 15345630,24грн. основний борг; 90427,10грн. 3% річних; 1060037,60грн. пеня.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором №14/41 від 01.05.18р. про водопостачання (про закупівлю послуг з постачання напірної технічної води) в частині оплати отриманих послуг.

В якості правової підстави подання позову позивач посилається, зокрема, на положення статей 509, 526, 530, 610, 625 Цивільного Кодексу України, статей 193, 231, 232 Господарського кодексу України.

Автоматичним розподілом автоматизованої системи документообігу господарського суду Донецької області сформовано судову справу, якій присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №905/1840/18.

Ухвалою господарського суду від 05.10.18р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1840/18; дану справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 30.10.18р.

Ухвалою суду від 30.10.18р. підготовче засідання відкладено на 21.11.18р.

30.10.18р. представником відповідача до суду надана заява від 30.10.18р. про:

- залучення до участі у справі Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в якості третьої особи без самостійних вимог;

- залучення до участі у справі в якості спеціаліста Начальника планово-економічного відділу КВП Крамоторський Водоканал ОСОБА_3.

21.11.18р. до суду від відповідача надійшли:

- заява №б/н від 21.11.18р. про зменшення розміру штрафних санкцій на 75 відсотків;

- відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі.

Також, 21.11.18р. до суду надійшли письмові заперечення позивача на заяву відповідача від 30.10.18р. про залучення третьої особи та спеціаліста д участі у справі. Крім того, до поданих заперечень позивачем для долучення до матеріалів справи додані додаткові документи.

Ухвалою суду від 21.11.18р. відмовлено у задоволенні заяви відповідача від 30.10.18р. про залучення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетика та комунальних послуг у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та відкладене підготовче засідання на 03.12.18р.

03.12.18р. через канцелярію суду від позивача надійшли:

- відповідь (з додатками) на відзив відповідача;

- лист від 30.11.18р. №1569/3 про надання інформації стосовно погашення відповідачем протягом розгляду справи частини боргу (з додатками).

03.12.18р. до канцелярії суду представником відповідача надана заява про залучення до матеріалів справи додаткових документів.

Надані представника сторін протягом розгляду справи у підготовчому провадженні додаткові документи долучені судом до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 03.12.18р. за результатами підготовчого засідання закрито підготовче провадження та розгляд справи по суті призначено в судовому засіданні на 20.12.18р.

У судове засідання 20.12.18р. представник позивача зявився, та підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні 20.12.18р. визнавав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд зменшити суму заявленої до стягнення пені.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

встановив:

01.05.18р. між Комунальним підприємством «Компанія «Вода Донбасу» в особі директора Регіонального управління з експлуатації каналу (виконавець, позивач) та Комунальним виробничим підприємством «Краматорський водоканал» (замовник, відповідач) укладено договір №14/41 від 01.05.18р. про водопостачання (про закупівлю послуг з постачання напірної технічної води) (далі за текстом договір), за умовами якого позивач (виконавець) із закріплених водних обєктів проводить забір технічної води та власними силами надає послугу з її поставки замовнику до балансового розмежування в районі ПС-1 (перегороджуючи споруда) в обсягах згідно з помісячним графіком (п.2.3. договору), в межах технічних можливостей виконавця та наявного у замовника дозволу на спеціальне водокористування, а замовник здійснює своєчасну оплату отриманих послуг, вартість яких визначається на підставі калькуляції, затвердженої КП «Компанія «Вода Донбасу» і на умовах цього договору.

Надання послуг водопостачання здійснюється рівномірно протягом усього періоду дії договору згідно з заявкою замовника (2.1. договору).

Згідно п.2.2. договору, зміна обумовленої договором кількості води, що подається, у бік зменшення або збільшення, проводиться на підставі заявки замовника і оформлюється додатковою угодою до цього договору, або обміном листами.

Обсяг надання послуг водопостачання по підключенням за заявкою замовника на 2018 визначений п.2.3. договору.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що замовник сплачує виконавцю послуги водопостачання, за ціною яка письмово погодження сторонами, вартість яких зазначена в пропозиції виконавця.

Вартість послуг з постачання 1 куб.м. технічної напірної води становить:

- послуги з технічного напірного водопостачання для усіх споживачів, крім тих, що отримують ці послуги для подальшої обробки на питну воду на фільтрувальних станціях (для споживачів, що є вторинними водокористувачами) за 1 куб.м. 4,15грн.;

- послуги з технічного напірного водопостачання для подальшої обробки на питну воду на фільтрувальних станціях (для споживачів, що є вторинними водокористувачами) за 1 куб.м. 3,84грн.

Орієнтовна сума договору на дату його укладання становить 54311136,00грн., в тому числі ПДВ 20% (п.5.2. договору).

Відповідно до п.5.4. договору, остаточний розрахунок за надані послуги за минулий місяць замовник здійснює самостійно на підставі підписаного сторонами акту про надання послуг технічного водопостачання платіжним дорученням, з урахуванням поточних оплат, у термін до 5-го числа місяця наступного за звітним.

При оформленні платіжного доручення в графі «призначення платежу» замовник зобовязаний вказати період, за який проводиться оплата з посиланням на договір. У разі відсутності у платіжному дорученні цих даних, перерахована замовником оплата зараховується виконавцем за будь-який період утворення заборгованості на його розсуд (п.5.5. договору).

Згідно п.7.2. договору, у разі несвоєчасної оплати послуг водопостачання (п.5.4. та 5.5. договору) замовник зобовязаний сплатити виконавцю пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня.

Пунктом 7.3. договору, визначено, що у разі прострочення виконання грошового зобовязання, замовник повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Договір набуває чинності при досягненні сторонами згоди з усіх істотних умов і діє з 01.05.18р. по 31.12.18р. (п.11.1 договору).

Договір підписаний представниками сторін та скріплений печатками підприємств.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами договору №14/41 від 01.05.18р. підписані акти надання послуг технічного водопостачання №5 від 31.05.18р., №6 від 30.06.18р., №7 від 31.07.18р., №8 від 31.08.18р., згідно яких визначено місце встановлення та підключення вузла обліку технічної води, покази приладів обліку, обсяг наданих послуг у відповідний період.

Як зазначає позивач, з метою належного виконання умов договору, за надані послуги відповідачу були виставлені відповідні рахунки №14/41-5 від 31.05.18р., №14/41-6 від 30.06.18р., №14/41-7 від 31.07.18р., №14/41-8 від 31.08.18р., які мали бути сплачені відповідачем відповідно до умов п.5.5. договору.

Свої зобов`язання щодо оплати позивачу грошових коштів за надані послуги згідно договору №14/41 від 01.05.18р. відповідач виконував не своєчасно та не в повному обсязі.

31.05.18р., 02.07.18р., 01.08.18р., 31.08.18р., між сторонами договору підписані акти звірки розрахунків.

Згідно розрахунків позивача, заборгованість відповідача за період з травень серпень 2018 року складає 15345630,24грн. (з урахуванням часткового погашення заборгованості).

Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з відповідною позовною заявою.

При цьому, під час розгляду справи в суді відповідачем здійснена часткова оплата отриманих послуг за договором №14/41 від 01.05.18р. у сумі 1000000,00грн., що підтверджується, зокрема, копією виписки ПАТ «ОТП Банк» станом на 27.11.18р.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам суд виходить з наступного:

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

За умовами статті 193 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону і укладеного договору. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що сторонами договору підписані акти надання послуг технічного водопостачання №5 від 31.05.18р., №6 від 30.06.18р., №7 від 31.07.18р., №8 від 31.08.18р., згідно яких визначено місце встановлення та підключення вузла обліку технічної води, покази приладів обліку, обсяг наданих послуг у відповідний період. Вказані акти підписані представниками обох сторін без будь-яких зауважень і заперечень та скріплені печатками.

Також, позивачем виставлені рахунки №14/41-6 на суму 4705850,23грн., №14/41-6 від 30.06.18р. на суму 4425137,71грн., №14/4107 від 31.07.18р. на суму 4225332,22грн., №14/41-8 від 4273390,08грн.

Згідно п.5.4. договору, остаточний розрахунок за надані послуги за минулий місяць замовник здійснює самостійно на підставі підписаного сторонами акту про надання послуг технічного водопостачання платіжним дорученням, з урахуванням поточних оплат, у термін до 5-го числа місяця наступного за звітним.

Таким чином, за висновками суду строк оплати відповідачем вартості отриманих послуг по договору №14/41 від 01.05.18р. є таким що настав:

по рахунку №14/41-5 від 31.05.18р. на суму 4705850,23грн. 04.06.18р. (включно);

по рахунку №14/41-6 від 30.06.18р. на суму 4425137,71грн. 04.07.18р. (включно);

по рахунку №14/41-7 від 31.07.18р. на суму 4225332,22грн. 06.08.18р. (включно) враховуючи, що останній день строку 04.08.18р. є вихідним днем (ч.5 ст.254 ЦК України);

по рахунку №14/41-8 від 31.08.18р. на суму 4273390,08грн. 04.09.18р. (включно).

Сторонами підписані акти звірок взаємних розрахунків від 31.05.18р., 02.07.18р., 01.08.18р., 31.08.18р. Зі сторони відповідача акти звірок взаємних розрахунків підписані без будь-яких зауважень та заперечень щодо них.

З наданих актів та долучених до матеріалів справи банківських виписок ПАТ «ОТП Банк» вбачається, що відповідач свої зобов'язання щодо своєчасної оплати вартості отриманих послуг здійснював із порушенням строків, визначених умовами договору.

Станом на час звернення позивача до суду з позовом несплаченою відповідачем залишилась заборгованість по рахунку №14/41-8 від 31.08.18р. на суму 4273390,08грн. та частково по рахункам №14/41-5 від 31.05.18р., №14/41-6 від 30.06.18р., №14/41-7 від 31.07.18р.

Отже, факт існування заборгованості за послуги з подачі технічної води за загальний період травень-серпень 2018 рік в сумі 15345630,24грн., належним чином підтверджений матеріалами справи, визнаний та підтверджений відповідачем, про що останнім зазначено у відзиві на позовну заяву.

При цьому, судом встановлено, що протягом розгляду справи в суді, відповідачем 26.11.18р. здійснена оплата суми основного боргу в розмірі 1000000,00грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією виписки ПАТ «ОТП Банк» станом на 27.11.18р.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність предмету спору щодо стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 1000000,00грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З наведених підстав суд закриває провадження у справі в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 1000000,00грн. на підставі п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, враховуючи встановлення факту неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобов'язань за умовами договору №14/41 від 01.05.18р, щодо оплати наданих послуг, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не оспорюється, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з подачі технічної води, підлягають задоволенню в сумі 14345630,24грн.

Крім того, позивачем нараховані та предявлені до стягнення пеня в розмірі 1060037,60грн. та 3% річних в розмірі 90427,10грн.

Оскільки, матеріалами справи підтверджено факт наявності прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання, то позивачем правомірно здійснено нарахування пені та 3% річних.

Згідно наданого розрахунку 3% річних та пеня розраховані окремо по кожному рахунку.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано та предявлено до стягнення 3% річних в загальному розмірі 90427,10грн. (загальний період таких нарахувань - з 06.06.18р. по 30.09.18р.).

Перевіривши розрахунки 3% річних судом встановлено, що позивачем вірно визначений період таких нарахувань, а тому наданий розрахунок 3% річних є арифметично вірним.

За перерахунком суду розмір 3% річних складає 90427,10грн.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних підлягають задоволенню в повному обсязі в розмірі 90427,10грн.

За вимогами ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді сплати неустойки. Договірна неустойка встановлюється за згодою сторін, тобто її розмір та умови застосування визначаються виключно на їх власний розсуд.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст.549 названого Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

За приписом ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.2. договору сторонами узгоджено, що у випадку несвоєчасної оплати послуг водопостачання (п.5.4. та 5.5. договору) замовник зобовязаний сплатити виконавцю пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня.

На підставі п.7.2. договору, позивачем нарахована пеня в загальному розмірі 1060037,60грн. (загальний період таких нарахувань - з 06.06.18р. по 30.09.18р.).

Перевіривши розрахунки пені судом встановлено, що позивачем вірно визначений період таких нарахувань, а тому наданий розрахунок пені є арифметично вірним.

За перерахунком суду розмір пені складає 1060037,60грн.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню в повному обсязі в розмірі 1060037,60грн.

Перевірку розрахунку 3% річних та пені зроблено судом за допомогою програми «Ліна Закон».

Щодо поданої відповідачем заяви про зменшення розміру санкцій, суд зазначає наступне:

Частиною 1 ст.233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкції. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Також, згідно із ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. При цьому, зменшення розміру неустойки у виняткових випадках є правом, а не обов'язком суду.

Господарський суд об'єктивно оцінює, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини неналежного виконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони. Наведену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 04.05.18р. у справі №908/1453/14.

Враховуючи вищевикладене, та зважаючи на те, що позивачем не доведено суду понесення збитків унаслідок несвоєчасного виконання відповідачем зобов'язань по оплаті послуг, беручи до уваги ступінь вини відповідача у невиконанні зобовязань перед позивачем, причини такого невиконання, загальновідомі у розумінні ч.3 ст.75 ГПК України обставин проведення АТО на території місця реєстрації та фактичного знаходження підприємства відповідача з 2014 року, що призвело до погіршився фінансового стану відповідача, суд дійшов висновку про наявність виняткових підстав для зменшення розміру заявленого до стягнення позивачем розміру пені на 20% у звязку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня в розмірі 848030,08грн.

При цьому, суд зазначає, що 3 % річних не є штрафними санкціями у розумінні ст.230 Господарського кодексу України, тому зменшення їхнього розміру нормами діючого законодавства не передбачено.

Відповідно до ст.13Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши умови договору, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог та які відповідачем не оспорюються, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову частково.

Згідно ч.1 ст.130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд повертає позивачу 50% судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову в сумі 123720,71грн.

Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивача належить судовий збір у розмірі 123720,71грн., як 50% від сплаченого позивачем судового збору за позовною вимогою, яка підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 91, 129, 130, п.2 ч.1 ст.231, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Регіонального управління з експлуатації каналу комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м.Словянськ, Донецька область до Комунального виробничого підприємства «Краматорський водоканал», м.Краматорськ, Донецька області про стягнення заборгованості в сумі 16496094,94грн., з яких: 15345630,24грн. основний борг; 90427,10грн. 3% річних; 1060037,60грн. пеня., задовольнити частково.

Закрити провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 1000000,00грн. у звязку з відсутністю предмету спору.

Стягнути з Комунального виробничого підприємства «Краматорський водоканал» (вул. Південна, буд. 6, м. Краматорськ, Донецька область, 84313; ) на користь Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (вул. К. Лібкнехта, буд. 177 А, м.Маріуполь, Донецька область, 87547; ) в особі Регіонального управління з експлуатації каналу Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (вул. Університетська, буд. 13, м. Словянськ, Донецька область, 84112; ) основний борг в сумі 14345630,24грн., 3% річних в сумі 90427,10грн., пеню в сумі 848030,08грн., судовий збір в сумі 123720,71грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повернути платнику - Словянському регіональному виробничому управлінню Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (вул. Університетська, буд. 13, м.Словянськ, Донецька область, 84112; ) з Державного бюджету України 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору в сумі 123720,71грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У судовому засіданні 20.12.18р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 20.12.18р.

Суддя М.О. Лейба