СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2018 р. справа №905/1985/17

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
за участю представників:
від позивача ОСОБА_5 (адвокат, угода про надання правової допомоги від 12.12.2018р.);
від відповідача не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Єнакіївський металургійний завод», м. Маріуполь Донецької області
на рішення господарського суду Донецької області
ухваленого 10.07.2018р. (повний текст підписано 12.07.2018р.) у м. Харкові
у справі №905/1985/17 (суддя Курило Г.Є.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІПІ Інжинірінг», м. Київ
до Приватного акціонерного товариства «Єнакіївський металургійний завод» , м. Маріуполь Донецької області
про стягнення заборгованості у розмірі 299033,56грн., 3% річних у розмірі 2316,06грн. та втрат від інфляції у розмірі 9230,64грн.

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІПІ Інжинірінг», м. Київ (далі Позивач) звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Єнакіївський металургійний завод», м. Маріуполь Донецької області (далі Відповідач) з вимогами про стягнення 310580,26грн., у тому числі:

- 299033,56грн. заборгованості з оплати виконаних робіт за договором №16000365 про виконання робіт від 01.04.2016р.;

- 2316,06грн. 3% річних за прострочення виконання грошових зобовязань, нарахованих за період з 14.02.2017р. по 30.06.2017р.;

- 9230,64грн. інфляційної індексації на заборгованість, нарахованої за період з квітня 2017р. по червень 2017р.

2. Ухвалою Господарського суду Донецької області від 02.08.2017р. відкрито провадження у справі №905/1985/17, а ухвалою від 26.02.2018р. вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

3. Рішенням Господарського суду Донецької області від 10.07.2018р. (повний текст підписано 12.07.2018р.) у справі №905/1985/17 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІПІ Інжинірінг» були задоволені в повному обсязі - стягнуто з Відповідача на користь Позивача 310580,26грн., у тому числі: 299033,56грн. заборгованості з оплати виконаних робіт за договором №16000365 про виконання робіт від 01.04.2016р., 2316,06грн. 3% річних за прострочення виконання грошових зобовязань, нарахованих за період з 14.02.2017р. по 30.06.2017р. та 9230,64грн. інфляційної індексації на заборгованість, нарахованої за період з квітня 2017р. по червень 2017р.

4. Означене рішення суду обґрунтоване встановленням матеріалами справи факту неналежного виконання Відповідачем договірного зобовязання з оплати виконаних Позивачем робіт за договором №16000365 від 01.04.2016р., оформлених актами приймання наданих послуг №34 від 30.11.2016р., №47 від 31.12.2016р., №9 від 31.01.2017р. та №25 від 65033,56грн., строк оплати яких вже настав. Окрім того, місцевий суд наголосив, що представлені Позивачем акти містять всі необхідні та обов'язкові для первинних документів реквізити, а відсутність на підписах уповноважених осіб Відповідача відтиску печатки не спростовує факт вчинення господарських операцій в рамках договору №16000365 про виконання робіт від 01.04.2016р. Своєю чергою, посилання Відповідача на прострочення кредитора, з огляду на ненадання Позивачем рахунку на оплату є необґрунтованим, оскільки рахунок є документом, який містить тільки платіжні реквізити і таке ненадання не є відкладальною обставиною в розумінні ст.212 Цивільного кодексу України та не свідчить про простроченням кредитора в розумінні ст.613 цього Кодексу, а тому, наявність або відсутність рахунку не звільняє Відповідача від обов'язку оплатити виконані роботи.

ІІ. Короткий зміст вимог та узагальнених доводів апеляційної скарги:

5. Приватне акціонерне товариство «Єнакіївський металургійний завод», не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернулось з апеляційною скаргою до Східного апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду Донецької області від 10.07.2018р. у справі №905/1985/17 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог повністю.

6. Підставами для задоволення апеляційних вимог Скаржник зазначає:

- залишення місцевим судом поза увагою, що акти приймання наданих послуг №9 від 31.01.2017р. та №25 від 22.02.2017р. з боку Відповідача були підписані неуповноваженими особами, а акти №34 від 30.11.2016р. та №47 від 31.12.2016р. не підтверджують вчинення господарської операції, оскільки не містять обовязкового реквізиту печатки Відповідача. Окрім того, всупереч умов п.5.3 договору №16000365 від 01.04.2016р., Виконавцем до моменту звернення з позовом до суду, жодних рахунків на оплату не надавалося, що в силу ч.4 ст.612 Цивільного кодексу України свідчить про неможливість виконання зобовязання Відповідачем через прострочення кредитора;

- порушення місцевим судом при ухваленні оскаржуваного рішення ст.86 Господарського процесуального кодексу України щодо всебічного, повного та обєктивного розгляду всіх обставин справи;

- судом першої інстанції безпідставно було відхилено клопотання Відповідача про відстрочення виконання рішення у справі, зважаючи на тяжке матеріальне становище, що підтверджувалось звітом про фінансові результати та захопленням всього майна підприємства.

ІІІ. Узагальнені доводи та заперечення Позивача:

7. Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІПІ Інжинірінг», в межах визначеного апеляційним судом строку, наданий відзив на апеляційну скаргу б/н від 11.12.2018р., за змістом якого останнє проти її задоволення заперечує, зазначаючи, що: Позивач повністю виконав свої зобовязання за договором, що підтверджується підписаними сторонами актами здачі-приймання виконаних робіт, засвідчених печатками сторін, а з огляду на не оскарження Відповідачем самого факту виконання робіт, це свідчити про обізнаність останнього стосовно обовязку оплати прийнятих робіт незалежно від отримання ним рахунку на оплату; сам по собі рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, а тому його ненадання не є відкладальною умовою у розумінні ст.212 Цивільного кодексу України, що також узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, викладеної у постанові №37/405 (3-3902к09) від 29.09.2009р.

IV. Щодо процедури апеляційного провадження:

8. У відповідності до вимог ст.32 та ч.1 ст.260 Господарського процесуального кодексу України за протоколом автоматизованого розподілу від 28.11.2018р. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: ОСОБА_1 (головуючий, суддя-доповідач), ОСОБА_2 і ОСОБА_3

9. Ухвалою від 29.11.2018р. вказана судова колегія відкрила апеляційне провадження у справі №905/1985/17, а ухвалою від 17.12.2018р. після проведення підготовчих дій призначила розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні на 26.12.2018р. о 15:20 з повідомленням учасників справи про дату, час і місце розгляду.

10. Враховуючи викладене в п.8 цієї постанови, та відсутність визначених ст.ст.38, 39 Господарського процесуального кодексу України підстав для відводу/самовідводу члені судової колегії, сформована судова колегія Східного апеляційного господарського суду у складі ОСОБА_1 (головуючий, суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3 відповідає вимогам «суду, створеним відповідно до закону» у розумінні п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.

11. Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась у протоколі судового засідання та засобами аудиофіксації у відповідності до вимог ст.ст.222, 223 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням п.17.7. його Перехідних положень в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.270 цього Кодексу.

12. У судовому засіданні 26.12.2018р. уповноважений представник Позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник Скаржника у судове засідання 26.12.2018р., попри належне повідомлення не зявився, про причини неявки не повідом, що, за висновком судової колегії, враховуючи повідомлення його належним чином та достатність матеріалів справи, не перешкоджає розгляду справи по суті.

13. Відтак, згідно із вимогами ст.269 Господарського процесуального кодексу України справа переглядається за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

V. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

14. Як встановлено місцевим судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 01.04.2016р. між Публічним акціонерним товариством «Єнакієвський металургійний завод», організаційно-правова форма якого, відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.а.с.38-43), у подальшому була змінена на Приватне акціонерне товариство (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІПІ Інжинірінг» (Виконавець) було укладено договір №16000365 про виконання робіт (договір а.с.а.с.11-16), відповідно до п.1.1. якого в порядку та на умовах, передбачених даним договором Виконавець зобов'язується за завданням Замовника виконати роботи по обслуговуванню бункерів та підбункерних приміщень ДП №1, №3, №5 Замовника, а Замовник зобов'язується оплатити виконання роботи.

15. Згідно з п.3.1. договору, вартість робіт визначається в національній валюті та складає 78000,00грн., в тому числі НДС 13000,00грн. за один календарний місяць.

У п. 4.1. договору сторони погодили, що здача приймання виконаних робіт оформлюється актом здачі приймання виконаних робіт, який підписується уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками.

16. Своєю чергою, відповідно до п.5.2. договору, оплата вартості виконаних робіт проводиться Замовником в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виконавця.

Між тим, за змістом п.5.3. договору, вартість робіт виконаних по договору, оплачується Замовником протягом 75 календарних днів з моменту підписання сторонами актів здачі-приймання виконаних робіт та отримання від Виконавця рахунку на оплату.

17. Згідно з п.9.1. договору, договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.07.2017р.

Сторонами до договору №16000365 про виконання робіт від 01.04.2016р. також було укладено додатки №1-4 (а.с.а.с.16-19). Так, зокрема, додатки №2, 3 визначали список уповноважених представників Замовника та Виконавця, маючих право складати та підписувати акти здачі-приймання виконаних робіт від імені сторін, а також вчиняти інші дії, повязані з виконанням даного договору. Такими уповноваженими особами Замовника було визначено: ОСОБА_6 директора з виробництва, ОСОБА_7 начальника доменного цеху, ОСОБА_8 заступника начальника доменного цеху, ОСОБА_9 заступника начальника доменного цеху з технологій; своєю чергою, уповноваженими особами Виконавця було визначено: ОСОБА_10 директора, ОСОБА_11 виконавця робіт.

Між тим, протоколом №11 від 06.04.2016р. загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІПІ Інжинірінг» (а.с.а.с.34, 35) вирішено звільнити директора ОСОБА_12 та призначено на посаду директора ОСОБА_13

18. На виконання умов договору Виконавцем було надані послуги з обслуговування бункерів та підбункерних приміщень, факт чого було оформлено актами приймання наданих послуг №34 від 30.11.2016р. на суму 78000,00грн., №47 від 31.12.2016р. на суму 78000,00грн., №9 від 31.01.2017р. на суму 78000,00грн. та №25 від 22.02.2017р. на суму 65033,56грн. (а.с.а.с.21-24)

Як встановлено місцевим судом, з боку Позивача акти приймання-передачі були підписані директором ОСОБА_13, підпис директора скріплений печаткою. Своєю чергою, з боку Відповідача акти №34 від 30.11.2016р. та №47 від 31.12.2016р. підписані директором по виробництву ОСОБА_6 та керівником доменного цеху ОСОБА_7, акти №9 від 31.01.2017р. та №25 від 22.02.2017р. підписані директором по виробництву ОСОБА_14 та керівником доменного цеху ОСОБА_7

19. 27.03.2017р. Позивачем на адресу Відповідача була направлена претензія №16000365 (а.с.а.с.29, 30) з вимогою оплатити заборгованість у розмірі 156000,00грн., яка виникла внаслідок несплати за надані послуги, оформлені актами №34 від 30.11.2016р. та №47 від 31.12.2016р., строк оплати за якими, з урахуванням п.5.3. договору вже настав.

01.09.2017р. (вже в перебігу розгляду справи) Позивачем на адресу Відповідача направлено рахунки на оплату №ГОІНЖ00034 від 30.11.2016р. на суму 78000,00грн., №ГОІНЖ00047 від 31.12.2016р. на суму 78000,00грн., №ГОІНЖ0009 від 31.01.2017р. на суму 78000,00грн., №ГОІНЖ00025 від 22.02.2017р. на суму 65033,56грн. (а.с.а.с.61-65)

20. Вказані в п.п.14-19 цієї постанови обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не оспорюються.

21. Між тим, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІПІ Інжинірінг», враховуючи факт нездійснення Відповідачем оплати за виконані роботи, оформлених актами приймання послуг №34 від 30.11.2016р. на суму 78000,00грн., №47 від 31.12.2016р. на суму 78000,00грн., №9 від 31.01.2017р. на суму 78000,00грн. та №25 від 22.02.2017р. на суму 65033,56грн., звернулось до господарського суду з позовними вимогами про стягнення з Відповідача 310580,26грн., у тому числі: 299033,56грн. заборгованості з оплати виконаних робіт (наданих послуг) за договором №16000365 від 01.04.2016р., 2316,06грн. 3% річних за прострочення виконання грошових зобовязань, нарахованих за період з 14.02.2017р. по 30.06.2017р. та 9230,64грн. інфляційної індексації на заборгованість, нарахованої за період з квітня 2017р. по червень 2017р.

22. Зважаючи на вказані обставини, спірні правовідносини були розглянуті місцевим судом в контексті приписів законодавства, що регулюють правовідносини з підряду та виконання і наслідків прострочення грошових зобовязань.

23. Відповідачем до суду першої інстанції було надано клопотання про відстрочення виконання рішення суду на 1 рік з дня прийняття рішення у справі, з мотивів тяжкого матеріального становища, що підтверджувалось звітом про фінансові результати та захопленням всього майна підприємства невідомими людьми (а.с.а.с.168-177). Проте, місцевим судом в задоволенні означеного клопотання було відмовлено, оскільки обставини, якими Відповідач обґрунтовував свої клопотання, за висновком суду, не є такими, що дійсно ускладнюють виконання судового рішення, а сам по собі скрутний матеріальний стан останнього не свідчить про виключність обставин, з яким пов'язується можливість відстрочення виконання рішення.

VІ. Оцінка апеляційного суду:

24. За змістом ст.ст.4, 5 Господарського процесуального кодексу України, ст.15 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України можливість задоволення позовних вимог вимагає наявності та доведеності наступної сукупності елементів: наявність у Позивача захищуваного суб'єктивного права/охоронюваного законом інтересу, порушення (невизнання або оспорювання) такого права/інтересу з боку визначеного Відповідача та належність (адекватність характеру порушення та відповідність вимогам діючого законодавства) обраного способу судового захисту. Відсутність або недоведеність будь-якого із вказаних елементів, що становлять предмет доказування для Позивача, унеможливлює задоволення позову.

25. Сутність розглядуваного спору полягає у спонуканні Відповідача до примусового виконання порушених (прострочених у виконанні) грошових зобовязань з оплати вартості виконаних Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІПІ Інжинірінг» робіт за актами приймання наданих послуг №34 від 30.11.2016р. на суму 78000,00грн., №47 від 31.12.2016р. на суму 78000,00грн., №9 від 31.01.2017р. на суму 78000,00грн. та №25 від 22.02.2017р. на суму 65033,56грн., які (зобов'язання) випливають з договору №16000365 про виконання робіт від 01.04.2016р., та застосуванні наслідків прострочення такого виконання у вигляді стягнення нарахованих на суму заборгованості 3% річних та інфляційної індексації.

26. Беручи до уваги правову природу укладеного договору №16000365 про виконання робіт від 01.04.2016р., кореспондуючі права та обов'язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з підряду.

Викладене зумовлює погодження із доводами місцевого суду щодо визначення норм матеріального права, у світлі яких має вирішуватися питання відносно розглядуваного спору.

27. Зважаючи на встановлену ст.204 Цивільного кодексу України та неспростовану в межах цієї справи в порядку ст.215 цього Кодексу презумпцію правомірності означеного договору, апеляційний суд вважає його належною у розумінні ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України та ст.ст.173, 174 Господарського кодексу України підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обовязків сторін.

28. Як встановлено ч.1 ст.318 Господарського кодексу України та ч.1 ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду замовник зобов'язується прийняти і оплатити виконану роботу, тоді як до обов'язків підрядника віднесено виконання робіт на свій ризик за завданням замовника.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

29. Відповідно до ст.202 Господарського кодексу України та ст.ст.598,599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином, або з інших підстав, встановлених договором або законом. Наразі, будь-яких доказів своєчасної сплати стягуваної заборгованості чи припинення відповідних зобовязань іншим передбаченим законом способом, Відповідачем всупереч ст.ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України до справи не надано і за змістом апеляційної скарги не вбачається.

30. Своєю чергою, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги в частині твердження про порушення місцевим судом норм матеріального права, зводяться виключно до повторення аргументів, які вже отримали належну правову оцінку в оскаржуваному рішенні суду. При цьому, Скаржником не наводиться жодних доводів неправильності такого застосування та спростувань висновків суду першої інстанції. Так, враховуючи гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо повноти перегляду, в контексті позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п.58 рішення «Серявін та інші проти України», колегія апеляційного суду зазначає, що:

30.1. Кожен з чотирьох актів приймання наданих послуг зі сторони Замовника підписувався двома особами, при цьому як мінімум один з них був в числі осіб, передбачених додатком №2 договору №16000365 про виконання робіт від 01.04.2016р., відтак дослідження питання наявності/відсутності у ОСОБА_14, як одного з підписантів відповідних повноважень за наявності в актах, складених з його участю, підписів і ОСОБА_7, про приналежність підпису якого і обсяг повноважень Відповідачем обґрунтованих заперечень не висловлювалося, не впливає на правильність висновку про належність актів за критерієм повноважень підписантів Замовника.

30.2. Найменування актів «приймання наданих послуг», а не «виконаних робіт» не впливає на їх зміст та можливість співвідношення з розглядуваним договором, на який в актах міститься посилання.

30.3. Закон України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» не відносить печатку до обовязкового елементу форми/реквізиту первинного документу, тоді як усі необхідні дані для ідентифікації суті господарської операції, підтвердженою актами, містяться в їх змісті. Своєю чергою, застосування ч.2 ст.207 Цивільного кодексу України (в редакції, що діяла на момент підписання актів) в розглядуваному випадку є безпідставним, оскільки акти засвідчують не сам правочин, а докази виконання по ньому зобовязань, тому відсутність відтиску печатки на актах, при відсутності заперечень відносно повноти/недоліків виконаних робіт в порядку ч.1 ст.853 Цивільного кодексу України, не є обставиною, з якою законодавство повязує можливість не набрання/втрати чинності такими актами приймання-передачі.

30.4. Апеляційний суд звертає увагу, що Скаржником невірно приводиться зміст п.5.3. договору (вартість робіт сплачується протягом 75 календарних днів), проте означена обставина ніяким чином не впливає на правильність висновку суду відносно визначеності в розумінні ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України строку виконання грошового зобовязання з умов договору, який не перебуває в залежності від факту надання рахунків, що не є відкладальною обставиною. Жодних перешкод (відсутність реквізитів, розміру оплати) для своєчасного та належного виконання грошового зобовязання боржником, передбачених ст.613 Цивільного кодексу України, Відповідачем не доведено та з матеріалів справи не вбачається, з огляду на що висновок про порушення ч.4 ст.612 Цивільного кодексу України, яка і відсилає до ст.613 Цивільного кодексу України, є неспроможним.

30.5. Доводи Скаржника щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права є необґрунтованими, оскільки останнім за текстом апеляційної скарги взагалі не зазначено, в чому саме полягало необєктивність та неповнота розгляду судом першої інстанції обставин справи.

31. Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що Відповідач не мав жодних правових підстав для ухилення від виконання обов'язку з повної оплати виконаних Позивачем робіт, оформлених актами №34 від 30.11.2016р., №47 від 31.12.2016р., №9 від 31.01.2017р. та №25 від 22.02.2017р., які відповідно до п.5.3. договору повинні бути оплачені протягом 75 календарних днів з моменту підписання відповідних актів та рахунків на оплату.

Таке невиконання грошового зобовязання є його порушенням у розумінні ст.610 Цивільного кодексу України у вигляді прострочення ( ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України), що має наслідком правомірне висування Позивачем і задоволення місцевим судом позовних вимог у відповідності до ст.625 цього Кодексу.

32. Судова колегія також погоджується з рішенням місцевого суду в частині відмови у задоволенні клопотання про відстрочення виконання рішення, оскільки це є виключно дискреційним правом суду, правомірність здійснення якого в даному випадку оцінюється судом в контексті встановленого ст.15 Господарського процесуального кодексу України принципу пропорційності на момент винесення рішення прострочення платежу складало більше одного року, у звязку з чим надання додаткового розстрочення було б несумісним із законними інтересами Позивача, які підпадають під захист ст.1 Першого Протоколу ратифікованої Україною Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод 1950р.

33. Відтак, оскільки доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують ухвалення оскаржуваного рішення із порушеннями, які ст.277 Господарського процесуального кодексу України визначені у якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Єнакіївський металургійний завод» залишається без задоволення, а переглядуване рішення без змін.

34. За змістом ст.129 вказаного Кодексу такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок Скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275-277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Єнакіївський металургійний завод», м. Маріуполь Донецької області на рішення Господарського суду Донецької області від 10.07.2018р. (повний текст підписано 12.07.2018р.) у справі №905/1985/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Донецької області від 10.07.2018р. (повний текст підписано 12.07.2018р.) у справі №905/1985/17 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на рахунок Приватного акціонерного товариства «Єнакіївський металургійний завод», м. Маріуполь Донецької області.

4. Постанова набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту, з урахуванням порядку подання касаційної скарги, передбаченого п.17.5. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 26.12.2018р. проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено та підписано 27.12.2018р.

Головуючий, суддя-доповідач ОСОБА_1

Суддя В.І. Пушай

Суддя О.В. Стойка

Надіслано судом до ЄДРСР 27.12.2018р.