РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.12.2018Справа № 910/12778/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., за участю секретаря судового засідання Зарудньої О.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Київ Ре"

про стягнення 113 969, 23 грн.

Представники сторін:

від позивача: Алєксєєв В.В. - представник

від відповідача: Балтян С.С. - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

01.08.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» з вимогами до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 99500,00 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм законодавства України та умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності не виконав обов'язок щодо виплати страхового відшкодування, у зв'язку із завданням шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну власника автотранспортного засобу Hyundai, державний номер НОМЕР_1, водієм транспортного засобу Mercedes, державний номер НОМЕР_2, цивільно-правова відповідальність власника якого застрахована відповідачем відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/9865590, та право вимоги за якою перейшло до позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2017 (суддя Плотницька Н.Б.) порушено провадження у справі №910/12778/17, розгляд справи призначено на 18.09.2017.

У судовому засіданні 18.09.2017 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому вказав на те, що матеріали справи не містять документу (Звіту) про визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, а також акту виконаних робіт з ремонту автомобіля Hyundai, державний номер НОМЕР_1.

Крім того, представник відповідача подав у судовому засіданні клопотання про призначення по справі судової автотоварознавчої експертизи з метою встановлення вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу Hyundai i20, державний номер НОМЕР_1, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 29.06.2016 на 127 км 670 м автодороги Т-20-02 Тернопіль - Скалат - Гусятин - Борщів - Жванець, за участі транспортних засобів Hyundai i20, державний номер НОМЕР_1, та Mercedes-Benz 316, державний номер НОМЕР_2.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2017 призначено у справі №910/12778/17 судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення експертів поставлено питання: - який розмір матеріальної шкоди було завдано власнику транспортного засобу Hyundai i20, державний номер НОМЕР_1, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 29.06.2016 на 127 км 670 м автодороги Т-20-02 Тернопіль - Скалат - Гусятин - Борщів - Жванець, за участі транспортних засобів Hyundai i20, державний номер НОМЕР_1, та Mercedes-Benz 316, державний номер НОМЕР_2? - яка вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Hyundai i20, державний номер НОМЕР_1, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 29.06.2016 на 127 км 670 м автодороги Т-20-02 Тернопіль - Скалат - Гусятин - Борщів - Жванець, за участі транспортних засобів Hyundai i20, державний номер НОМЕР_1, та Mercedes-Benz 316, державний номер НОМЕР_2?

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2017 зупинено провадження у справі №910/12778/17 до проведення Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз судової автотоварознавчої експертизи (або до дачі висновку чи повідомлення про неможливість проведення експертизи), що призначена ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2017 у справі № 910/12778/17, та повернення матеріалів справи до суду.

22.02.2018 на адресу Господарського суду міста Києва від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли матеріали справи та повідомлення про неможливість надання висновку №19706/17-54 комісійної судової автотоварознавчої експертизи від 16.02.2018 по матеріалам справи № 910/12778/17.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.2018 поновлено провадження у справі № 910/12778/17, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19.03.2018; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2018 призначено у справі № 910/12778/17 судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6); на вирішення експерта поставлено питання: - Який розмір матеріальної шкоди було завдано власнику транспортного засобу Hyundai i20, державний номер НОМЕР_1, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 29.06.2016 на 127 км 670 м автодороги Т-20-02 Тернопіль - Скалат - Гусятин - Борщів - Жванець, за участі транспортних засобів Hyundai i20, державний номер НОМЕР_1, та Mercedes-Benz 316, державний номер НОМЕР_2?; - Яка вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Hyundai i20, державний номер НОМЕР_1, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 29.06.2016 на 127 км 670 м автодороги Т-20-02 Тернопіль - Скалат - Гусятин - Борщів - Жванець, за участі транспортних засобів Hyundai i20, державний номер НОМЕР_1, та Mercedes-Benz 316, державний номер НОМЕР_2?; зупинено провадження у справі № 910/12778/17.

24.05.2018 на адресу Господарського суду міста Києва від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли матеріали справи та висновок судової комісійної автотоварознавчої експертизи від 27.04.2018 № 7819/18-54.

У Висновку експертів за результатами проведення комісійної судової автотоварознавчої експертизи №7819/18-54 від 27.04.2018 зазначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Hyundai, державний номер НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (Ез=0,00) становить 166194,12 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.05.2018 поновлено провадження у справі № 910/12778/17, підготовче засідання призначено на 14.06.2018.

У підготовчому засіданні 14.06.2018 судом було оголошено перерву до 27.06.2018.

Відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду у зв'язку із закінченням терміну повноважень судді Плотницької Н.Б., на підставі розпорядження керівника апарату суду № 05-23/1024 від 27.06.2018 справу № 910/12778/17 направлено на повторний автоматизований розподіл.

За наслідками проведення повторного автоматизованого розподілу справи № 910/12778/17, визначено суддю Баранова Д.О. для подальшого її розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.07.2018 суддею Барановим Д.О. прийнято до провадження справу № 910/12778/17, підготовче засідання призначено на 10.08.2018.

03.08.2018 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли доповнення до відзиву, в яких відповідач вказав на те, що позивач не звертався до нього із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом АЕ/9865590 в порядку ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а отже право позивач не є порушеним.

У підготовчому засіданні 10.08.2018 судом було оголошено перерву до 05.09.2018.

05.09.2018 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що він звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування - Претензією про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації №ТР-20-3823 (вих. №218 від 14.03.2017), яка була отримана відповідачем 16.03.2017.

05.09.2018 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просив суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 99500,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 10821,81 грн., 3% річних у розмірі 3647,42 грн., що разом становить 113969,23 грн.

У підготовчому засіданні 05.09.208 судом було оголошено перерву до 14.09.2018.

11.09.2018 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли додаткові письмові пояснення, в яких позивач вказав на те, що надіслана ним відповідачу Претензія про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації №ТР-20-3823 (вих. №218 від 14.03.2017) по суті є заявою про виплату страхото відшкодування в розумінні ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

11.09.2018 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач вказав на те, що надіслана позивачем Претензія про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації №ТР-20-3823 (вих. №218 від 14.03.2017) не є заявою про виплату страхото відшкодування в розумінні ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з чим вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2018 продовжено строк розгляду справи на 30 днів, оголошено перерву у підготовчому засіданні на 03.10.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.10.2018 прийнято до розгляду заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" про збільшення розміру позовних вимог вих. № 1676 від 03.09.2018, постановлено здійснювати подальший розгляд справи з урахуванням заяви вих. № 1676 від 03.09.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2018 закрито підготовче провадження у справі № 910/12778/17, справу призначено до судового розгляду по суті на 07.11.2018.

У судовому засіданні 07.11.2018 судом було оголошено перерву до 05.12.2018.

У судовому засіданні 05.12.2018 судом було оголошено перерву до 07.12.2018.

Представник позивача у судовому засіданні 07.12.2018 надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 07.12.2018 надав усні пояснення по суті спору, проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 07.12.2018 судом було закінчено розгляд справи по суті та оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Заслухавши усні пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до постанови Борщівського районного суду Тернопільської області від 18.07.2016 у справі №594/678/16-п, яка набрала законної сили 28.07.2016, встановлено, що 29.06.2016 ОСОБА_4, керуючи автомобілем Mercedes, державний номер НОМЕР_2, порушив Правила дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Hyundai, державний номер НОМЕР_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Вказаною постановою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

21.12.2015 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Перша» (страховик) та ОСОБА_5 (страхувальник, вигодонабувач) укладено Договір добровільного комплексного страхування наземного транспорту, цивільної відповідальності експлуатанту наземного транспорту, водія та пасажирів від нещасного випадку №06-07.27.15.00062, яким передбачено страхування майнових інтересів страхувальника, пов'язаних з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Hyundai, державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до розділу 4 Договору добровільного страхування №06-07.27.15.00062 від 21.12.2015 строк його дії встановлено з 22.12.2015 по 21.12.2016.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до рахунку-фактури №ТР-0014780 від 01.07.2016, виставленого СТО - Товариством з обмеженою відповідальністю «Богдан-Авто Тернопіль», вартість відновлювального ремонту автомобіля Hyundai, державний номер НОМЕР_1, становить 135233,99 грн.

Відповідно до Висновку експертів за результатами проведення комісійної судової автотоварознавчої експертизи №7819/18-54 від 27.04.2018, призначеної судом у справі № 910/12778/17, вартість відновлювального ремонту автомобіля Hyundai, державний номер НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (Ез=0,00) становить 166194,12 грн.

Згідно зі страховим актом ТР-20-3823 від 08.07.2016, складеним Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Перша», розмір страхового відшкодування за Договором добровільного страхування №06-07.27.15.00062 від 21.12.2015 становить 106514,99 грн., на підставі якого та заяви страхувальника про виплату страхового відшкодування позивачем 15.07.2016 було виплачено страхове відшкодування за вказаним договором добровільного страхування у розмірі 106514,99 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 32955 від 15.07.2016 на суму 106514,99 грн., копія якого долучена позивачем до позовної заяви.

Судом встановлено, що на момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Mercedes, державний номер НОМЕР_2, була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/9865590 зі встановленим розміром страхової суми за шкоду заподіяну майну - 100000 грн 00 коп., франшизи - 500 грн. 00 коп.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із Претензією про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації №ТР-20-3823 (вих. №218 від 14.03.2017), в якій просив виплатити страхове відшкодування за Полісом АЕ/9865590 у розмірі 99500,00 грн.

Вказана претензія була отримана відповідачем 16.03.2017, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 377.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить суд стягнути з відповідача страхове відшкодування за Полісом АЕ/9865590 у розмірі 99500,00 (так як ліміт відповідальності відповідача (страховиком) за вказаним Полісом за шкоду, заподіяну майну, обмежується сумою 100000 грн. 00 коп. та франшизи - 500,00 грн.), 3% річних у розмірі 3647,42 грн. за період з 15.06.2017 по 03.09.2018 та інфляційні втрати у розмірі 10821,81 грн. за період з 01.06.2017 по 03.09.2018 (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог).

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до пункту 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до частини 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику за Договором добровільного страхування, позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 та від 23.09.2015 у справі № 3-303гс15.

Так як цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Mercedes, державний номер НОМЕР_2, станом на дату ДТП була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/9865590, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП водієм транспортного засобу Mercedes, державний номер НОМЕР_2, власнику транспортного засобу Hyundai, державний номер НОМЕР_1, покладається на відповідача (в межах страхової суми та за вирахуванням франшизи за Полісом АЕ/9865590).

Суд відзначає, що в силу приписів ч. 3 ст. 5 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин підлягають застосуванню Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції, чинній на момент страхового випадку (ДТП), тобто, станом на 24.10.2017.

Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 у справі №3-1304гс16 відповідач як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Позивачем долучено до позовної заяви рахунок-фактури №ТР-0014780 від 01.07.2016, виставлений СТО - Товариством з обмеженою відповідальністю «Богдан-Авто Тернопіль», відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Hyundai, державний номер НОМЕР_1, становить 135233,99 грн.

Водночас, у судовому засіданні 18.09.2017 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому вказав на те, що матеріали справи не містять документу (Звіту) про визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, а також акту виконаних робіт з ремонту автомобіля Hyundai, державний номер НОМЕР_1.

З метою встановлення вартості відновлювального ремонту автомобіля Hyundai, державний номер НОМЕР_1, судом було призначено у справі № 910/12778/17 судову автотоварознавчу експертизу.

Відповідно до Висновку експертів за результатами проведення комісійної судової автотоварознавчої експертизи №7819/18-54 від 27.04.2018, призначеної судом у справі № 910/12778/17, вартість відновлювального ремонту автомобіля Hyundai, державний номер НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (Ез=0,00) становить 166194,12 грн.

Як встановлено судом, згідно зі страховим актом ТР-20-3823 від 08.07.2016, складеним Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Перша», розмір страхового відшкодування за Договором добровільного страхування №06-07.27.15.00062 від 21.12.2015 становить 106514,99 грн., на підставі якого та заяви страхувальника про виплату страхового відшкодування позивачем 15.07.2016 було виплачено страхове відшкодування за вказаним договором добровільного страхування у розмірі 106514,99 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 32955 від 15.07.2016 на суму 106514,99 грн., копія якого долучена позивачем до позовної заяви.

Таким чином, до позивача перейшло право вимоги щодо виплати страхового відшкодування за Полісом АЕ/9865590 у розмірі 99500,00 грн., так як ліміт відповідальності відповідача за вказаним Полісом становить 100000,00 грн. і франшизи становить 500,00 грн. (в межах вартості відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ та суми виплаченого позивачем страхового відшкодування за договором добровільного страхування).

Як встановлено судом, позивач звернувся до відповідача із Претензією про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації №ТР-20-3823 (вих. №218 від 14.03.2017), в якій просив виплатити страхове відшкодування за Полісом АЕ/9865590 у розмірі 99500,00 грн.

Вказана претензія була отримана відповідачем 16.03.2017, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 377.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач вказав на те, що позивач не звертався до нього із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом АЕ/9865590 в порядку ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а отже право позивач не є порушеним. При цьому, вказана претензія, на думку відповідача, не є вимогою в розумінні ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Суд не погоджується з вказаними твердженнями відповідача з огляду на наступне.

У статті 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено випадки, з настанням яких страховик набуває правових підстав для відмови у здійсненні такої виплати, зокрема, у випадку, коли потерпілим чи особою, яка має право на отримання відшкодування, не було протягом року з моменту скоєння ДТП подано заяви про виплату страхового відшкодування.

Тобто, право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов'язань не є безумовним, а пов'язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.

За змістом статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, з виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов'язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди відповідно до приписів статті 512 Цивільного кодексу України відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов'язаннях: у деліктному зобов'язанні винуватця; у зобов'язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.

В такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов'язань винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов'язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов'язанні винуватця; зобов'язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ).

Відтак, у силу приписів статі 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов'язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов'язань виключно за умови подання йому у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов'язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків.

При цьому, закріплюючи в положеннях указаної норми відповідні правові наслідки, законодавець не ставив їх настання в залежність від суб'єкта звернення із заявою до страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ про здійснення страхового відшкодування, а навпаки, презюмував те, що з відповідною заявою має звернутися потерпілий або інша особа, яка має право на отримання відшкодування, що закріплено в положеннях статті 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

З огляду на викладене вбачається, що закріплене в положеннях підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" право страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про виплату страхового відшкодування не залежить від суб'єкта звернення з відповідною заявою, тобто підлягає застосуванню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування потерпілому завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного збитку на підставі договору добровільного майнового страхування.

Аналогічна правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 у справі №910/7449/17.

За правилами п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім'я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

Суд зазначає, що надіслана позивачем Претензія про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації №ТР-20-3823 (вих. №218 від 14.03.2017) відповідає вимогам, які ставляться законодавством (зокрема Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») до заяви про страхове відшкодування, яка надсилається страховику в порядку ст. 35 вказаного закону.

За таких обставин, суд вважає необґрунтованими твердження відповідача, що позивач не звертався до нього із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», так як, за висновком суду, надіслана позивачем Претензія про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації №ТР-20-3823 (вих. №218 від 14.03.2017) за своєю правовою природою і є такою заявою, оскільки її суть зводиться до викладу обставин про настання страхового випадку та висловлення вимоги отримати страхове відшкодування у зв'язку з настанням страхового випадку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач в порядку ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом АЕ/9865590 (Претензією про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації №ТР-20-3823 (вих. №218 від 14.03.2017) та вказана заява була отримана відповідачем 16.03.2017.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

З огляду на відсутність в матеріалах справи доказів звернення відповідача до позивача про надання додаткових документів, необхідних для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування за Полісом АЕ/9865590 (або про відмову у його прийнятті), враховуючи подані позивачем документи разом із заявою на виплату страхового відшкодування, суд дійшов висновку, що 16.03.2018 відповідачем від позивача були отримані на розгляд всі необхідні документи для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування/відмови у виплаті страхового відшкодування за Полісом АЕ/9865590, з огляду на що Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» повинно було у строк до 14.06.2017 включно прийняти рішення щодо виплати страхового відшкодування за Полісом АЕ/9865590 (або про відмову у його прийнятті).

Втім, відповідач не здійснив виплату страхового відшкодування за Полісом АЕ/9865590 у строк до 14.06.2018 включно.

Згідно з пунктом 12.1. статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Як встановлено судом, розмір франшизи за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/9865590 становить 500,00 грн., а ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, становить 100000,00 грн.

З урахуванням того, що до позивача переходить право вимоги щодо виплати страхового відшкодування за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/9865590 у межах фактично здійснених ним витрат (сума страхового відшкодування за договором добровільного страхування - 106514,99 грн.) та в межах вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Hyundai, державний номер НОМЕР_1 (166194,12 грн.), беручи до уваги розмір франшизи за Полісом АЕ/9865590, що становить 500,00 грн., та ліміт відповідальності - 100000,00 грн., суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» в частині стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» страхового відшкодування у розмірі 99500,00 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, у зв'язку з простроченням сплати відповідачем страхового відшкодування за Полісом АЕ/9865590 (тобто, у зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання), позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 3647,42 грн. за період з 15.06.2017 по 03.09.2018 та інфляційні втрати у розмірі 10821,81 грн. за період з 01.06.2017 по 01.09.2018.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат (відповідно до заяви про збільшення позовних вимог), суд дійшов висновку в їх обґрунтованості, у зв'язку з чим позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» в частині стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» 3% річних у розмірі 3647,42 грн. за період з 15.06.2017 по 03.09.2018 та інфляційні втрати у розмірі 10821,81 грн. за період з 01.06.2017 по 01.09.2018 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача з огляду на задоволення позову у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 129, ст.ст. 232, 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» (03680, м. Київ, вул. Анрі Барбюса, буд. 13-Б; ідентифікаційний код: 33442139) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» (03150, м. Київ, вул. Фізкультури, буд. 30; ідентифікаційний код: 31681672) страхове відшкодування у розмірі 99500 (дев'яносто дев'ять тисяч п'ятсот) грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 3647 (три тисячі шістсот сорок сім) грн. 42 коп., інфляційні втрати у розмірі 10821 (десять тисяч вісімсот двадцять одна) грн. 81 коп. та судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 17.12.2018

Суддя Д.О. Баранов