ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2018 місто Дніпро Справа № 904/1933/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Пархоменко Н.В. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Фермерського господарства "Конкурент" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2018 (суддя Бондарєв Е.М., повне рішення складено 09.07.2018) у справі №904/1933/18

за позовом Фермерського господарства "Конкурент", с. Оженківка, Павлоградського району, Дніпропетровської області

до Фізичної особи-підприємця Швеця Олександра Івановича, м. Павлоград, Дніпропетровської області

про стягнення 68 013,69 грн. заборгованості з орендної плати, 24 033,33 грн. упущеної вигоди за пунктом 5 акту та 24 033,33 грн. упущеної вигоди за пунктом 6 акту, -

В С Т А Н О В И В:

Фермерське господарство "Конкурент" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, в якій просить стягнути з Фізичної особи - підприємця Швеця Олександра Івановича 68 013,69 грн. - заборгованості з орендної плати згідно з пунктом 4.1 договору оренди №14/10-11 від 14.10.2011 року за період з 01.12.2011 року по 19.10.2013 року; 24 033,33 грн. - упущеної вигоди за пунктом 5 акту приймання-передачі до договору оренди №14/10-11 від 14.10.2011 року за 206 днів за період з 01.12.2011 року по 24.06.2012 року; 24 033,33 грн. - упущеної вигоди за пунктом 6 акту приймання-передачі до договору оренди №14/10-11 від 14.10.2011 року за 206 днів за період з 01.12.2011 року по 24.06.2012 року.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2018 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що пунктом 4.1 договору встановлено загальний розмір орендної плати у сумі 30 000 грн. з урахуванням не лише сільгосптехніки, а й земельної ділянки та сараю площею 100 кв.м. Сторонами в договорі не встановлено конкретного розміру оренди за користування кожним об'єктом.

Згідно з пунктами 5, 6 акту прийому передачі від 01 грудня 2011 року оплата за оренду сільгосптехніки нараховується по факту роботи техніки, оплата праці на техніці нараховується по факту роботи. Проте, позивачем не доведено використання техніки відповідачем, докази стосовно цього відсутні (акти прийомупередачі наданих послуг, звіти і таке інше), позивачем не надано.

Заявляючи вимогу про стягнення упущеної вигоди, позивачем жодними належними та допустимими доказами не доведено факту заподіяння йому шкоди, що виключає можливість застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Фермерське господарство "Конкурент" звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду із апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2018 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в пункті 4.1 договору встановлений конкретний розмір орендної плати за користування кожним обєктом. Який встановлювався за актами приймання-передачі. Апелянт зазначає, що всього було два обєкти: сільськогосподарська техніка та земельна ділянка, тому оплата має здійснюватись по 30 000,00 грн. за кожний обєкт, в будь-якому випадку користування технікою не може бути безкоштовним.

Також апелянт вважає помилковим висновок місцевого господарського суду про відсутність підстав для стягнення упущеної вигоди, оскільки техніка перебувала у відповідача. Щодо можливості користуватися технікою після накладення арешту міг надати пояснення свідок ОСОБА_2, який не був допитаний під час розгляду справи у суді першої інстанції, оскільки судом було відмовлено у розгляді справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.09.2018 розгляд апеляційної скарги Фермерського господарства "Конкурент" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2018 у справі №904/1933/18 призначений у судове засідання на 25.10.2018.

13.09.2018 від Фізичної особи-підприємця Швеця Олександра Івановича надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій відповідач просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін (а.с. 166).

Указом Президента України від 29.12.2017 № 454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" ліквідовано Дніпропетровський апеляційний господарський суд та Донецький апеляційний господарський суд; утворено Центральний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, з місцезнаходженням у місті Дніпрі.

03.10.2018 розпочав роботу Центральний апеляційний господарський суд.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Центрального апеляційного господарського суду для розгляду справи №904/1933/18 визначено колегію суддів у складі головуючого судді: Пархоменко Н.В. (доповідач), суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.10.2018 справу №904/1933/18 за апеляційною скаргою Фермерського господарства "Конкурент" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2018 у справі №904/1933/18 прийнято до свого провадження, розгляд скарги розпочато спочатку у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

06.11.2018 від Фермерського господарства "Конкурент" надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (частина 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України)

Враховуючи, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апелянтом не наведено конкретних обставин справи, які перешкоджали б розгляду апеляційної скарги у письмовому провадженні, апеляційний господарський суд здійснює перегляд оскаржуваного рішення суду першої інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків, повноту їх дослідження місцевим господарським судом вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 14.10.2011 між Фермерським господарством "Конкурент" (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Швець Олександром Івановичем (орендар) укладений договір оренди №14/10-11, відповідно до розділу 1 орендодавець передає, а орендар приймає земельну ділянку площею 50 га, що знаходиться на території Межирічської сільської ради та належить фермерському господарству; сівалку СЗТ-3,6, культиватор КПС-4,2, сарай площею 100 кв.м., трактор ЮМЗ.

Відповідно до розділу 1.1 договору, об'єкт оренди передається орендодавцем орендарю для використання останнім у господарській діяльності.

Згідно з пунктом 2.1. договору передача-приймання здійснюється на підставі відповідного акту приймання-передачі. При переданні об'єкта складається акт прийому-передачі. В акті відображається стан об'єкту. Об'єкт вважається переданим в оренду з моменту підписання акту.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що строк оренди становить 3 роки з дати приймання об'єкта за актом приймання-передачі. Якщо жодна із сторін не пізніше ніж за місяць до закінчення строку дії договору не заявить про намір його розірвати, цей договір автоматично пролонгується (продовжується на тих самих умовах).

Відповідно до пункту 4.1. договору загальний розмір орендної плати за об'єкт оренди становить 30 000,00 грн. на рік.

Розмір орендної плати може переглядатися та змінюватися за взаємною згодою не частіше ніж один раз на рік (пункт 4.2. договору).

Сторона, яка своїми діями завдала збитків іншій стороні, повинна їх відшкодовувати в повному обсязі (пункт 6.2. договору).

Договір набуває чинності в момент його підписання і діє протягом 3-х років (пункт 7.2 договору).

Пунктом 7.4. договору передбачено, що дія договору припиняється у разі:

- закінчення строку, на який його було укладено (пункт 7.4.1. договору);

- ліквідації орендодавця (пункт 7.4.2. договору);

- загибелі об'єкта (пункт 7.4.3. договору);

- розірвання договору за згодою сторін (пункт 7.4.4. договору);

- розірванням договору за рішенням суду (пункт 7.4.5. договору);

- в інших випадках, передбачених договором та чинним законодавством України (пункт 7.4.6. договору).

Відповідно до акту приймання-передачі техніки від 01.12.2011 орендодавець Фермерське господарство "Конкурент" в особі ОСОБА_3 передав, а орендар Приватний підприємець Швець Олександр Іванович прийняв відповідно до договору № 14/10-11 від 14.10.2011 наступну техніку: сівалку СЗТ - 3,6; культиватор КПС - 4,2 та трактор ЮМЗ-6.

Згідно з пунктом 2 акту робочий стан транспортного засобу перевірений орендарем, транспортний засіб переданий у стані, придатному для експлуатації за прямим призначенням і знаходиться у справному стані. За пунктом 3 акту орендар не має претензій щодо стану транспортного засобу і обсягу виконаних орендодавцем зобовязань за договором оренди №14/10-11 за 2011 рік.

Пунктом 5 акту сторони встановили, що три одиниці техніки (сівалка СЗТ 3,6, культиватор КПС 4.2, трактор ЮМЗ) здаються в оренду з щодобовою оплатою із розрахунку 100,00 грн. за 1 добу, яка нараховується по факту роботи техніки.

Пунктом 6 акту сторони додатково зазначили про те, що оплата праці на техніці нараховується за фактом роботи із розрахунку 100 грн./д.

В матеріалах справи наявний також акт приймання-передачі земельної ділянки від 01.12.2011, з якого вбачається, що громадянин ОСОБА_3 (як орендодавець) передав, а Фізична особа - підприємець Швець Олександр Іванович (як орендар) прийняв земельну ділянку площею 50 га.

12.11.2016 позивач звернувся до відповідача із претензію №4 від 12.11.2016 вих. № 37, в якій вимагав сплатити 56 678,08 грн. заборгованості по сплаті орендної плати згідно п.4.1 договору за період з 01.12.2011 по 19.10.2013, упущеної вигоди згідно п.5 договору у сумі 68 100,00 грн., упущеної вигоди згідно п.6 договору у сумі 68 100,00 грн., інфляційних втрат у сумі 44 265,58 грн., 3% річних у сумі 5 101,02 грн. та неустойку у сумі 873 225,20 грн.

Предметом даного судового розгляду є вимоги Фермерського господарства "Конкурент" заявлені до Фізичної особи підприємця Швеця Олександра Івановича про стягнення заборгованості на загальну суму 116 080,35 грн., з яких:

- 68 013,69 грн. заборгованість з орендної плати згідно з пунктом 4.1 договору оренди №14/10-11 від 14.10.2011 за період з 01.12.2011 по 19.10.2013;

- 24 033,33 грн. упущена вигода за пунктом 5 акту приймання-передачі до договору оренди № 14/10-11 від 14.10.2011 за 206 днів за період з 01.12.2011 до 24.06.2012;

- 24 033,33 грн. упущена вигода за пунктом 6 акту приймання-передачі до договору оренди № 14/10-11 від 14.10.2011 за 206 днів за період з 01.12.2011 до 24.06.2012.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За приписами частини 1 статті 175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до частин 1, 3 статті 760 Цивільного кодексу України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

Згідно з приписами статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином відповідно до закону та договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення заборгованість з орендної плати за період з 01.12.2011по 19.10.2013 із розрахунку 30 000,00 грн. (за перший рік оренди з 01.12.2011 по 30.11.2012) + 26 678,08 грн. (за період з 01.12.2012 по 19.10.2013) + ПДВ від суми 56 678,08 грн. 11 335,61 грн.) у сумі 68 013,69 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що під час розгляду справи №904/9407/13 встановлено, що за змістом п. 4.1 договору щорічна орендна плата у сумі 30 000,00 грн. визначена з урахуванням оренди не тільки спірних трьох одиниць сільгосптехніки - трактора ЮМЗ, культиватора КПС-4,2 та сівалки СЗТ-3,6, а й земельної ділянки площею 50 га та сараю площею 100 кв.м.

Фермерським господарством "Конкурент" не доведена величина орендної плати за три спірні одиниці сільгосптехніки, а також безпосереднє їх використання Фізичною особою підприємцем Швець Олександром Івановичем.

Крім того, нарахування орендної плати за користування трактором ЮМЗ та культиватором КПС-4,2 з 12.06.2013 р. є неправомірним, оскільки вказана сільгосптехніка відповідно до акту опису й арешту майна від 12.06.2013 у порядку примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області №41/904/334/2013 від 25.02.2013 була арештована та передана державним виконавцем Павлоградського міськрайонного управління юстиції на відповідальне зберігання ОСОБА_2

Укладаючи спірний договір оренди та оформлюючи акт приймання-передачі техніки, сторони не визначили індивідуальні характеристики сівалки СТЗ-3.6.

Із акту опису й арешту майна від 04.12.2013 вбачається, що у порядку примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області №41/904/334/2013 від 25.02.2013 державним виконавцем Павлоградського міськрайонного управління юстиції була арештована сівалка СТЗ-3,6 та передана на відповідальне зберігання ОСОБА_4

Як зазначено у рішенні суду по справі №904/9407/13 із копії договору купівлі-продажу від 16.04.2013, прибуткового касового ордеру № 1 від 16.04.2013 та накладної № 16/04-13 від 16.04.2013 вбачається, що сівалка СТЗ-3,6 була продана Фермерським господарством "Конкурент" в особі ОСОБА_3 - ОСОБА_5 за 20 000,00 грн.

Відповідно частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, не підлягають доказуванню обставини, встановлені господарськими судами у в процесі розгляду спору у справі № 904/9407/13, стосовно того, що зазначена сільськогосподарська техніка не використовувалася Фізичною особою підприємцем Швець Олександром Івановичем; що ця техніка (сівалка СЗТ 3,6, культиватор КПС 4.2, трактор ЮМЗ), у подальшому, була арештована і вилучена державним виконавцем у порядку примусового виконання судового рішення. Позивачеві належали дві сівалки СЗТ-3,6; одна з них була передана в оренду Фізичній особі підприємцю Швець Олександру Івановичу та, як вже зазначалося, арештована і вилучена державним виконавцем, а друга була відчужена позивачем іншій особі (ОСОБА_5.).

Як зазначено у постанові Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.11.2016 у справі №904/6070/16 судами встановлено, що предметом договору є тимчасове користування: земельною ділянкою площею 50 га, сівалкою СЗТ-3,6; культиватором КПС-4,2; трактором ЮМЗ; сараєм площею 100 кв. м. і за змістом пункту 4.1 договору щорічна орендна плата у сумі 30 000 грн. визначена з урахуванням оренди не тільки зазначених в позові трьох одиниць сільгосптехніки - трактора ЮМЗ, культиватора КПС-4,2, сівалки СЗТ-3,6, а й земельної ділянки та сараю, які відповідно до акту приймання-передачі техніки від 01.12.2011 в оренду передані не були. Тому, сторони визначили окремий порядок нарахування орендної плати за користування технікою в пункті 5 цього акта, зазначивши, що три одиниці техніки здаються в оренду з щодобовою оплатою із розрахунку 100 грн. за 1 добу. Оплата нараховується за фактом роботи техніки. Пунктом 6 акта сторони додатково зазначили про те, що оплата праці на техніці нараховується за фактом роботи із розрахунку 100 грн./д.

Позивач нараховує орендну плату не на підставі умов визначених в акті, а на підставі пункту 4.1 договору, що не відповідає умовам договору та приписам чинного законодавства.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин під час розгляду справ №904/9407/13 та №904/6070/16, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову про стягнення орендної плати.

Щодо заявленої позивачем упущеної вигоди у сумі 48 066,66 грн. за пунктами 5, 6 акту приймання-передачі до договору оренди № 14/10-11 від 14.10.2011 за 206 днів за період з 01.12.2011 до 24.06.2012, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Згідно пунктами 5, 6 акту прийому передачі від 01 грудня 2011 року оплата за оренду сільгосптехніки нараховується по факту роботи техніки, оплата праці на техніці нараховується по факту роботи.

Між тим, Фермерським господарством "Конкурент" не надано доказів стосовно фактичної роботи техніки (актів прийомупередачі наданих послуг, звітів, інше).

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно із статтею 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно до частини першої статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Отже, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Таким чином, збитки є наслідками неправомірної поведінки, дії чи бездіяльності особи, яка порушила права або законні інтереси іншої особи, зокрема, невиконання або неналежне виконання установлених вимог щодо здійснення господарської діяльності, господарське правопорушення, порушення майнових прав або законних інтересів інших суб'єктів тощо.

Водночас для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків необхідною є наявність усіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінка боржника, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання; наявності шкоди; причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вини боржника. Обов'язок доведення наявності зазначених елементів порушення господарського зобов'язання покладається на позивача. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. Необхідно також довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

З урахуванням встановлених обставин під час розгляду справ №904/9407/13 та №904/6070/16, апеляційний господарський суд вважає недоведеним факт використання відповідачем техніки (так, частину техніки позивачем продано, частину техніки арештовано).

Заявляючи вимогу про стягнення упущеної вигоди, позивачем жодними належними та допустимими доказами не підтверджує протиправність поведінки відповідача та розмір упущеної вигоди з урахуванням встановлених обставин під час розгляду справ №904/9407/13 та №904/6070/16.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України)

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду суд про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 269, 275-279 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Конкурент" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2018 у справі №904/1933/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2018 у справі №904/1933/18 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Фермерське господарство "Конкурент".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 20.12.2018.

Головуючий суддя Н.В. Пархоменко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя А.Є. Чередко