ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" грудня 2018 р. Справа№ 910/8134/18
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Калатай Н.Ф.
суддів: Мартюк А.І.
Зубець Л.П.

при секретарі Рибчич А. В.

За участю представників:
від позивача: Новікова В.О. адвокат
від відповідача: Ніколова В.М. адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Міністерства оборони України
на рішення Господарського суду міста Києва, ухваленого 27.09.2018, повний текст якого складений 08.10.2018
у справі № 910/8134/18 (суддя Щербаков С.О.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Фідея»
до Міністерства оборони України
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства «Банк Альянс»
про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про зобов`язання Міністерства оборони України повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Фірма Фідея» банківську гарантію від 07.02.2018 № 401-18/12, видану Публічним акціонерним товариством «Банк Альянс».
Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.09.2018, повний текст якого складений 08.10.2018, у справі № 910/8134/18 позовні вимоги задоволено.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що:
- зі змісту гарантії № 401-18/12 від 07.02.2018, виданої АТ «Банк Альянс» на суму в розмірі 15 739 800,00 грн., вбачається, що банк зобов`язався безвідклично та безумовно виплатити відповідачу будь-яку суму в межах загальної суми цієї гарантії, що складає 15 739 800,00 грн. після одержання письмової вимоги відповідача, в якій стверджується про те, що позивач не виконав (неналежним чином виконав) свої зобов`язання щодо якості та строків постачання товару відповідно до спірного договору;
- отже вказана гарантія підлягає застосуванню виключно у разі наявності одночасно двох умов неналежного виконання позивачем своїх зобов`язань, а саме щодо якості та строків постачання товару;
- враховуючи, що 30.04.2018 припадав на вихідний, а 01.05.2018 був святковим днем, то останнім днем постачання товару є 02.05.2018, позивачем в свою чергу здійснено поставку 01.05.2018, що є належним виконанням зобов`язання, тобто обставини неналежного виконання позивачем зобов`язання щодо якості поставленого товару судом не встановлені, відповідно підстави для реалізації відповідачем інструменту банківської гарантії відсутні, а тому відсутні правові підстави перебування такої гарантії у відповідача.
Не погоджуючись з рішенням, Міністерство оборони України звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2018 у справі № 910/8134/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
У апеляційній скарзі відповідач послався на те, що, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про перенесення у 2018 році робочого дня з понеділка 30.04.2018 на суботу 05.05.2018 прийнято розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1-р від 11.01.2018 «Про перенесення робочих днів у 2018 році», в той час як спірний договір між сторонами підписаний 09.02.2018, тобто, підписуючи договір, позивач усвідомлював, що 30.04.2018 буде вихідним та при цьому погодив умови договору.
Також відповідач послався на те, що пунктом 6.4.2 договору передбачено право постачальника (позивача) на дострокове постачання продукції за письмовим погодженням з відповідачем, проте станом на 30.04.2018 письмовим звернень від позивача не надходило, та на те, що вищезгадане розпорядження Кабінету Міністрів України № 1-р від 11.01.2018 «Про перенесення робочих днів у 2018 році» носить не обов`язковий, а рекомендаційний характер.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2018 справа № 910/8134/18 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.
Ухвалою колегією суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І. від 09.11.2018:
- відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2018 у справі № 910/8134/18;
- встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень до 22.11.2018;
- роз`яснено учасникам процесу, що відповідно до приписів ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1); заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2);
- розгляд справи № 910/8134/18 призначено на 11.12.2018 о 12:20;
- сторони попереджено, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою в розгляді апеляційної скарги.

27.11.2018 від позивача через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшов відзив на апеляційну скаргу (направлений до суду 23.11.2018 примітка суду), в якому позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, зазначивши про те, що судом першої інстанції всебічно, об`єктивно та повно досліджено усі обставини справи, адже зобов`язання з поставки товару в частині обсягу та строку виконано в обсязі та строки, передбачені спірним договором, а відтак, у позивача настало право вимоги щодо повернення банківської гарантії від 07.02.2018 № 401-18/12.
10.12.2018 від третьої особи через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшло клопотання, в якому третя особа просить провести розгляд справи № 910/8134/18 за апеляційною скаргою, призначений на 11.12.2018 о 12:20, без участі третьої особи.
Станом на 11.12.2018 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.
Третя особа представників в судове засідання не направила, про причини неявки суду не повідомив.
Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка представників учасників в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги у відсутність представників третьої особи за наявними матеріалами апеляційного провадження.
Під час розгляду справи представник відповідача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити, представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а оспорюване рішення суду першої інстанції без змін.
Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

09.02.2018 відповідач як замовник та позивач як постачальник уклали договір № 286/1/18/8 про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (09130000-9) (паливо дизельне) для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) (далі Договір) (а.с. 13-18), в п. 1.1 якого погодили, що позивач зобов`язується поставити у 2018 році, а відповідач забезпечити приймання та оплату продукції за умовами згідно із специфікацією: Паливо дизельне ДП-Арк-Євро5-В0 та/або паливо дизельне ДТ-3-К5, клас 2 (ДП-Арк-Євро5-В0) (код 61-013-3049); ДСТУ 7688:2015, строк постачання: до 15.03.2018 (включно) у кількості 3 000 т; до 10.04.2018 (включно) у кількості 3 000 т; до 30.04.2018 (включно) у кількості 4 000 т. Загальна вартість продукції з ПДВ складає: 314 796 000, 00 грн.
Відповідно до п. 2.2 Договору, одержувачем продукції є військові частини, склади (бази) пального, Центри забезпечення пальним (далі одержувач замовника) згідно з рознарядками відповідача, що є невід`ємною частиною цього договору.
Згідно з п. 3.1 Договору, ціна договору становить: без ПДВ 262 330 000, 00 грн., крім того ПДВ 52 466 000,00 грн. Ціна договору, що підлягає оплаті, становить 314 796 000,00 грн., у тому числі податок на додану вартість та вартість вантажних робіт в місцях завантаження і транспортні витрати.
У п. 4.2 Договору сторони погодили, що позивач зобов`язаний надати відповідачу після постачання продукції наступні документи: рахунок-фактуру на відвантажену продукцію, акт прийому форма № 4, видаткову накладну, повідомлення-підтвердження (пункт 12.4. договору), яке оформлюється одержувачем відповідача, копію паспорту якості на відвантажену продукцію, акт прийому-передачі (пункт 12.3. договору).
Відповідно до п. 5.1 Договору, продукція постачається на умовах DDP склад замовника відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню термінів «Інкотермс» у редакції 2010 року згідно з встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт та збереження в межах термінів установлених діючими технічними умовами.
Постачання продукції одержувачам відповідача здійснює позивач виключно за номенклатурою, у кількостях, в строки та за адресами, що зазначені в рознарядках відповідача (п. 5.2 Договору).
Відповідно до п. 5.5 Договору, Договір вважається виконаним при умові постачання 99 % продукції.
Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2018, а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення. Після закінчення терміну дії договору, коригування зобов`язань здійснюються на підставі підписаних обома сторонами актів звіряння (п. 10.1 Договору).
Додатком № 12.1 до Договору сторони погодили порядок приймання продукції, а Додатком № 12.2 рознарядки на постачання, відповідно до яких позивач має поставити продукцію Військовій частині НОМЕР_1 на ст. призначення Нікополь Придніпровської залізниці: 3 000 тон у строк до 15.03.2018 включно, 3 000 тон до 10.04.2018 включно, 4 000 тон до 30.04.2018 включно.
За приписами ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
За гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ст .560 ЦК України).
Частина 1 ст. 563 ЦК України встановлює, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.
У п. 11.1 Договору сторони погодили, що позивач забезпечив виконання своїх зобов`язань за Договором у розмірі 5 % від суми договору (банківська гарантія від 07.02.2018 № 401-18/12, видана ПАТ «Банк Альянс» (третя особа) на суму 15 739 800,00 грн.).
Відповідач зобов`язується повернути позивачу забезпечення виконання Договору не пізніше 5-ти банківських днів після документального підтвердження належного виконання договірних зобов`язань не менше 99 % від загального обсягу за договором та відповідної якості (п. 11.1.1 Договору).
07.02.2018 третя особа (гарант) надала відповідачу банківську гарантію № 401-18/12 (а.с. 23), відповідно до якої взяля на себе безвідкличні та безумовні зобов`язання виплатити позивачу (бенефіціар) будь-яку суму в межах загальної суми цієї гарантії, що складає 15 739 800,00 грн., валюта платежу гривня (980) протягом п`яти банківських днів після отримання від бенефіціара оригіналу належно оформленої письмової вимоги, яка буде містити твердження, що принципал (позивач) частково або повністю не виконав своїх зобов`язань за Договором щодо кількості, якості та термінів виконання, із зазначенням суті невиконаних принципалом зобов`язань та суми, яку бенефіціар вимагає сплатити.
Термін дії цієї гарантії минає 30.01.2019. Будь-яка вимога за цією гарантією повинна бути отримана гарантом не пізніше зазначеної дати.
13.06.2018 відповідач звернувся до третьої особи з вимогою № 286/6/3243 (а.с. 28), в якій зазначив, що позивачем порушено умови виконання Договору в частині терміну постачання продукції, а саме: за умовами Договору термін поставки визначено до 30.04.2018 (включно), в той час як продукцію у кількості 513,69 тон на суму 16 170 755, 72 грн. поставлено з простроченням на один день, у зв`язку з чим відповідач просив третю особу перерахувати кошти у розмірі 15 739 000,00 грн. на рахунок відповідача.
З огляду на вказану вимогу, третя особа звернулась до позивача з листом № 21.1.2/2-1102 від 20.06.2018 (а.с. 30), в якому повідомила, що 19.06.2018 нею отримано вимогу відповідача про сплату суми 15 739 800,00 грн. за гарантією, у зв`язку з чим відповідно до умов договору гарантії просило позивача протягом 2 банківських днів перерахувати кошти для покриття можливих витрат за гарантією у сумі 15 739 800,00 грн.
Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилається на те, що він поставив продукцію у необхідному обсязі (не менше 99 %) належної якості та у строк, встановлений Договором та рознарядкою до нього, що порушення Договору в частині строків поставки продукції відсутні, оскільки останній день поставки 30.04.2018 припадав на вихідний, а 01.05.2018 є святковим днем, тому останнім днем постачання товару є 02.05.2018, у зв`язку з чим відповідач відповідно до приписів п. 11.1.1 Договору зобов`язаний повернути банківську гарантію.
Суд першої інстанції позов задовольнив у повному обсязі, що колегія суддів вважає вірним з огляду на таке.
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч.2 ст.11 ЦК України).
Згідно з п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 663 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Продукцію за Договором позивач мав поставити Військовій частині НОМЕР_1 на ст. призначення Нікополь Придніпровської залізниці: 3 000 тон у строк до 15.03.2018 включно, 3 000 тон до 10.04.2018 включно, 4 000 тон до 30.04.2018 включно.
Відповідач вважає, що позивачем порушено умови Договору в частині постачання продукції, а саме пальне у кількості 61,823 тонни та 452,407 тон поставлене 01.05.2018, тобто з простроченням на 1 добу.
Як слідує з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивач поставив відповідачу паливо дизельне, що підтверджується залізничними накладними (а.с. 59-73) № 43911114 дата прибуття вагонів - 16.02.2018, № 43911122 дата прибуття вагонів 16.02.2018, № 43921360 дата прибуття вагонів 17.02.2018, № 43921410 дата прибуття вагонів 17.02.2018, № 43941699 дата прибуття вагонів 17.02.2018, № 43950716 дата прибуття вагонів 23.02.2018, № 43979392 дата прибуття вагонів 24.02.2018, № 43931757 дата прибуття вагонів 18.02.2018, № 34168674 дата прибуття вагонів 23.03.2018, № 34168880 дата прибуття вагону 26.03.2018, № 34180695 дата прибуття вагонів 26.03.2018, № 34392126 дата прибуття вагонів 10.04.2018, № 34414599 дата прибуття вагонів 10.04.2018, № 34582932 дата прибуття вагонів 24.04.2018, № 41043886 дата прибуття вагонів 24.04.2018, № 41121286 дата прибуття вагонів 27.04.2018, № 41120825 дата прибуття вагонів 27.04.2018, № 41127952 дата прибуття вагонів 27.04.2018, № 41137449 дата прибуття вагонів 27.04.2018, № 34693002 дата прибуття вагонів 01.05.2018, та листом Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (а.с. 134-136).
Відповідно до акту приймання-передачі № 44 паливо дизельне ДТ-З-К5, клас 2 (ДП-Арк-Євро5-ВО) (код 61-013-3049) ДСТУ 7688:2015 від 14.05.2018 (а.с. 113) та акту № 238 прийому-передачі продукції по Договору (а.с. 110) позивачем поставлено відповідачу паливо у кількості 452,407 тон, датою надходження якого зазначено 01.05.2018. Вказаний акт підписаний та містить печатку зі сторони одержувача військової частини А 2110.
Відповідно до п. 2 акту № 238 прийому-передачі продукції по Договору, по кількості і якості сторони не мають претензій один до одного.
Відповідач, пред`являючи гарантію до виконання, посилається на те, що частина з продукції була ним отримана 01.05.2018, тобто з порушенням визначеного Договором строку на 1 день.
Факт отримання частини з продукції 01.05.2018 сторонами не заперечується.
Щодо вказаних обставин, слід зазначити таке.
Згідно з ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.
Умовами Договору сторони погодили, що частина продукції мала бути поставлена позивачем до 30.04.2018 включно.
Відповідно ч. 1 ст. 73 Кодексу законів про працю України, встановлено святкові дні і, зокрема, 1 травня День праці.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 11.01.2018 № 1-р «Про перенесення робочих днів у 2018 році», з метою забезпечення раціонального використання робочого часу і створення сприятливих умов для святкування 8 березня Міжнародного жіночого дня, 1 травня Дня праці, 28 червня Дня Конституції України, 25 грудня Різдва Христового та у 2019 році 1 січня Нового року, рекомендовано керівникам підприємств, установ та організацій (за винятком органів Пенсійного фонду України, Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта», Державної казначейської служби та банківських установ) для працівників, яким установлено п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями в суботу та неділю, перенести у 2018 році в порядку та на умовах, визначених законодавством, робочі дні, в тому числі, з понеділка 30 квітня на суботу 5 травня.
З наказу позивача № 28/02 від 28.02.2018 (а.с. 79) слідує, що він скористався наданим йому правом та переніс робочий день з понеділка 30.04.2018 на суботу 05.05.2018.
За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що, оскільки останній день, у який мала бути поставлена продукція за Договором (30.04.2018) є вихідним днем згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 11.01.2018 № 1-р та наказу позивача № 28/02 від 28.02.2018, а 01.05.2018 святковим днем згідно ст. 73 Кодексу законів про працю України, відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України наступний після нього робочий день 02.05.2018 є останнім днем виконання обов`язку з поставки товару.
Отже, враховуючи, що спірна продукції позивачем відповідачу була поставлена у повному обсязі 01.05.2018, що підтверджується вищезгаданими актами, і строк виконання обов`язку по поставці продукції позивачем прострочений не був, відповідач мав обов`язок повернути банківську гарантію від 07.02.2018 № 401-18/12, видану третьою особою на суму 15 739 800,00 грн. не пізніше 5-ти банківських днів після документального підтвердження належного виконання договірних зобов`язань тобто, після підписання сторонами відповідних актів.
Докази виконання вказаного обов`язку відповідачем в матеріалах справи відсутні.
При цьому, послання відповідача на п. 6.4.2 Договору, яким передбачено право постачальника (позивача) на дострокове постачання продукції за письмовим погодженням з відповідачем, колегією суддів до уваги не приймається, оскільки дострокове постачання продукції є правом, а не обов`язком позивача.
Щодо посилань відповідача на те, що розпорядження Кабінету Міністрів України № 1-р від 11.01.2018 «Про перенесення робочих днів у 2018 році» носить не обов`язковий, а рекомендаційний характер, колегія суддів зазначає про те, що вказане розпорядження встановлює право позивача на перенесення робочих днів, яким він скористався, що не є порушенням вимог закону, а дата укладення Договору в такому випадку не має жодного значення.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для зобов`язання Міністерства оборони України повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Фірма Фідея» банківську гарантію від 07.02.2018 № 401-18/12, видану Публічним акціонерним товариством «Банк Альянс», та задоволення позову у повному обсязі.
Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Міністерства оборони України задоволенню не підлягає, рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2018 у справі № 910/8134/18 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам, матеріалам справи і залишається без змін, оскільки підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України всі судові витрати по справі, в тому числі і за звернення з апеляційною скаргою покладаються на відповідача.
Керуючись ст. 267-270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2018 у справі № 910/8134/18 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2018 у справі № 910/8134/18 залишити без змін.
3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
5. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/8134/18.

Повний текст постанови складено: 14.12.2018

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді А.І. Мартюк

Л.П. Зубець