СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2018 р. Справа № 917/251/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А. , суддя Дучал Н.М. ,

при секретарі судового засідання Стойки В.В. ,

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув,

від відповідача: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача вх. №235 П/1 на рішення господарського суду Полтавської області від 12.07.2018 (суддя Бунякіна Г.І., повний текст рішення складено 17.07.2018) у справі № 917/251/18

за позовом Державної екологічної інспекції у Полтавській області, м. Полтава,

до Полтавського комунального автотранспортного підприємства 1628, м. Полтава,

про стягнення грошових 29 055, 49 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 12.07.2018 р. у справі №917/251/18 позов задоволено. Стягнуто з Полтавського комунального автотранспортного підприємства 1628 на користь Державної екологічної інспекції на р/р 0404 Полтавське УК с. Ковалівка , МФО 8311019 для зарахування надходжень по коду бюджетної кваліфікації 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності» символ звітності 331 в установі банку – Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області – 29 055,49 грн - збитки, спричинені відповідачем державі забрудненням земельної поверхні в результаті порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища за фактом перевірки в період з 18.04.2017 по 03.05.2017 (акт № 155/01-01-14). Цим же рішенням, стягнути з Полтавського комунального автотранспортного підприємства 1628 витрати по сплаті судового збору

Рішення обґрунтовано доведеністю позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Полтавське комунальне автотранспортне підприємство звернулася до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення по справі скасувати та прийняти нове рішення, про відмову у задоволені позовних вимог. Вважає, що рішення по справі прийнято судом першої інстанції без врахування усіх обставин справи. Зокрема, посилається, що судом першої інстанції у тексті рішення по справі не правильно зазначено документи, на які посилався відповідач, а саме замість ГОСТ 17.4.3.01-83 та ГОСТ 17.4.4.02-84, суд зазначив ДСТУ 17.4.3.01-83 та ДСТУ17.4.4.02-84. Крім того, відбір проб ґрунтів для визначення ступеня їх забруднення, Державна екологічна інспекція у Полтавській області здійснила з порушенням встановлених стандартів, у зв’язку з чим визначення розміру шкоди, спричинений відповідачем державі забрудненням земель, є неправильним та незаконним.

Наполягає, на відсутності підстав для задоволення позову, оскільки шкода визначена позивачем розрахована на підставі даних, матеріали для яких отримані з порушенням стандартів та нормативних актів. Вважає, що при визначенні місця відбору проб ґрунтів, Державна екологічна інспекція повинна була користуватися за аналогією пунктом 9.2. Інструкції з відбирання, підготовки проб води і ґрунту для хімічного та гідробіологічного аналізу гідрометеорологічними станціями та постами, яка затверджена Наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 19.01.2016 № 30 Зазначають, що представник Полтавської КАТП 1628 Костенко М.С. не був присутній при здійсненні відбору проб ґрунтів у зв’язку з чим не було складено акт про відмову Костенко М.С. від підпису на акті відбору проб ґрунтів.

Крім того, з розрахунку вбачається, що Коефіцієнт забруднення визначався Позивачем за формулою 4 передбаченою п.4.8.2 Методики. Про те , при розрахунку шкоди позивач користується п.4.8.4. Методики.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2018 р. для розгляду справи №917/251/18 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді (судді-доповідача) Слободіна М.М., суддя Терещенко О.І., Сіверін В.І.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 20.08.2018 р. відкрите апеляційне провадження по справі № 917/251/18 за даною апеляційною скаргою.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 04.09.2018 справу призначено до розгляду на 17.09.2018 р.

10.09.2018 р. від Державної екологічної інспекції у Полтавській області надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№ 7009), в якому просять рішення по справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 17.09.2018 оголошено перерву у розгляді справи до 02.10.2018 р.

18.09.2018 р. позивач надав заяву в якій просить розглянути справу без участі його представника.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 02.10.2018 оголошено перерву до 25.10.2018 р.

Відповідно до Указу Президента України «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 р. № 454/2017 постановлено ліквідувати Харківський апеляційний господарський суд та утворити Східний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську. Полтавську та Харківську області, з місцезнаходженням у місті Харкові.

Згідно з підпунктом 8 пункту 1 Розділу Х1 «Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їх повноваження здійснюють апеляційній суди у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

На підставі Указу Президента України від 28.09.2018 р. № 295/2018 «Про переведення суддів» переведено суддів, зокрема до новоутвореного Східного апеляційного господарського суду.

Приписами частини 5 та 7 статті 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено – до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цієї статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На підставі розпорядження керівника апарату суду Харківського апеляційного господарського суду від 03.10.2018 «Про передачу судових справ до Східного та Північного апеляційних господарських судів», матеріали справи № 917/251/18 передано до Східного апеляційного господарського суду.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2018 р. для розгляду справи № 917/251/18, номер провадження 235 П , визначено наступний склад колегії суддів: головуючий по справі суддя Склярук О.І, суддя Дучал Н.М., суддя Гетьман Р.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.10.2018 р. справа №917/251/18 прийнята до провадження та призначено її розгляд на 13.11.2018 р. об 10 год. 30 хвил.

В судове засідання представники сторін не з’явилися. Про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином. Явка сторін не визнавалася обов’язковою.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.11.2018 р. у справі №917/251/18 оголошена перерва до 20.12.2018.

В судове засідання представники сторін не з’явилися. Про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином. Явка сторін не визнавалася обов’язковою.

Відповідно до ст. 269 ГПК України, Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Стаття 270 ГПК України встановлює, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Заслухавши доповідь головуючого по справі (судді доповідача), дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія зазначає наступне.

Судом першої інстанції було встановлено наступне.

Державною екологічною інспекцією у Полтавській області у період з 18.04.2017 р. по 03.05.2017 р. проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства Полтавським комунальним автотранспортним підприємством 1628 в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами.

Вказаною перевіркою (акт № 155/01-01-14 від 03.05.2017 р., акт відбору проб ґрунтів № 4 від 27.04.2017 р., протокол № 4 від 18.05.2017 р. вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів) встановлено факт забруднення відходами земельної ділянки розташованої на території Ковалівської сільської ради Полтавського району поблизу с. Макухівки, яка належить відповідачу на праві постійного користування (державний акт на право постійного користування-ПЛ № 003481), що визнано порушенням ст.ст. 20-2, 55 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст. 8, 11 ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», ст.ст. 27, 28, 32, 33 ЗУ «Про відходи», Постанови КМУ від 17.12.2012 р. № 1221 «Деякі питання збирання, перевезення, зберігання, оброблення (перероблення), утилізації та/або знешкодження відпрацьованих мастил (олив)», Постанови КМУ від 03.08.1998 р. № 1216 «Про затвердження порядку ведення реєстру місць видалення відходів».

- забруднення відходами виявлено в двох місцях - (1) земельна ділянка площею 0,5 га, що використовується як господарський двір; проби ґрунтів відібрано у зв’язку з тим, що частину її території забруднено відходами; (2) земельна ділянка площею 16,9 га, що використовується як звалище; проби ґрунтів відібрано у зв’язку з тим, що ділянка не реалізована як об’єкт з метою виконання проектних рішень (відсутнє ізолююче покриття, яке унеможливило б вплив відходів на землю).

- на земельних ділянках виявлено перевищення нормативного вмісту (концентрації) наступних показників: неполярні вуглеводні (нафтопродукти), щільний залишок водної витяжки ґрунту, амоній (обмінний) у перерахунку на азот амонійний в порівнянні з фоновим показником.

За результатами проведеної перевірки ДЕІ відповідно до пункту 4.6 Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства здійснено розрахунок збитків, розмір яких склав 29 055,49 грн.

Полтавське комунальне автотранспортне підприємство 1628 про необхідність відшкодування зазначеної шкоди повідомлене претензією № 102/02-08 від 25.10.2017 р. (вих. № 3973/01-14/05-09-15) з додатком - розрахунком (а. с. 36-43). Реагування на вказану претензію від відповідача не надходило, збитки не сплачені.

У зв’язку з чим позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Як зазначалося вище, рішенням по справі позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Рішення обґрунтовано доведеністю позовних вимог.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Господарська та інша діяльність, яка зумовлює забруднення земель і ґрунтів понад установлені граничнодопустимі концентрації небезпечних речовин, забороняється. Підприємства, установи та організації, а також громадяни, діяльність яких пов'язана з накопиченням відходів, зобов'язані забезпечувати своєчасне вивезення таких відходів на спеціальні об'єкти, що використовуються для їх збирання, зберігання, оброблення, утилізації, видалення, знешкодження і захоронення (ст. ст. 45, 46 Закону України "Про охорону земель").

Суб'єкти права власності на відходи повинні вживати ефективних заходів для зменшення обсягів утворення відходів, а також для їх утилізації, знешкодження або розміщення. Здійснення операцій у сфері поводження з відходами дозволяється лише за наявності дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами на визначених місцевими радами територіях із додержанням санітарних та екологічних норм у спосіб, що забезпечує можливість подальшого використання відходів як вторинної сировини і безпеку для навколишнього природного середовища та здоров'я людей. (ст. 55 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища")

Відповідно до приписів ст. 17 Закону України «Про відходи», суб'єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов'язані не допускати зберігання та видалення відходів у несанкціонованих місцях чи об'єктах, здійснювати контроль за станом місць чи об'єктів розміщення власних відходів.

Стаття 69 Закону України «Про відходи» встановлює, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

У відповідності до пункту л) частини 1 ст. 17 Закону України "Про відходи" суб'єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну навколишньому природному середовищу, здоров'ю та майну громадян, підприємствам, установам та організаціям внаслідок порушення встановлених правил поводження з відходами, відповідно до законодавства України.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою, в свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем було розміщено відходи від ведення господарської діяльності на належній йому на праві постійного користування земельній ділянці, що призвело до забруднення відкритого ґрунту.

Зазначені обставини відповідачем не спростовано. Докази відсутності вини відповідача у заподіянні зазначеної шкоди в матеріалах справи відсутні.

З огляду на наведене, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, про виникнення у Полтавського комунального автотранспортного підприємства 1628 зобов'язання з відшкодування завданих державі збитків.

Посилання заявника апеляційної скарги, що матеріали відібраних проб ґрунту мали бути поміщені в скляні банки із притертими пробками, а не в поліетиленові пакети, оскільки проби ґрунтів, поміщені в поліетиленові пакети, могли вступити в хімічну реакцію з поліетиленом, а тому це могло вплинути на результати досліджень (аналізу ґрунту), не можуть бути прийняти до уваги, оскільки зазначене твердження базується лише на припущеннях.

З цієї ж підстави не приймаються до уваги і посилання заявника, що при відбору проб використовувалася лопата, яка не відповідає стандартам

Щодо твердження відповідача (заявника апеляційної скарги) про незаконність застосування п.4.8.4. Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженого 27.10.1997 р. Міністерством охорони навколишнього природного середовища наказом № 171.

Пунктом 4.8. вище зазначеної Методики встановлюється порядок визначення Коефіцієнт забруднення землі (К З), а саме Коефіцієнт забруднення землі (К З), визначається в залежності від наявності відомостей про об'єм забруднюючої речовини за формулами 2 або 4.

Пунктом 4.8.1 Методики встановлено, що при наявності інформації про об'єм забруднюючої речовини, що проникла у землю, значення К З визначається за формулою ( 2)

Пункт 4.8.2 Методики встановлює, що якщо вміст забруднюючої речовини встановлювався за результатами інструментально-лабораторного контролю, К З визначається за формулою (4)

Пунктом 4.8.3. Методики встановлено, що Результат обчислень К З за формулами (2) або (4) заокруглюють і записують до одного знака після коми.

Відповідно до п.4.8.4. Методики, при розрахованому значенні К З < 1 його значення приймається рівним 1,0.

Якщо за наявною інформацією розрахувати коефіцієнт забруднення землі (К З) неможливо, він приймається рівним 1,0.

Таким чином, згідно п.4.8.4. при розрахунковому значенні коефіцієнту забруднення (далі КЗ) який менше одиниці, його значення приймається рівним одиниці. Якщо за наявною інформацією розрахувати коефіцієнт забруднення землі КЗ неможливо, він приймається рівним 1,0.

З огляду на наведене, саме остаточне значення коефіцієнту забруднення землі встановлюється у відповідності до п. 4.8.4 Методики.

В той час, як п. 4.8.2. Методики визначає лише порядок запису результату обчислень коефіцієнту забруднення землі, зокрема, у разі встановлення вмісту забруднюючої речовини за результатами інструментально-лабораторного контролю.

Як свідчать матеріали справи, та не спростовано сторонами під час її розгляду у апеляційній інстанції, при розрахунку збитків коефіцієнт забруднення складав (0,001175, 0,0122, 0,001225 та інш), тобто був менше одиниці. Тому, відповідно з п.4.8.4. Методики, для розрахунку шкоди було взято значення одиниця.

Досліджені судом першої інстанції обставини свідчать про наявність всіх елементів правопорушення, що має наслідком відповідальність у вигляді стягнення шкоди, а відтак, свідчить про правомірність та обґрунтованість позовних вимог.

Стаття 275 ГПК України встановлює, що Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення або скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. (ст.276 ГПК України).

Судові витрати покласти на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду, –

ПОСТАНОВИЛА:

1.Апеляційну скаргу Полтавського комунального автотранспортного підприємства 1628 м. Полтава на рішення господарського суду Полтавської області від 12.07.2018 р. у справі № 917/251/18 залишити без задоволення.

2.Рішення господарського суду Полтавської області від 12.07.2018 р. у справі №917/251/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано у день проголошення.

Головуючий суддя О.І. Склярук

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя Н.М. Дучал