ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року

м. Одеса

Справа № 916/1375/18

Південно-Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.,

суддів: Аленіна О.Ю., Лавриненко Л.В.,

секретар судового засідання Чеголя Є.О.

за участю:

від АТ «Одесаобленерго» - адвокат Дзиговська С.М., довіреність № 291, від 05.05.2018,

від МП «КВИ» - адвокат Саєвська О.П., ордер ОД №351595, від 05.11.2018,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Одесаобленерго»

на рішення Господарського суду Одеської області від 20.09.2018

суддя – Демешин О.А.

час та місце прийнятті рішення: 14:55:38 год. м. Одеса

Дата складання повного тексту 25.09.2018

по справі № 916/1375/18

за позовом Малого підприємства «КВИ»

до Акціонерного товариства «Одесаобленерго»

про скасування рішення комісії центрального РЕМ «Одесаобленерго», оформленого протоколом №61/1 від 19.06.2018

ВСТАНОВИВ:

Мале підприємство «КВИ» (далі – МП «КВИ») звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Акціонерного товариства «Одесаобленерго» (далі – АТ «Одесаобленерго») в якому просило скасувати рішення комісії Центрального РЕМ АТ «Одесаобленерго» з розгляду актів про порушення правил користування електричною енергією, оформлене протоколом №61/1 від 19.06.2018 про нарахування МП «КВИ» недооблікованої електричної енергії обсягом 9575 кВт/год вартістю 18 169,13 грн.

Позов обґрунтований тим, що відсутні докази навмисного пошкодження приладів обліку саме споживачем. Крім цього, на думку МП «КВИ» застосування формули 2.4 виходячи з дозволеної потужності для даної точки обліку, зазначеної у договорі передбаченої п. 2.5 Методики при визначені вартості недорахованої електричної енергії є неправомірним.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 20.09.2018 позов МП «КВИ» задоволено, скасовано рішення комісії Центрального РЕМ АТ «Одесаобленерго» з розгляду актів про порушення правил користування електричною енергією, оформлене протоколом №61/1 від 19.06.2018 про нарахування МП «КВИ» недооблікованої електричної енергії обсягом 9575 кВт/год вартістю 18 169,13грн. Стягнуто з АТ «Одесаобленерго» на користь МП «КВИ» 1 762,00 грн. судового збору та 1 700,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, АТ «Одесаобленерго» звернулось до Південно-Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 20.09.2018 скасувати, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог МП «КВИ» про скасування рішення комісії оформленого протоколом №61/1 від 19.06.2018.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Скаржник зазначає, що одним із видів правопорушень в електроенергетиці, є пошкодження приладів обліку (п. 6.40 ПКЕЕ) (розбите скло, пошкодження цілісності корпусу, тощо), що є самостійною підставою для застосування до порушника оперативно-господарської санкції, а як наслідок суд першої інстанції у даній справі дійшов хибного висновку, що для притягнення порушника до відповідальності окрім виявленого порушення постачальник електричної енергії мав встановити ще й факт здійснення позивачем дій по пошкодженню та дій що призвели до зміни показів приладу обліку.

При цьому, «просвердлювання бічної стінки лічильника», що встановлено представниками АТ «Одесаобленерго» є очевидним порушенням цілісності корпусу електролічильника.

«Неправильна робота приладу обліку», також є очевидним порушенням, оскільки полягало у тому, що лічильник при працюючому електрообладнанні не облікував електричну енергію, оскільки рідкокристалічний дисплей хаотично вмикався та вимикався, під час вимикання ніяких показань на рідкокристалічному дисплею не з’являлося, сигнальні світлодіоди активної та реактивної енергії не включалися.

Крім цього, скаржник вважає, що підписаний без зауважень представником споживача акт про порушення ПКЕЕ №038814 від 26.04.2016., підтверджує встановлений відповідачем факт пошкодження розрахункового засобу обліку.

Проте, на вказані «очевидні порушення» як самостійну підставу для застосування санкцій суд першої інстанції уваги не звернув та не дав належної оцінки обставинам особистого визнання споживачем факту зумисного пошкодження приладу обліку (відповідним відображенням про це в акті про порушення). Як і не звернув уваги на підтвердження пошкодження лічильника у вигляді «просвердлювання його бічної стінки» та «зламу монтажних стійок цоколю досліджуваного лічильника», «непрацездатність стану лічильника» експертами. У зв’язку з чим, суд першої інстанції дійшов хибного висновку, про недоведеність складу господарського правопорушення, яке може бути підставою для застосування до суб’єкта господарювання оперативно-господарських санкцій.

Також, апелянт зазначає, що мотивувальна частина оскаржуваного рішення містить висновком про задоволення клопотання відповідача щодо зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 1 700,00 грн., однак АТ «Одесаобленерго» не зверталось до суду з приводу зменшення витрат на професійну правничу допомогу, а навпроти заявляло суду першої інстанції про не підтвердження МП «КВИ» понесених витрат на професійну правничу допомогу, а як наслідок відсутності підстав для задоволення таких вимог.

Ухвалами Південно-Західного апеляційного господарського суду від 23.10.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «Одесаобленерго» та призначено справу № 916/1375/18 до розгляду на 28.11.2018.

05.11.2018 до суду апеляційної інстанції від МП «КВИ» надійшов відзив на апеляційну в якому останнє зазначає, твердження апелянта, що самостійною підставою для настання відповідальності є таке правопорушення як «пошкодження приладів обліку» - безпідставне, оскільки відповідальність суб’єкта господарювання настає за наявності у нього реальної можливості діяти правомірно і невиконання ним необхідних дій, спрямованих на недопущення правопорушення, що є аналогом вини. Відсутність вини позивача виражається у тому, що останній зробив усі дії по збереженню лічильника, про що свідчать недоторкані пломби на Закритому комплексі обліку (далі - ЗКУ), у середині якого знаходиться лічильник.

Також, МП «КВИ» звертає увагу, що в абз. 2 п. 2 Акту про порушення №038814 працівниками відповідача зафіксовано, що пломби які встановлені на ЗКУ не порушені, а отже виявлені механічні пошкодження приладу обліку виникли через невстановлені обставини або заводський брак.

Крім цього, позивач зазначає, що в оскарженому рішенні та висновку експертного дослідження зазначено лише про механічні пошкодження лічильника, та не зазначено, що ці пошкодження призвели до зміни показників приладів обліку, тому позивач не може нести відповідальність за пошкодження приладу обліку, оскільки вони могли бути утворені при встановленні цього лічильника.

В судому засіданні 28.11.2018 представник відповідача надала пояснення, якими підтримала доводи апеляційної скарги та просила суд, задовольнити останню.

Представники відповідача в судовому засіданні 28.11.2018 надали пояснення, в яких заперечували проти апеляційної скарги та просили суд, рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні 28.11.2018, судова колегія оголосила перерву до 18.12.2018.

18.12.2018 в судове засідання з’явились представники відповідача та позивача, які підтримали пояснення, надані в судовому засіданні 28.11.2018.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.02.2009 між ВАТ «ЕК «Одесаобленерго» правонаступником якого є АТ «Одесаобленерго» (постачальник) та МП «КВИ» (споживач) укладено договір № 3722 Ц про постачання електричної енергії, за умовами якого постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб елетроустановок споживача з приєднаною потужністю, величини якої на площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», а споживач оплачує постачальнику електричної енергії вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Точка продажу електричної енергії – межа балансової належності, на якій відбувається перехід права власності на електричну енергію визначена додатком «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін» між постачальником електричної енергії та споживачем або інша межа обумовлена окремим додатком до договору.

Відповідно до п. 2.1 договору під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством та Правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ).

Також, сторони погодили, що споживач сплачує постачальнику електричної енергії вартість недоврахованої електроенергії, розраховану виходячи із приєднаної потужності струмоприймачів та кількості годин їх використання відповідно до Методики за тарифами, що діяли протягом споживання електричної енергії з порушенням, у разі таких дій споживача: самовільного внесення змін у схеми обліку електричної енергії; пошкодження засобів обліку, втручання в їх роботу, зняття пломб з засобів обліку, споживання електричної енергії поза засобами обліку; інших умов визначених Методикою. Споживач несе відповідальність за технічний стан розрахункових приладів обліку та пломб на них, які знаходяться на його території, забезпечує їх охорону та збереження (п.п. 4.2.3., 4.2.4. Договору).

Відповідно до п. 4.4 Договору у разі виявлення однією із сторін договору порушень умов договору іншою стороною, за які законодавством передбачене застосування санкцій, чи які тягнуть за собою збитки, недоотриману продукцію або вигоду тощо, на місці оформлюється двосторонній акт порушень. Акт складається у присутності представників обох сторін договору в двох примірниках. Сторона, дії або бездіяльність якої стала причиною складання акта, має право внести до акта свої зауваження. Сторона, яка виявила порушення своїх прав, зобов'язана попередити іншу сторону про необхідність складання акта інша сторона не може без поважних причин відмовитись від складання та підписання акта.

Цей Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2009. Договір вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або про перегляд його умов (п. 9.4. Договору).

26.04.2016 року представниками постачальника електричної енергії проведено перевірку, за результатами якої складено акт про порушення № 038814, в якому вказано, що споживач при користуванні електричною енергією за адресою: м. Одеса, вул. Житомирська 38. порушив п.п. 3.2, 10.2 ГІКЕЕ - далі мовою оригіналу: «Неправильная работа прибора учета (имеются микротрещины на пломбировочных ушках эл. счетчика, с правой боковой стороны заделано отверстие, откручено два защитных винта под кожухом прибора учета). Подозрение на воздействие работы прибора учета высокочастотным полем».

Згідно із п. 6.41. ПКЕЕ, у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформлюється акт порушень.

Акт про порушення № 038814 від 26.04.2016 підписаний трьома представниками відповідача та представником позивача – директором Коцюбою В.І..

05.05.2016 року відбулось засідання комісії по розгляду актів про порушення ПКЕЕ №61, на якому було прийнято рішення, прилад обліку №02005228

відправити на метрологічну експертизу. Рішення за актом прийняти після проведення експертизи.

За результатами проведеного дослідження ХНДІСЕ ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса був наданий висновок №772/773 від 26.03.2018, в якому зазначено, що механізм утворення пошкодження цоколя досліджуваного лічильника електричної енергії MTX 3R30.DH.4LO-GO4 завод. №02005228 біля правого пломбувального гвинта полягав у просвердлюванні його бічної стінки з подальшим закладанням (заклеюванням) отвору накладкою з внутрішнього боку лічильника. Втулки кріплення пломбувальних гвинтів досліджуваного приладу обліку пошкоджень не мають. Слідів термічного впливу на втулках кріплення пломбувальних гвинтів досліджуваного приладу обліку немає. Механізм утворення пошкоджень монтажних стойок цоколю досліджуваного приладу обліку електроенергії MTX 3R30.DH.4LO-GO4 завод. №02005228 полягав у зламі.

Досліджуваний лічильник електричної енергії MTX 3R30.DH.4LO-GO4 завод №02005228 перебуває у непрацездатному стані.

Встановити факт втручання в процес обліку досліджуваним лічильником електричної енергії MTX 3R30.DH.4LО-GO4 завод. №02005228 шляхом електромагнітного впливу не надається за можливе.

14.03.2018 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг було прийнято Постанову «Про затвердження Правил роздрібного ринку електрино енергії» №312 (далі – Постанова № 312).

Так, пунктом 12 Постанови № 312 визнано такою, що втратила чинність, постанову Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року № 28 «Про затвердження Правил користування електричною енергією» (із змінами).

Ця постанова набирає чинності з дня, наступного за днем її опублікування в офіційному друкованому виданні - газеті «Урядовий кур’єр», крім пунктів 1 та 12, які набирають чинності з 11 червня 2018 року (п. 13 Постанови №312).

19.06.2018 року відбулось засідання комісії з розгляду актів про порушення ПКЕЕ, яка прийняла оформлене протоколом №61/1 рішення:

«Згідно висновку експертного електротехнічного та трасологічного дослідження №772/773 від 26.03.2018 «механізм утворення пошкодження цоколю досліджуваного лічильника електричної енергії MTX 3R30.DH.4LO-GO4 завод. №02005228 біля правого пломбувального гвинта полягав у просвердлюванні його бічної стінки з подальшим закладанням (заклеюванням) отвору накладкою з внутрішнього боку лічильника. Механізм утворення пошкоджень монтажних стойок цоколю досліджуваного приладу обліку електроенергії MTX 3R30.DH.4LO-GO4 завод. №02005228 полягав у зламі. Лічильник перебуває у непрацездатному стані.

Розрахунок провести по дозволеній потужності Р=80 кВт за період 6 місяців.

Виставити споживачу рахунок за проведення експертного дослідження.

Обсяг недооблікованої електричної енергії склав 9575 кВт*год на суму 18 169,13 грн. з ПДВ.»

Так, у вказаному Протоколі №61/1 від 19.06.2018 року зазначено, що було пошкоджено лічильник та він перебуває у непрацездатному стані, у зв’язку з чим розрахунок обсягу та вартості недооблікованої електроенергії внаслідок порушення позивачем ППКЕ виконано у відповідності до п. 2.5 Методики.

Судова колегія зазначає, що п. 2.5 Методики застосовується, у разі виявлення у споживача наступних порушень, які зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2.1 цієї Методики, а саме:

1) порушення цілісності пломб, цілісності пломбувального матеріалу, на якому встановлені пломби (дріт, кордова нитка тощо), порушення цілісності гвинтів, на яких закріплено пломбувальний матеріал (далі - порушення пломб), або відсутності на приладах обліку пломб з відбитками тавр про повірку приладів обліку (за умови наявності акта про збереження пломб, складеного в порядку, установленому ПКЕЕ, або іншого документа, який підтверджує факт пломбування і передачу на збереження приладів обліку, установлених пломб, та за умови втручання споживача в роботу приладів обліку);

2) пошкодження або відсутності пломб з відбитками тавр енергопостачальника чи інших заінтересованих сторін, індикаторів, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, складеному в порядку, визначеному ПКЕЕ, або в іншому документі, який підтверджує факт пломбування і передачу на збереження приладів обліку, установлених пломб та індикаторів;

3) пошкодження приладів обліку (розбите скло, пошкодження цілісності корпусу тощо), інших дій споживача, які призвели до зміни показів приладів обліку (фіксація індикатором впливу постійного (змінного) магнітного або електричного полів (у разі підтвердження факту встановлення та передачі на збереження споживачу цього індикатора), використання фазозсувного трансформатора тощо).

Проте, єдиною підставою для застосування до МП «КВИ» санкцій по спірному рішенню було пошкодження цілісності корпусу приладу обліку , інших порушень, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2.1. Методики – не виявлено.

Так, приймаючи спірне рішення по Протоколу №61/1 від 19.06.2018 року, виходячи з підпункту 3 пункту 2.1. Методики, відповідач мав встановити факт здійснення позивачем дій по пошкодженню приладу обліку та те, що ці дії призвели до зміни показів приладів обліку індикатором впливу постійного (змінного) магнітного або електричного полів (у разі підтвердження факту встановлення та передачі на збереження споживачу цього індикатора), використання фазозсувного трансформатора тощо, а також - наявність причинно-наслідкового зв’язку між цими діями позивача та зміною показників приладу обліку .

Між тим, Актом про порушення від 21.04.2016 підтверджено відсутність пошкоджень цілісності пломб, як на самому приладі обліку, так і на Закритому комплексі обліку (в Акті значиться як «ЗКУ»).

Отже, враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що відсутність пошкоджень пломб на Закритому комплексі обліку унеможливлює вчинення з боку позивача дій по пошкодженню цілісності приладу обліку, у зв’язку з цим, у відповідача були відсутні правомірні підстави нараховувати позивачу вартості недооблікованої електроенергії внаслідок порушення позивачем ППКЕ у відповідності до п. 2.5 Методики.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач безпідставно визначив обсяг та вартості недооблікованої виходячи з дозволеної потужності для даної точки обліку, на підставі підпункту «в» пункту 2.5. Методики.

Зі змісту зазначеного пункту 2.5. Методики вбачається обов'язковість встановлення факту наявності у споживача на момент перевірки струмоприймачів, їх типу та потужності відповідно до їх паспортних даних (п. п. «а» п. 2.5 Методики). За умови відсутності паспортних даних струмоприймачів обов'язковим є проведення вимірювання потужності (п. п. «б» п. 2.5 Методики).

Лише у разі ненадання споживачем паспортних даних струмоприймачів, не допуску представників енергопостачальника на свою територію для перевірки інформації щодо потужності струмоприймачів або відмови споживача від вимірювання струму - застосовується потужність, зазначена у договорі (п.п. «в» п. 2.5 Методики).

Так, при складанні відповідачем розрахунків кількості недоврахованої електричної енергії, на об’єкті позивача, використана договірна потужність Р=80 кВт, яка вказана у додатку № 2 до договору.

Однак, в акті про порушення № 038814 від 26.04.2016 відсутні наступні відомості:

причини неможливості підключення всіх наявних у споживача на час складання акту про порушення струмоприймачів на максимальну потужність;

посилання на те, що особа, яка підписувала Акт перевірки, не допустила представників енергопостачальної організації на територію для перевірки інформації щодо сумарної максимальної потужності струмоприймачів або відмовив від вимірювання струму навантаження електроустановки при підключенні всіх наявних струмоприймачів па повну потужність,

відмова споживача у наданні паспортних даних струмоприймачів, адже представник позивача був присутній під час проведення перевірки, про що свідчить підпис директора МП «КВИ» Коцюби В.І. в акті про порушення № 038814 від 26.04.2016.

Отже, в Акті про порушення відповідачем не наведено підстав для визначення потужності (кВт) за правилами пп. «в» п. 2.5 Методики з огляду на що застосування відповідачем при визначенні обсягу недооблікованої електроенергії дозволеної потужності для даної точки обліку, зазначеної у договорі - є необґрунтованим.

Судова колегія не приймає до уваги посилання відповідача на те, що в Акті зазначено про відсутність можливості визначення всієї потужності струмоприймачів, оскільки в Акті не зазначені причини, перелічені в п.п. «а» та «б» пункту 2.5 Методики, які унеможливлювали визначення максимальної потужності струмоприймачів позивача.

Відповідно до ст. 235 ГК України за порушення господарських зобов'язань до суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов'язання, що використовуються самими сторонами зобов'язання в односторонньому порядку.

Частиною 1 ст. 236 ГК України визначено види господарсько-оперативних санкцій, серед яких, зокрема, передбачено встановлення в односторонньому порядку на майбутнє додаткових гарантій належного виконання зобов'язань стороною, яка порушила зобов'язання: зміна порядку оплати продукції (робіт, послуг), переведення платника на попередню оплату продукції (робіт, послуг) або на оплату після перевірки їх якості тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 236 ГК України перелік оперативно-господарських санкцій, встановлений у її першій частині, не є вичерпним.

За змістом вищенаведених норм рішення постачальника електричної енергії про донарахування споживачу до сплати вартості недоврахованої електричної енергії є оперативно-господарською санкцією, а відповідно до частини 2 ст. 237 ГК України у разі незгоди із застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутися до суду із заявою про скасування такої санкції.

Щодо законодавства, яке належить до застосування до спірних відносин сторін (під час проведення спірної перевірки, розгляду Акту про порушення та вирішення даної справи) судова колегія зазначає наступне.

Судова колегія встановила, що ПКЕЕ втратили чинність з 11 червня 2018 року на підставі постанови НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії».

Відповідно до ст. 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Офіційне тлумачення зазначеної норми Основного Закону надав Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 № 1-рп/99 «У справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів)».

У зазначеному Рішенні вказано, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, судова колегія зазначає, що спірне рішення комісії Центрального РЕМ АТ «Одесаобленерго» з розгляду актів про порушення правил користування електричною енергією, оформлене протоколом №61/1 від 19.06.2018 про нарахування МП «КВИ» недооблікованої електричної енергії обсягом 9575 кВт/год вартістю 18 169,13 грн. засноване на Акті № 038814 від 26.04.2016, було прийнято на підставі ПКЕЕ, які на дату прийняття рішення 19.06.2018 втратили чинність.

Враховуючи викладене та те, що приймаючи рішення оформлене протоколом №61/1 від 19.06.2018 року відповідач помилково розрахував позивачу обсяг вартості недооблікованої електроенергії відповідно до п. 2.5 Методики та застосував ПКЕЕ, які на дату втратили чинність, судова колегія вважає, що це є підставами для скасування вищевказаного рішення відповідача від 19.06.2018 року.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника, що зазначення в протоколі ПКЕЕ, які на дату прийняття рішення втратили чинність є суто технічною опискою, оскільки в останньому зазначено конкретні пункти ПКЕЕ (п. п. 6.42, 6.43, 7.5 ПКЕЕ) та дослівне трактування норми.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що 26.04.2016 діставшись електроустановки позивача представники відповідача виявили пошкодження закритого комплексу обліку (ЗКО) в якому було розміщено лічильник шляхом прорізу отвору біля пломби АТ «Одесаобленерго», оскільки виявлені пошкодження не були зафіксовані в акті про порушення №038814 від 26.04.2016. Крім цього, судова колегія зазначає, що фото із зображенням опломбованого ЗКО з прорізаним отвором на кришці, яке наявне в матеріалах справи, судова колегія вважає неналежним доказом, оскільки з фото не можливо встановити, що воно містить зображення саме ЗКО позивача, що фото зроблено саме під час перевірки 26.04.2016, відсутні дата та час зйомки або підпис повноважного представника позивача.

Стосовно доводів апеляційної скарги АТ «Одесаобленерго», що задовольняючи позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції задовольнив клопотання відповідача та зменшив, відповідно до ч.ч.3-5 ст.126 ГПК України, розмір цих витрат до 1 700, 00 грн..

Судова колегія встановила, дійсно, в матеріалах справи відсутнє звернення відповідача до суду першої інстанції із клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, натомість відповідач просив відмовити у задоволенні позову в цій частині, у зв’язку з відсутністю підстав для задоволення таких вимог.

Однак, судова колегія зазначає, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.16 ГПК України).

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч.2 ст. 16 ГПК України).

За приписами ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов’язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Пунктом 1 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Згідно п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

У відповідності до ч.3 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

02.07.2018 між МП «КВИ» (замовник) та Саєвською О.П. (адвокат) укладено договір про надання правової допомоги №57, за умовами якого адвокат приймає на себе зобов’язання надати правову допомогу щодо оскарження рішення комісії Центрального РЕМ АТ «Одесаобленерго» з розгляду актів про порушення правил користування електричною енергією, оформлене протоколом №61/1 від 19.06.2018 про нарахування МП «КВИ» недооблікованої електричної енергії обсягом 9575 кВт/год вартістю 18 169,13 грн.

Сторони домовились, що розмір винагороди адвоката за надання правової допомоги становить 850 грн. без ПДВ за одну годину (п. 3.1. Додаткової угоди № 1 від 02.07.2018 до договору про надання правової допомоги №57 від 02.07.2018).

Матеріали справи містять :

акти № 1 від 17.08.2018 та № 2 від 03.09.2018 приймання наданих послуг згідно договору про надання правової допомоги №57 від 02.07.2018 на суму 7 225,00 грн. та 1 700, 00 грн., відповідно;

рахунки № 1 від 17.08.2018 та № 2 від 03.09.2018 виставлені адвокатом МП «КВИ» на сплату наданих послуг за договором № 57 від 02.07.2018;

квитанції № ПН4542 від 27.08.2018 та № ПН3903 від 03.08.2018 про оплату наданих послуг за договором № 57 від 02.07.2018 в розмірі 7 225,00 грн. та 1 700, 00 грн., відповідно;

виписки з банку за період з 01.08.2018 до 31.08.2018 та за період з 01.09.2018 до 04.09.2018 (т. 1, а.с. 194-203).

Статтею 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження понесених витрат у сумі 8 925,00 грн. представником позивача надано договір про правової допомоги № 57 від 02.07.2018, акти № 1 від 17.08.2018 та № 2 від 03.09.2018, а також докази оплати правничої допомоги позивачем на суму 8 925,00 грн. (квитанції № ПН4542 від 27.08.2018 та № ПН3903 від 03.08.2018). Вказані докази суд вважає достатніми для підтвердження факту надання адвокатських послуг у справі № 916/1375/18.

У той же час, судова колегія враховує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

У даному випадку суд приймає до уваги той факт, що спір у справі не є складним, підготовка позову не потребувала великого обсягу правових знань та часу, тривалість розгляду справи не перевищила 6 засідань. Також, судова колегія застосовує співрозмірність винагороди за адвокатські послуги обсягу наданих послуг в межах даної справи адвокатом та ціну позову, у зв'язку з чим суд зменшує розмір судових витрат на професійну правничу допомогу 1 700,00 грн.

Отже, наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

На підставі викладеного, рішення Господарського суду Одеської області від 20.09.2018 по справі № 916/1375/18 є законним та обґрунтованим, оскільки його винесено в результаті повного з’ясування обставин, що мають значення для справи та правильного застосування норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги Акціонерного товариства «Одесаобленерго» суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до п. «в» ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В даному випадку витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги) покладаються на Акціонерне товариство «Одесаобленерго», оскільки доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281- 283

Господарського процесуального кодексу України, Південно-Західний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Одеської області від 20.09.2018 у справі № 916/1375/18 - залишити без змін.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Одесаобленерго» – залишити без задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство «Одесаобленерго».

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку, передбаченому параграфом 1 глави 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 20.12.2018.

Головуючий суддя                                                                      І.Г. Філінюк

Суддя                                                                                          О.Ю. Аленін

Суддя                                                                                          Л.В. Лавриненко