ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.12.2018

Справа № 910/13465/18

Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши без повідомлення сторін у спрощеному позовному провадженні справу

За позовом Приватного акціонерного товариства "Бліц-Інформ", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Видавничий дім "Бліц-Інформ", м. Київ

про стягнення 233 229,18 грн., -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Бліц-Інформ" (позивач) звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Видавничий дім "Бліц-Інформ" (відповідач) суми заборгованості за Договором № 7 оренди нежитлового приміщення від 16.04.2018р. у розмірі 233 229,18 грн. з урахуванням штрафних та фінансових санкцій, посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх обов’язків за договором.

Згідно з п. 2 ч. 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті (ч. 2 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.10.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визнано судом малозначною на підставі п. 2 ч. 5 ст. 12 ГПК України, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами та серед іншого запропоновано відповідачу у строк до п’яти днів з дня вручення даної ухвали подати заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Будь-яких заперечень проти розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження у запропонований судом строк до суду не надходило.

При цьому, вказаною ухвалою суду, зокрема, відповідачу було запропоновано у строк до п’ятнадцяти днів з дня її вручення подати відзив на позовну заяву, надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази чого надати суду.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд даної справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, 17.10.2018р. ухвала суду про відкриття провадження у справі від 16.10.2018р. була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 02094, м. Київ, вул. Мурманська, буд. 7.

16.11.2018р. до суду повернулось поштове відправлення, адресоване відповідачеві разом з ухвалою суду від 16.10.2018р., яке відповідно до повідомлення підприємства поштового зв’язку з відбитком календарного штемпеля за 14.11.2018р. не вручене під час доставки останньому та за закінченням встановленого строку зберігання повернуто до суду.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України день складення підприємством поштового зв’язку повідомлення за 14.11.2018р. про повернення поштового відправлення вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приймаючи до уваги, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи та у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, відзиву на позовну заяву до суду не подав, справа підлягає розгляду за наявними у ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, Господарський суд міста Києва, –

ВСТАНОВИВ

16.04.2018 року між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) укладено Договір № 7 оренди нежитлового приміщення (далі – Договір), відповідно до п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове оплатне користування нежитлове приміщення площею 678,2 м.кв. в корпусі № 55А, літера «О» (орендоване приміщення) та зобов’язується сплачувати орендодавцеві орендну плату. Орендоване приміщення знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Мурманська, 7, що є власністю орендодавця.

За умовами п. 1.4. Договору термін оренди становить з дати підписання договору по 17.04.2019р. включно. Строк користування орендованим приміщенням починається з дати підписання сторонами Акту прийому-передачі орендованого приміщення.

У відповідності до п. п. 2.1., 2.2. Договору розмір орендної плати за орендоване приміщення договірний і становить за період з 16.04.2018р. по 16.09.2018р. – 20 000,00 грн. разом з ПДВ щомісячно. Орендна плата з 17.09.2018р. за 1 (один) кв.м. орендованого приміщення складає 100 грн. з ПДВ, загальний розмір орендної плати за користування майном буде становити 67 820,00 грн. разом з ПДВ щомісячно.

Згідно п. 2.3. Договору всі види компенсаційних виплат (експлуатаційні витрати, витрати з електропостачання, водопостачання, теплопостачання та ін.), оплачуються орендарем окремо на підставі даних лічильників та/або первинних документів орендодавця.

Як передбачено в п. 2.4. Договору розрахунок за спожиту електроенергію та послуги охоронної, протипожежної сигналізації орендар сплачує на підставі рахунків. Вказані витрати не входять до складу орендної плати за користування приміщеннями згідно даного Договору і сплачуються орендарем окремо, згідно виставлених рахунків, отриманих від орендодавця.

За змістом п. 2.5. Договору орендар зобов’язувався також своєчасно оплачувати всі телефонні (міські, міжміські, міжнародні) переговори і послуги Інтернету (якщо такий є), вартість яких не включається до складу орендної плати і сплачується орендарем самостійно.

Сума платежів, які орендар повинен сплатити за черговий місяць, фіксується в Акті прийому-передачі наданих послуг (далі – Акт).

Відповідно до п. 2.6. Договору орендна плата сплачується орендарем не пізніше 15-го числа поточного місяця на підставі рахунків, виставлених орендодавцем у національній валюті України, починаючи з дати підписання Акту прийому-передачі приміщень в оренду.

З наявного у матеріалах справи Акту прийому-передачі нежитлових приміщень, що є власністю ПрАТ "Бліц-Інформ" за адресою: м. Київ, вул. Мурманська, 7 від 16.04.2018р. вбачається, що позивачем передано, а відповідачем прийнято приміщення в оренду, загальною площею 678,2 м.кв. (приміщення № 6 на другому поверсі в корпусі № 55А, літера «О», за адресою м. Київ, вул. Мурманська, 7.

01.05.2018р. між сторонами даного спору укладено Додаткову угоду № 1 до Договору, в якій сторони погодили розмір орендної плати за травень 2018р. – 87 833,00 грн., в тому числі ПДВ 14 638,83 грн., за червень 2018р. – 87 834,45 грн., в тому числі ПДВ 14 639,08 грн. Орендна плата з 01.07.2018р. за 1 кв. м. орендованого приміщення складає 100 грн. з ПДВ 16,67 грн., загальний розмір орендної плати за користування майном буде становити 67 820,00 грн. в тому числі ПДВ 11 303,33 щомісячно.

У Додатковій угоді № 2 до Договору від 01.08.2018р. сторони дійшли згоди про дострокове розірвання з 01.08.2018р. Договору оренди від 16.04.2018р. № 7.

Згідно наявного у матеріалах справи акту приймання-передачі нежитлового приміщення від 01.08.2018р. орендар передав, а орендодавець прийняв орендоване приміщення загальною площею 678,2 м.кв. (приміщення № 6 на другому поверсі в корпусі № 55А, літера «О», за адресою м. Київ, вул. Мурманська, 7 з оренди.

Протягом дії договору в період з квітня 2018р. по липень 2018р. між сторонами підписано та скріплено печатками відповідні акти приймання-передачі наданих послуг, а також додані до них розрахунки компенсації витрат до актів на загальну суму 437 250,99 грн., а саме:

- № 03/04-18 від 30.04.2018р. на суму 47 698,12 грн.;

- № 07/05-18 від 31.05.2018р. на суму 137 595,05 грн.;

- № 25/06-18 від 30.06.2018р. на суму 137 371,25 грн.;

- № 28/07-18 від 31.07.2018р. на суму 112 398,83 грн.;

- № 01/08-18 від 01.08.2018р. на суму 2 187,74 грн.

Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи свої зобов’язання за договором відповідач виконав частково, оплативши вартість оренди приміщення та компенсаційні виплати на загальну суму 225 293,17 грн. (банківські виписки за період з 15.05.2018р. по 03.07.2018р. у справі), внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість за договором на загальну суму 211 957,82 грн.

Оскільки відповідачем не у повному обсязі виконано зобов’язання щодо сплати орендної плати та компенсаційних виплат за договором, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача 211 957,82 грн. суми основного боргу, 19 603,04 грн. пені та 1 668,32 грн. 3 % річних.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов’язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Оскільки між сторонами укладено договір оренди, між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Матеріалами справи (Акт прийому-передачі нежитлових приміщень, що є власністю ПрАТ "Бліц-Інформ" за адресою: м. Київ, вул. Мурманська, 7 від 16.04.2018р.) підтверджується факт передачі відповідачу орендованого приміщення, користування орендованим приміщенням відповідачем в період дії договору (вказані вище акти приймання-передачі наданих послуг, а також додані до них розрахунки компенсації витрат до актів), що при розгляді даної справи відповідачем не заперечується.

Суд встановив факт оплати відповідачем вартості оренди приміщення (з урахуванням компенсаційних виплат) на загальну суму 225 293,17 грн., а також факт дострокового розірвання Договору з 01.08.2018р. на підставі укладеної між сторонами додаткової угоди та повернення відповідачем приміщення за відповідним актом приймання-передачі позивачеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 2.6. Договору обов’язок відповідача по внесенню орендних платежів мав виконуватись не пізніше 15-го числа поточного місяця на підставі рахунків, виставлених позивачем, починаючи з дати підписання Акту прийому-передачі приміщення в оренду.

Таким чином, прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання зі сплати орендних та компенсаційних платежів за договором згідно актів за червень-серпень 2018р. у відповідача виникло з 16 числа кожного місяця.

Суд встановив, що протягом дії договору відповідачем погоджено всі акти приймання-передачі наданих послуг, а також додані до них розрахунки компенсації витрат до актів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно вимог статті 599 Цивільного кодексу України зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Оскільки невиконання зобов'язання відповідача за договором підтверджується матеріалами справи, доказів оплати заборгованості відповідачем не надано, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 211 957,82 грн. суми основного боргу визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 19 603,04 грн. пені та 1 668,32 грн. 3 % річних.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами ст. 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно п. 8.3. Договору за порушення строків проведення розрахунків за договором орендар сплачує орендодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення.

В контексті вище наведеного (невірно визначеного позивачем моменту прострочення виконання відповідачем зобов’язань з оплати вартості переданого йому товару), суд визнає частково невірним розрахунок пені, наведений позивачем у матеріалах справи у частині визначення періоду нарахування штрафних санкцій, а саме включення в період розрахунку 15 числа кожного місяця, а також дат часткової оплати орендної плати.

Таким чином, обґрунтованою за актом № 25/06-18 від 30.06.2018р. на суму 137 371,25 грн. за період з 16.06.2018р. по 01.07.2018р. є сума пені у розмірі 2 047,40 грн., на суму 117 371,25 грн. за період з 02.07.2018р. по 02.07.2018р. – 109,33 грн., на суму 97 371,25 грн. за період з 03.07.2018р. по 02.10.2018р. – 8 632,69 грн., що разом становить 10 789,42 грн., за актом № 28/07-18 від 31.07.2018р. на суму 112 398,83 грн. за період з 16.07.2018р. по 02.10.2018р. – 8 594,66 грн., за актом № 01/08-18 від 01.08.2018р. на суму 2 187,74 грн. за період з 16.08.2018р. по 02.10.2018р. – 102,25 грн.

З урахуванням викладеного, за прострочення виконання відповідачем грошового зобов’язання зі сплати орендних та компенсаційних платежів, до стягнення з відповідача підлягає сума пені у розмірі 19 486,33 грн. = 10 789,42 грн. + 8 594,66 грн. + 102,25 грн., у зв’язку з чим вимоги позивача у цій частині підлягають частковому задоволенню на вказану суму.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Судом також перевірено розрахунок позивача у частині нарахування 3 % річних за прострочення відповідачем виконання грошового зобов’язання та за наведених вище також обставин визнано його частково невірним (щодо періоду нарахування санкцій).

Таким чином, обґрунтованою за актом № 25/06-18 від 30.06.2018р. на суму 137 371,25 грн. за період з 16.06.2018р. по 01.07.2018р. є сума 3 % річних у розмірі 180,65 грн., на суму 117 371,25 грн. за період з 02.07.2018р. по 02.07.2018р. – 9,65 грн., на суму 97 371,25 грн. за період з 03.07.2018р. по 02.10.2018р. – 736,29 грн., що разом становить 926,59 грн., за актом № 28/07-18 від 31.07.2018р. на суму 112 398,83 грн. за період з 16.07.2018р. по 02.10.2018р. – 729,82 грн., за актом № 01/08-18 від 01.08.2018р. на суму 2 187,74 грн. за період з 16.08.2018р. по 02.10.2018р. – 8,63 грн.

З урахуванням викладеного, за прострочення виконання відповідачем грошового зобов’язання зі сплати орендних та компенсаційних платежів, до стягнення з відповідача підлягає сума 3 % річних у розмірі 1 665,04 грн. = 926,59 грн. + 729,82 грн. + 8,63 грн., у зв’язку з чим вимоги позивача у цій частині підлягають частковому задоволенню на вказану суму.

За приписами ст. ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог щодо стягнення основного боргу та нарахованих штрафних та фінансових санкцій, водночас позивачем не доведено суду наявності обставин щодо покладення на відповідача відповідальності за неналежне виконання умов договору у вигляді пені та 3 % річних понад суми, визнані судом обґрунтованою.

За таких обставин, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено, що позовні вимоги в справі №910/13465/18 підлягають частковому задоволенню та до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 211 957,82 грн. суми основного боргу, 19 486,33 грн. пені та 1 665,04 грн. 3 % річних.

Судовий збір у розмірі 3 496,64 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, –

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Видавничий дім "Бліц-Інформ" (ідентифікаційний код 41309403, місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Мурманська, буд. 7) на користь Приватного акціонерного товариства "Бліц-Інформ" (ідентифікаційний код 20050164, місцезнаходження: 02156, м. Київ, вул. Кіото, буд. 25) 211 957,82 грн. (двісті одинадцять тисяч дев’ятсот п’ятдесят сім гривень 82 коп.) суми основного боргу, 19 486,33 грн. (дев’ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят шість гривень 33 коп.) пені, 1 665,04 грн. (одну тисячу шістсот шістдесят п’ять гривень 04 коп.) 3 % річних та 3 496,64 грн. (три тисячі чотириста дев’яносто шість гривень 64 коп.) судового збору.

3. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

4. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 14.12.2018р.

Суддя                                                    С.М. Морозов