ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2018 року м. Дніпро Справа № 904/3430/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач ),

суддів: Кузнецової І. Л., Широбокової Л.П.

розглянувши у порядку письмового провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2018 р.

( суддя Ліпинський О.В., м. Дніпро, повне рішення складено 08.10.2018 р. ) у справі

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця"

Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця",

м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства

"Центральний гірничо-збагачувальний комбінат",

м. Кривий Ріг

про стягнення 63 168,84 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення плати за користування вагонами у сумі 63 168, 84 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що за залізничними накладними № № 48328561, 48319701 на станцію призначення Грекувата на адресу одержувача ПрАТ "Центральний ГЗК" прибули під навантаження порожні вагони № № 58800483, 58800905, 58803024, 58803974, 58804139, 58804444, 58804576, 58805383, 58817610, 58817743, 58818030, 58818378, 58818667, 58818766, 58820085, 58820242, 58820549, 58821349, 58822115, 58822784, 58823022, 58823089, 58823485, 58824350, 58824376, 58824988, 58825027, 58826421, 58826751, 58826868, 58829375, 58829821, 58830522, 58830829, 58830878, 58831041, 58835083, 58838632, 58928896, 59126789, 59128132, 59128256, 59128835, 59129684, 59132316, 59134247, 59138859, 59140137, 59140210, 59140335, 59141333, 59141416 власності філії "ПВРЗ" ПАТ Укрзалізниця. У зв'язку з очікуванням подачі під вантажні операції з вини вантажоодержувача ПрАТ "ЦГЗК", спірні вагони затримані станцією призначення про що складено відповідні акти загальної форми ГУ-23 № № 841, 845, 826, 815, 825, 816, 803, 808, 832, 833. За час затримки вагонів з вини відповідача нарахована плата за користування спірними вагонами за відомостями форми ГУ-46 №26029030 у розмірі 65 246,88 грн. Узгоджена сторонами та стягнута за відомостями плата у розмірі 2 078,04 грн. Щодо стягнення плати у розмірі 63 168,84 грн., то відомості підписані відповідачем із запереченнями щодо сплати нарахованої суми на підставі з п. 2.2.3 та п. 3.4 договору про надання послуг №10548/ЦТЛ-2018.

Відповідач подав відзив на позовну заяву за змістом якого зазначив, що Позивачем надано в якості доказів ксерокопії: відомостей плати за користування вагонами ф. ГУ-46, пам'ятки форми ГУ-45, акти загальної форми ГУ-23, витяг форми ГУ-2, договір № ПР/М-16-2/13-425НЮдч від 24.06.2016 р., договір № 10548/ЦТЛ-2018 від 15.02.2018 р., які не засвідчені належним чином, тому є недопустимими доказами. Відповідач не погоджується з нарахованою платою за користування вагонами, що підтверджується відповідним написом у відомостях плати з посиланням на п. 2.2.3 Договору про надання послуг № 10548/ЦТЛ-2018 від 15.02.2018 р. Відповідач зазначає, що вагони залізницею подані безпідставно, в забезпечення навантаження не існуючого плату, заявки та графіку навантаження, що надає відповідачу право відмовитись від прийняття вагонів. Крім того, зі змісту наданого позивачем розрахунку суми позову не зрозуміло на підставі яких нормативних документів сформовані ставки за користування порожніми вагонами та відповідно суми плати за користування.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2018 р. позовні вимоги задоволено - стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" 63 168,84 грн. плати за користування вагонами, 1 726,00 грн. витрати по сплаті судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд послався на те, що станцією призначення правомірно були оформлені відповідні документи, а саме: Пам'ятки про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, акти форми ГУ-23, на підставі яких за час знаходження спірних вагонів на станції, відповідно до Тарифного керівництва №1, нараховано плату за користування спірними вагонами за відомостями форми ф. ГУ-46 у розмірі 63 168,84 грн.

Крім того, відхиляючи заперечення Відповідача, суд звернув увагу та те, що ст. ст. 46, 47, 119, 125 Статуту залізниці України, визначено обов'язок прийняти і вивезти зі станції вантаж, що прибув на його адресу, навіть поставка якого йому не передбачена планом ( договором, контрактом, замовленням, нарядом тощо ).

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Відповідач звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду від 08.10.2018 р. та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що обставини викладені в позові не підтверджені належними, допустимим та достовірними доказами, а доводи позивача гуртуються на припущеннях.

Так Скаржник вказує на те, що залізницею в якості доказу підстави нарахування плати за користування вагонами надано ксерокопії відомостей плати за користування вагонами ф. ГУ-46, пам'яток ф. ГУ-45, актів загальної форми ГУ-23,витягів форми ГУ-2, договору № ПР/М-16-2/13-425НЮдч від 24.06.2016 р.,договору № 1054В/ЦТЛ-2018 від 15.02.2018 р., які на думку Скаржника, не могли бути доказом по справі, але суд першої інстанції в порушення ст. 77 ГПК України прийняв їх в якості доказів. В якості аналогії правової позиції Скаржник посилається на висновки Верховного Суду у складі колеги суддів Касаційного господарського суду, викладеним у Постанові від 11.07.2018 р. по справі № 904/8549/17.

Скаржник звертає увагу суду на те, що подача спірних вагонів залізницею 19.02.2018 р. була зроблена безпідставно, на власний розсуд, вагони надані в забезпечення навантаження не існуючого плану, заявки та графіку навантаження, що відповідно до п. 2.2.3. Договору про надання послуг від 15.02.2018 р. № 10548/ЦТЛ-2018 надало право ПРАТ «ЦГЗК» відмовитись від прийняття вагонів. Абзацом 1 п. 1 розділу 2 Правил приймання вантажів до перевезення встановлено, що «Вантажі до перевезення приймаються за наявності місячного плану або дозволу на перевезення, оформленого відповідно до Правил планування перевезень вантажів». На дату та час передачі в користування спірних вагонів в кількості 52 одиниці для ПРАТ «ЦГЗК», як Вінтажовідправника, план та графік навантаження не був узгоджений, що унеможливлює нарахування плати за користування вагонами у спірний період.

Скаржник вважає розрахунок суми позову є необґрунтованим, оскільки із його змісту не зрозуміло яким чином та ні підставі яких нормативних документів сформовані ставки за користування порожніми вагонами та відповідно суми плати за користування.

Позивач наданими йому процесуальними правами не скористався та не надав відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За наведених обставин, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд апеляційної скарги за відсутності відзиву за наявними матеріалами справи.

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Кузнецова І.Л., Широбокова Л.П.

Ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.11.2018 р., колегією суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Кузнецова І.Л., Широбокова Л.П., відкрито апеляційне провадження по справі за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2018 р., для розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги Відповідача з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 24.06.2016 р. між ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" ( Залізниця ) та ПрАТ "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" ( Власник колії ) укладено Договір № ПР/М-16-2/13-425 НЮдч "Про експлуатацію залізничної під'їзної колії Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станції Грекувата регіональної філії "Придніпровська залізниця", згідно з п. 1 якого, під'їзна колія обслуговується власним локомотивом. Межею під'їзної колії є знак "Межа під'їзної колії", який встановлено біля маневрового світлофору "НП" станції Грекувата-Промислова власника колії.

Рух поїздів на під'їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, Інструкції з сигналізації на залізницях України, Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під'їзній колії ( п. 4 договору).

П. 5 договору, визначено, що передача вагонів на під'їзну колію здійснюється за повідомленням, які передає прийомоздавальник вантажу та багажу станції Грекувата залізниці по телефону начальнику зміни цеху зовнішнього транспорту УЗТ ПРАТ "ЦГЗК" не пізніше, як за 2,0 години до пред'явлення вагонів до здавання, з реєстрацією у "Книзі повідомлень про час подання вагонів під навантаження або вивантаження" форми ГУ-2.

Відповідно до п. 6 договору, вагони для під'їзної колії подаються локомотивом залізниці на одну з колій № № 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12 станції Грекувата залізниці, за вказівкою чергового по станції Грекувата, де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному і комерційному відношенні. Подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колії.

П.13 договору сторонами визначено, що власник колії сплачує залізниці плату за користування вагонами згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами за ставками, наведеними у розділі V Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ним послуги (Тарифного керівництва № 1).

Як встановлено судом першої інстанції, за залізничними накладними № № 48328561, 48319701 на станцію призначення Грекувата прибули на адресу одержувача ПрАТ "Центральний ГЗК" під навантаження порожні вагони №№58800483, 58800905, 58803024, 58803974, 58804139, 58804444, 58804576, 58805383, 58817610, 58817743, 58818030, 58818378, 58818667, 58818766, 58820085, 58820242, 58820549, 58821349, 58822115, 58822784, 58823022, 58823089, 58823485, 58824350, 58824376, 58824988, 58825027, 58826421, 58826751, 58826868, 58829375, 58829821, 58830522, 58830829, 58830878, 58831041, 58835083, 58838632, 58928896, 59126789, 59128132, 59128256, 59128835, 59129684, 59132316, 59134247, 59138859, 59140137, 59140210, 59140335, 59141333, 59141416 власності філії "ПВРЗ" ПАТ Укрзалізниця. У зв'язку з очікуванням подачі під вантажні операції з вини вантажоодержувача ПрАТ "ЦГЗК", спірні вагони затримані станцією призначення, про що складено відповідні акти загальної форми ГУ-23 № № 841, 845, 826, 815, 825, 816, 803, 808, 832, 833. За час затримки вагонів з вини Відповідача нарахована плата за користування спірними вагонами за відомістю форми ГУ-46: 26029030, у розмірі 65 246,88 грн.

Представник Відповідача не погодився з даними, зазначеними у відомості плати за користування вагонами та підписав її із запереченнями щодо сплати нарахованої суми, на підставі з п. 2.2.3 та п. 3.4 Договору про надання послуг № 10548/ЦТЛ-2018.

Отже, у зв'язку з наявністю у відомості плати за користування вагонами зауваження відповідача, з його особистого рахунку було списано лише погоджено суму у розмірі 2 078,04 грн.

Враховуючи, що сума у розмірі 63 168,84 грн. ( з ПДВ ) є спірною, Позивач звернувся до Господарського суду з даною позовною заявою.

На кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до Правил оформлення перевізних документі в, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 863/5084. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.

Ст. ст. 46, 47, 119, 125 Статуту залізниць України визначено, що одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що прибув на його адресу, навіть поставка якого йому не передбачена планом (договором, контрактом, замовленням, нарядом тощо). За несвоєчасне забирання вантажу справляються відповідні плата і збори.

За приписами ст. 119 Статуту за користування вагонами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів, що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

За приписами п. 3 Правил користування вагонами і контейнерами облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23.

Відповідно до п. 4 Правил користування вагонами і контейнерами відомості плати за користування вагонами складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження та на під'їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами.

У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов'язаний підписати відомість із запереченням.

Також, п. 6 Правил користування вагонами і контейнерами встановлює, що усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

Згідно з п. 8 Правил користування вагонами і контейнерами у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки загонів і їх номери.

Відповідно до п. 12 Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні вагони, зазначені у відомості плати ф. ГУ-46 № 26029030, подавались: по пам'ятці № 354 о 00год.10хв. 22.02.2018 р., в кількості 12 вагонів; по пам'ятці № 318 о 06год.25хв. 17.02.2018 р., в кількості 18 вагону; по пам'ятці № 358 о 09год.40хв. 22.02.2018 р., в кількості 8 вагонів; по пам'ятці № 340 о 18год.55хв. 19.02.2018 р., в кількості 68 вагона.

22.02.2018 р., о 16 год. 00хв., зазначені вагони було забрано на станцію Грекувата, що підтверджується пам'яткою № 378 про забирання вагонів.

Відповідно до п. 4 Розділу II Правил час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника. Час передачі вагонів вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці зазначається у Пам'ятці про подавання/забирання вагонів. Пам'ятка підписується відповідальною особою станції і вантажовласником.

Пам'ятки про подавання вагонів № № 354,318, 358, 340 та забирання вагонів № 378 підписано ПрАТ Центральний ГЗК" без заперечень.

Таким чином, як слушно зазначив суд першої інстанції - станцією призначення правомірно були оформлені відповідні документи, а саме: Пам'ятки про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, акти форми ГУ-23, на підставі яких за час знаходження спірних вагонів на станції, відповідно до Тарифного керівництва №1, нараховано плату за користування спірними вагонами за відомостями форми ф. ГУ-46 у розмірі 63 168,84 грн., що підлягає стягненню з Відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду стосовно не прийнятності посилань Відповідача на те, що вагони залізницею подані безпідставно, в забезпечення навантаження не існуючого плату, заявки та графіку навантаження, що надає Відповідачу право відмовитись від прийняття вагонів, з таких підстав.

Місячне планування перевезень вантажів у власних вагонах здійснюється відправником за окремим замовленням та за погодженням з власником вагонів. Залізниця затверджує плани перевезень у власних вагонах, які попередньо погоджені відправником із власником вагонів.

Таким чином, забезпечення вантажовідправників власними вагонами здійснює власник вагонів на підставі укладених ним з вантажовідправником договорів без участі залізниці. Тобто, залізниця здійснює тільки доставку вантажу зазначеного в накладних.

Спірні вагони надійшли на адресу відповідача за залізничними накладними № № 48328561, 48319701, в графи 1 вказаних накладних вбачається, що відправниками вагонів є "ЧАО "МК" АЗОВСТАЛЬ" та "ЧАО "МАРИУПОЛЬСКИЙ МЕТАЛЛУРГИЧЕСКИЙ КОМБИНАТ ИМЕНИ ИЛЬИЧА".

Господарський суд доречно звернув увагу та те, що ст.ст. 46, 47, 119, 125 Статуту залізниці України, визначено обов'язок прийняти і вивезти зі станції вантаж, що прибув на його адресу, навіть поставка якого йому не передбачена планом (договором, контрактом, замовленням, нарядом тощо).

Твердження Скаржника про порушення господарським судом ст. ст. 77, 91 ГПК України, колегія суддів вважає таким, що не відповідає обставинам справи, з огляду на таке.

Так, відповідно до ст. ст. 77, 91 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Письмовими доказами є документи ( крім електронних документів ), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Порядок засвідчення копій документів визначений п. 5.27 Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики № 55 від 07.04.2003 р. "ДСТУ 4163-2003", відповідно до якого відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Як вбачається з матеріалів справи, надані Позивачем до позовної заяви ксерокопії відомостей плати за користування вагонами ф. ГУ-46, пам'яток ф. ГУ-45, актів загальної форми ГУ-23,витягів форми ГУ-2, договору № ПР/М-16-2/13-425НЮдч від 24.06.2016 р., договору № 1054В/ЦТЛ-2018 від 15.02.2018 р. прошиті та пронумеровані, а на зворотному боці останнього аркуша проставлена печатка зі словами «Згідно з оригіналом», із зазначенням дати, підпису, посади та прізвища відповідальної особи, що відповідає п. 5.27 Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики № 55 від 07.04.2003 р. "ДСТУ 4163-2003".

Таким чином, ксерокопії відомостей плати за користування вагонами ф. ГУ-46, пам'яток ф. ГУ-45, актів загальної форми ГУ-23, витягів форми ГУ-2, договору № ПР/М-16-2/13-425НЮдч від 24.06.2016 р., договору № 1054В/ЦТЛ-2018 від 15.02.2018 р. були прийняті місцевим господарським судом без порушення ст. ст. 77, 91 ГПК України.

Відтак колегія суддів відхиляє викладені Відповідачем в апеляційній скарзі доводи про порушення і неправильне застосування місцевим господарським судом під час прийняття оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального законодавства, як такі, що не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 та ст.і 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно і об'єктивно розглянув у судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності і керуючись законом, який регулює спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. Тому передбачені ст. ст. 277 - 279 ГПК України підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення - відсутні.

Приймаючи до уваги те, що колегією суддів прийнято рішення про відмову в задоволенні апеляційної скарги, то у відповідності до положень ст. 129 ГПК України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Скаржника.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 281, 282, 283, 284 ГПК України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2018 р. у справі № 904/3430/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню у зв'язку із малозначною справою, крім випадків передбачених ч. 2 п. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя І. М. Кощеєв

Суддя І. Л. Кузнецова

Суддя Л. П. Широбокова