ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13 грудня 2018 р. Справа № 903/593/18

Господарський суд Волинської області у складі судді Слободян О.Г., за участю секретаря судового засідання Хвищук Н.В.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представників відповідача: Черьомухи О.В., Гітун Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом фізичної особи- підприємця Приходько Наталії Володимирівни

до відповідача: приватного акціонерного товариства "Волинське обласне підприємство автобусних станцій"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Департамент інфраструктури та туризму Волинської обласної державної адміністрації

про спонукання до укладення договору

встановив: позивач - ФОП Приходько Наталія Володимирівна звернулась до суду з позовом до відповідача - ПрАТ "Волинське обласне підприємство автобусних станцій", в якому просить визнати укладеним між ФОП Приходько Наталією Володимирівною та ПрАТ "Волинське обласне підприємство автобусних станцій" Договір про надання автостанційних послуг в редакції проекту договору №01/06/18-2 фізичної особи підприємця Приходько Наталії Володимирівни.

В обґрунтування позовних вимог посилається на обов'язковість укладення договору про надання автостанційних послуг, ст.179 ГК України, ст. 32 Закону України "Про автомобільний транспорт", Правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №176 від 18.02.1997р., Порядок регулювання діяльності автостанцій, затверджений наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №700 від 27.09.2010р., зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10.11.2010р. за №1068/18363.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти позову. Вважає, що провадження у справі слід закрити на підставі п.2 ст.231 ГПК України у зв'язку з відсутністю предмета спору. При цьому зазначає, що відповідач, отримавши супровідним листом позивача за № 05/06/18-1 від 05.06.2018 року договір, що пропонувався останнім, дійсно відмовив у його укладенні, однак послуги останньому за маршрутами Луцьк-Липне, Великий Обзир-Луцьк надавав в повному обсязі та своєчасно, в т.ч. з моменту набуття такого права позивачем з підстав визначених договорами, що укладені між останнім та третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача. Крім того, відповідачем надання послуг останньому стверджується і додатковою угодою від 20.06.2018 року, відповідно яка і регулює спірні правовідносини.

У письмових поясненнях відповідач зазначає, що на даний час зобов'язання автостанції приймати до уваги примірну форму договору при укладенні такого договору, відсутнє. А також вказує, що умови п.3.1 договору, до укладення якого позивач спонукає відповідача, не погоджені сторонами та не можуть бути прийнятними для ПрАТ "Волинське обласне підприємство автобусних станцій".

У відповіді на відзив позивач стверджує, що 01.06.2018р. позивач уклав два договори про організацію перевезень пасажирів №2643 та №2645 із третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, за маршрутами Луцьк-Липне та Великий Обзир-Луцьк. В силу вимог чинного законодавства між позивачем та відповідачем у обов'язковому порядку має бути укладений договір про надання автостанційних послуг на нові маршрути. Також зазначив, що наявний в матеріалах справи примірник проекту додаткової угоди від 20.06.18. №1 до договору №312/15 від 01.07.15. про надання автостанційних послуг не підписаний позивачем. Позивач вперше дізнався про існування проекту даної додаткової угоди лише 11.10.18р. при отриманні відзиву на позовну заяву. Оскільки ні позивачем ні відповідачем не долучено до матеріалів справи договір, чи додаткову угоду, які укладені між сторонами, де б передбачалось надання послуг з обслуговування перевезень пасажирів автобусами саме за маршрутами Луцьк-Липне та Великий Обзир-Луцьк, а наявні в матеріалах справи договори не регулюють організацію перевезень за вказаними маршрутами, укладення договору про надання автостанційних послуг на нові маршрути є обов'язковим в силу закону.

У запереченнях на відповідь позивача відповідач вказує, що між сторонами вже існують договірні відносини та всі обов'язкові послуги за маршрутами: Луцьк-Липне, Великий Обзир - Луцьк позивач отримує, а заявлений позов направлений не на реальне настання правових наслідків, що породить відповідне рішення у справі про визнання укладеним договору, а є прихованим штучним інструментом ухиляння позивачем від обілечування пасажирів, що користуються послугами останнього.

Ухвалою суду від 15.11.2018р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.11.2018р.

В судовому засіданні 21.11.2018р. оголошено перерву до 13.12.2018р.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Департамент інфраструктури та туризму Волинської обласної державної адміністрації в судові засідання свого представника не направила, пояснень суду не надала, хоча була повідомлена про розгляд справи в суді, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.

Отже, судом виконано обов'язок щодо належного повідомлення учасника справи про розгляд справи в суді.

Частинами 1 та 3 ст.202 ГПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

З огляду на те, що явка учасників справи в судове засідання обов'язковою не визнавалась та з врахуванням обставин справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності представника третьої особи.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступне.

01.06.2018р. між позивачем ФОП Приходько Н.В. (перевізник) та третьою особою - Департаментом інфраструктури та туризму Волинської обласної державної адміністрації (організатор) були укладені договори №2643 та №2645 про організацію перевезень пасажирів (а.с.17-22).

Відповідно до п.2.2.4 даних договорів перевізник укладає з власниками автостанцій (автовокзалів) договори про продаж квитків і надання обов'язкових послуг. Договори повинні передбачати відповідальність перевізника та власника автостанції за невиконання чи неналежне виконання умов договору, несвоєчасність розрахунків за виконані ними роботи.

На виконання пункту 2.2.4 договорів позивач, супровідним листом №05/06/18-1 від 05.06.2018р. направив на адресу відповідача два примірники підписаного договору про надання автостанційних послуг №01/06/18-2 від 01.06.2018р. з проханням підписати даний договір у строки та порядку, що передбачений ст. 181 ГК України (а.с.23).

Листом №518/2 від 06.06.2018р. «Щодо обслуговування маршрутів Великий Обзир-Луцьк та Луцьк-Липне» ПрАТ "Волинське обласне підприємство автобусних станцій" повідомило, що обслуговування маршрутів Великий Обзир-Луцьк та Луцьк-Липне, за браком часу на погодження і необхідністю автостанційного обслуговування пасажирів з 07.06.2018р., буде здійснюватись на загальних підставах до часу остаточного погодження між сторонами умов договору про надання автостанційних послуг (а.с.24).

Відповідно до ч.3 ст.179 ГК України, укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно ч.1, 3 ст. 32 Закону України "Про автомобільний транспорт" відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, із власниками автостанцій визначаються договором. Власники автостанцій зобов'язані укласти договір з автомобільним перевізником, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, тільки за наявності в нього договору із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування про організацію перевезення на автобусних маршрутах загального користування чи дозволу органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування на обслуговування маршрутів загального користування, що пролягають через цю автостанцію.

Пунктом 114 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, перелік послуг, які надаються автостанцією автомобільному перевізникові, їх обсяги і вартість визначаються в договорі, укладеному між ними.

Згідно п.п.5.1., 5.2, 5.3. Порядку регулювання діяльності автостанцій, відносини власника та перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, які проходять через автостанцію, згідно з пунктом 114 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 року № 176, визначаються договором про надання послуг автостанціями, примірна форма якого визначається Мінінфраструктури України. На обумовлений сторонами строк договором визначаються: перелік та обсяги обов'язкових та інших послуг, що надаються автостанцією перевізникові; вартість обов'язкових послуг у відсотках від загальної суми вартості проїзду від реалізованих через каси автостанцій квитків та порядок проведення розрахунків; порядок та строки погодження додаткових рейсів; умови для відпочинку водіїв та відстою автобусів на території автостанції; строки перерахування автостанцією коштів від продажу квитків згідно з пунктом 4.4 розділу IV цього Порядку, розмір неустойки за кожний день прострочення перерахунку; умови щоденного (міжзмінного) відпочинку водіїв (у разі надання послуги); умови перевірки технічного стану автобусів (у разі надання послуги); умови зберігання автобусів (у разі надання послуги). Власник зобов'язаний укласти з перевізником договір про надання послуг автостанції за наявності у перевізника договору про організацію перевезень на автомобільних маршрутах загального користування з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною чи районною державною адміністрацією або дозволу Державної служби України з безпеки на транспорті на перевезення пасажирів на маршруті загального користування, розкладом руху якого передбачено заїзд на автостанцію власника.

Таким чином, у відповідача в силу прямої вказівки закону виник обов'язок щодо укладення договору про надання автостанційних послуг.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 187 ГК України, спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Згідно ч.9 ст.238 ГПК України, у спорі, що виник при укладанні або зміні договору, в резолютивній частині вказується рішення з кожної спірної умови договору, а у спорі про спонукання укласти договір - умови, на яких сторони зобов'язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору.

Отже, якщо одна із сторін ухиляється від укладення договору, то вказаний спір може бути вирішено відповідно до вимог ст.187 ГК України, якою передбачено, що спори, які виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

Згідно ч.5. ст.11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Запропонований позивачем проект договору про надання автостанційних послуг відповідає нормам Закону України "Про автомобільний транспорт", Порядку регулювання діяльності автостанцій, Правилам надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, Типовому технологічному процесу надання послуг пасажирських автостанцій та автовокзалів, затвердженому наказом Міністерства транспорту України №565 від 28.09.2001 року, примірній формі договору про надання послуг автостанцією перевізникові, затвердженій наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №860 від 30.11.2010р., та містить всі істотні умови необхідні для такого виду договору.

За таких обставин, вимога позивача про визнання договору про надання автостанційних послуг укладеним, в редакції запропонованій позивачем, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Твердження відповідача про те, що в автостанції відсутнє зобов'язання приймати до уваги примірну форму договору, у зв'язку з тим, що пункт 114 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту на даний час має редакцію, яка не містить посилання на примірну форму договору, не заслуговує на увагу, оскільки відсутність в п.114 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту посилання на примірну форму договору не виключає можливість використання такої примірної форми сторонами при укладенні договору про організацію перевезень пасажирів.

Крім того, при недосягненні згоди щодо певних пунктів договору, у сторін договору є право надати протокол розбіжностей до договору про надання автостанційних послуг чи запропонувати власний проект такого договору. Однак, в матеріалах справи такий протокол розбіжностей чи проект договору, запропонований відповідачем відсутній.

У письмових поясненнях на позовну заяву та в судових засіданнях відповідач стверджував, що між сторонами у справі уже існують договірні відносини, як між власником автостанцій та перевізником, тому немає необхідності укладення іншого договору, який змінює існуючі договірні відносини між сторонами.

Однак, як встановлено судом договір, укладений між ФОП Приходько Н.В. та ПрАТ "Волинське обласне підприємство автобусних станцій", де б передбачалось надання послуг з обслуговування перевезень пасажирів автобусами саме за маршрутами Луцьк-Липне та Великий Обзир-Луцьк в матеріалах справи відсутній.

Наявні в матеріалах справи договори не регулюють організацію перевезень (надання послуг з обслуговування перевезень пасажирів автобусами) по зазначених вище маршрутах, а укладання договору про надання автостанційних послуг на нові маршрути є обов'язковим в силу закону.

Посилання відповідача на укладення між сторонами додаткової угоди від 20.06.2018р. до договору №312/15 від 01.07.2015р., не підтверджено матеріалами справи. Наданий відповідачем примірник проекту додаткової угоди №1 від 20.06.18. до договору №312/15 від 01.07.2015р. про надання автостанційних послуг не підписаний позивачем. Також в матеріалах справи відсутні докази надсилання та отримання такої додаткової угоди позивачем.

Твердження представника відповідача щодо ненадання власнику автостанції документів необхідних для укладання договору (зокрема, паспорта маршруту), не приймаються судом з огляду на таке.

Згідно п.2.1. Порядку розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №278 від 07.05.2010р., що зареєстрований в Міністерстві юстиції України за №408/17703 17.06.2010р., паспорт маршруту включає: схему маршруту; характеристику маршруту, у тому числі відомості щодо усіх залізничних переїздів, через які проходить автобусний маршрут (у разі їх наявності); копію затвердженого організатором розкладу руху автобусів; графік режиму праці та відпочинку водіїв; таблицю вартості проїзду, затверджену перевізником (для регулярних перевезень); список пасажирів (для регулярних спеціальних перевезень), перевезення яких передбачено договором про регулярні спеціальні перевезення та які застраховані в установленому законодавством порядку (крім маршрутів регулярних спеціальних перевезень у межах населеного пункту та маршрутів, що виходять за межі території населеного пункту, протяжність яких не більше ніж 50 кілометрів, а також туристично-екскурсійних перевезень); відомості про зміни на маршруті; умови здійснення перевезень на маршруті (для регулярних спеціальних перевезень); акт відповідності паспорта автобусного маршруту умовам здійснення перевезень на маршруті (для регулярних спеціальних перевезень); договір про надання послуг (для регулярних спеціальних перевезень); відомості про виявлені порушення умов здійснення перевезень пасажирів, що розміщуються на зворотному боці титульного аркуша паспорта (для регулярних спеціальних перевезень). У паспорті маршруту зазначають назву маршруту, яка складається з назв початкового та кінцевого пунктів маршруту (зупинок), а для приміських, міжміських автобусних маршрутів загального користування - з назв автостанцій, у разі їх відсутності - з назв зупинок, передбачених розкладом руху.

Як вбачається із супровідного листа №05/06/18-1 від 05.06.2018р., позивач надав відповідачу разом із проектом договору №01/06/18-2 від 01.06.2018р. про надання автостанційних послуг копії договорів про організацію перевезень пасажирів №2643 та №2645 від 01.06.2018р., затверджений розклад руху автобусів на маршрутах Луцьк-Липне та Великий Обзир-Луцьк, таблиці вартості проїзду пасажирів автобусами на маршрутах Луцьк-Липне та Великий-Обзир-Луцьк та вартість перевезення багажу. Інших документів позивач не зобов'язаний надавати для відповідача при укладенні договору про надання автостанційних послуг.

В силу ч.ч. 1, 3 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.77 ГПК України).

Згідно з ст.79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 статті 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про визнання укладеним договору про надання автостанційних послуг між ФОП Приходько Н.В. та ПрАТ «ВОПАС», в силу ст.179 ГК України та ст. 32 «Закону України «Про автомобільний транспорт».

Статтею 187 ГК України передбачено, що день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

З врахуванням ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 202, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити.

2. Визнати укладеним між фізичною особою підприємцем Приходько Наталією Володимирівною (ідентифікаційний код НОМЕР_1) та Приватним акціонерним товариством "Волинське обласне підприємство автобусних станцій" () Договір про надання автостанційних послуг в редакції проекту договору №01/06/18-2 фізичної особи підприємця Приходько Наталії Володимирівни на таких умовах:

ДОГОВІР

про надання автостанційних послуг

ПрАТ "Волинське обласне підприємство автобусних станцій" в особі голови правління ОСОБА_7, який діє на підставі і у відповідності з Статутом (надалі - ПІДПРИЄМСТВО) з однієї сторони, та Фізична особа - підприємець Приходько Наталія Володимирівна, яка діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, (надалі ПЕРЕВІЗНИК) з другої сторони, (надалі - СТОРОНИ) на підставі Закону України "Про автомобільний транспорт", Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №176 від 18.02.1997р., Порядку регулювання діяльності автостанцій, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №700 від 27.09.2010р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 1068/18363 10.11.2010р., Типового технологічного процесу надання послуг пасажирських автостанцій та автовокзалів, затвердженого наказом Міністерства транспорту України №565 від 28.09.2001р., Примірної форми договору про надання послуг автостанцією перевізнику, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №860 від 30.11.2010р. та договорів укладених між ПЕРЕВІЗНИКОМ та департаментом інфраструктури та туризму Волинської обласної державної адміністрації про організацію перевезень пасажирів №2643 від 01.06.2018р. та про організацію перевезень пасажирів №2645 від 01.06.2018р. уклали цей Договір про таке:

1. ПРЕДМЕТ ДОГОВОРУ

1.1. ПІДПРИЄМСТВО за завданням ПЕРЕВІЗНИКА надає йому на території своїх автостанцій (автовокзалів) комплекс обов'язкових послуг, пов'язаних з організацією і здійсненням процесу прийняття та відправлення пасажирів транспортом ПЕРЕВІЗНИКА, продажем проїзних квитків, диспетчерським управлінням, організацією прибуття і відправлення автобусів, інформуванням водіїв щодо умов дорожнього руху, а також інші послуги відповідно до вимог Закону України "Про автомобільний транспорт" і Правил.

1.2. ПІДПРИЄМСТВО надає ПЕРЕВІЗНИКОВІ послуги з обслуговування перевезень пасажирів автобусами ПЕРЕВІЗНИКА за наступними маршрутами: Луцьк-Липне та Великий Обзир-Луцьк.

2. ПРАВА І ОБОВ'ЯЗКИ СТОРІН

2.1. ОБОВ'ЯЗКИ ПІДПРИЄМСТВА

2.1.1. Надавати послуги, визначені предметом цього Договору.

2.1.2. Здійснювати інформування водіїв про погодні та дорожні умови на маршрутах прямування до найближчої автостанції (автовокзалу).

2.1.3. Надавати послуги, пов'язані з організацією і здійсненням процесу прийняття та відправлення пасажирів та їх багажу транспортом Перевізника.

2.1.4. Здійснювати продаж квитків на проїзд та на перевезення багажу.

2.1.5. Здійснювати диспетчерське управління та організацію прибуття і відправлення автобусів.

Забезпечувати відправлення своєчасно поданих автобусів згідно з затвердженими у встановленому порядку розкладами руху.

2.1.5. Надавати платформи для організації посадки пасажирів в автобуси.

2.1.6. Перераховувати кошти від продажу квитків на проїзд в автобусі та за перевезення багажу ПЕРЕВІЗНИКОВІ не пізніше п'яти днів з дня відправлення відповідного рейсу, за вирахуванням коштів за обов'язкові послуги ПІДПРИЄМСТВА.

2.1.7. Не стягувати з ПЕРЕВІЗНИКА додаткові платежі, не передбачені цим Договором.

2.1.8. Проводити не рідше одного разу на місяць з ПЕРЕВІЗНИКОМ звірку взаємних розрахунків.

2.2. ПРАВА ПІДПРИЄМСТВА

2.2.1. Залучати у разі значного короткочасного збільшення пасажиропотоку додаткові до розкладу руху рейси на маршрутах, що обслуговує ПЕРЕВІЗНИК, за погодженням з ним, а в разі офіційної письмової відмови ПЕРЕВІЗНИКА від їх виконання - залучати іншого ПЕРЕВІЗНИКА, рухомий склад якого відповідає умовам перевезень.

2.2.2. Самостійно залучати у разі отримання офіційної письмової інформації від ПЕРЕВІЗНИКА про неможливість виконання рейсу (рейсів) або в разі зриву рейсу (рейсів) без оповіщення ПІДПРИЄМСТВА автобуси іншого перевізника, які відповідають умовам перевезень.

2.3. ОБОВ'ЯЗКИ ПЕРЕВІЗНИКА

2.3.1. Здійснювати відправлення свого транспорту виключно з автовокзалів, автостанцій та диспетчерських пунктів, передбачених розкладом руху за певним маршрутом організатором перевезень.

2.3.2. Повідомляти письмово чи за допомогою інших засобів зв'язку (факс, електронна пошта) ПІДПРИЄМТСВО про вимушене значене зменшення (понад 7 місць) пасажиромісткості рухомого складу порівняно з визначеним за погодженням сторін у межах умов, визначених організатором перевезень, не пізніше ніж за 24 години до події.

2.3.3. Проводити не рідше одного разу на місяць з ПІДПРИЄМСТВОМ звірку взаємних розрахунків.

2.3.4. У разі неможливості виконати рейс невідкладно сповістити про це ПІДПРИЄМСТВО письмово чи за допомогою засобів зв'язку.

2.3.5. Делегувати ПІДПРИЄМСТВУ право утримувати з пасажирів, які купують квитки в касах автостанцій, страхові платежі за особисте обов'язкове страхування пасажирів.

2.4. ПРАВА ПЕРЕВІЗНИКА

2.4.1. Користуватися послугами, які надаються ПІДПРИЄМСТВОМ згідно з предметом цього Договору.

2.4.2. Своєчасно у повному обсязі отримувати грошові кошти, що належать ПЕРЕВІЗНИКОВІ згідно з цим Договором.

2.4.3. Здійснювати попередній продаж квитків самостійно чи за допомогою агента (субєкта господарювання, уповноваженого на це ПЕРЕВІЗНИКОМ), а також через водія ПЕРЕВІЗНИКА після закриття квитково-касової відомості.

3. ОПЛАТА ПОСЛУГ ТА ПОРЯДОК РОЗРАХУНКІВ

3.1. ПІДПРИЄМСТВО із загальної суми від реалізації квитків по тарифу на проїзд за перевезення пасажирів сплачує страховій компанії суми страхових внесків, згідно окремого договору. Грошові кошти в розмірі 90 % від суми, що залишилася підлягають перерахуванню на розрахунковий рахунок ПЕРЕВІЗНИКА.

3.2. Сума платежів по обов'язковому страхуванню пасажирів від нещасних випадків розподіляється згідно з окремим трьохстороннім договором.

3.3. ПІДПРИЄМСТВО перераховує ПЕРЕВІЗНИКОВІ кошти від продажу квитків на проїзд в автобусі та за перевезення багажу протягом п'яти банківських днів з дня відправлення відповідного рейсу шляхом безготівкового переказу на рахунок ПЕРЕВІЗНИКА.

3.4. У разі продажу квитків ПЕРЕВІЗНИКОМ, субєктом господарювання, уповноваженого на це ПЕРЕВІЗНИКОМ чи водієм ПЕРЕВІЗНИКА після закриття квитково-касової відомості, розмір автостанційного збору для пасажирів, що придбавають квитки є ідентичним розміру автостанційного збору, що визначається ПІДПРИЄМТСОВМ на підставі економічно обґрунтованого розрахунку.

4. ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ СТОРІН

4.1. Сторони за цим Договором несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України та цього Договору.

4.2. ПЕРЕВІЗНИК сплачує ПІДПРИЄМСТВУ:

4.2.1. За зрив рейсу без попередження відповідно до підпункту 2.3.4 пункту 2.3 цього Договору та за відсутності форс-мажорних обставин:

- у приміському сполученні - 10 грн.;

- у міжміському сполученні - 15 грн.

4.2.2. За порушення графіка руху:

- у разі прибуття на автостанцію (автовокзал) формування відправлення із запізненням більше ніж на 15 хв., яке не викликане форс-мажорними обставинами або станом дорожнього покриття, - 15 грн.;

- у разі не заїзду на проміжну зупинку - 15 грн.

4.2.3. За зміну класу рухомого складу, про яку не було повідомлено відповідно до підпункту 2.3.2 пункту 2.3 цього Договору, - 15 грн.

4.3. ПІДПРИЄМСТВО сплачує ПЕРЕВІЗНИКУ:

4.3.1. За кожний день прострочення перерахування коштів за цим Договором пеню не менше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

4.3.2. За ненадання послуг, пов'язаних з організацією і здійсненням процесу прийняття та відправлення пасажирів транспортом ПЕРЕВІЗНИКА - 15 грн.

4.3.3. За ненадання послуг з продажу проїзних квитків населенню - 15 грн.

4.3.4. За ненадання послуг з диспетчерського управління, організації прибуття і відправлення автобусів з облаштованих платформ - 15 грн.

4.3.5. За ненадання послуг з інформування водіїв стосовно дорожніх та погодних умов на маршруті - 15 грн.

4.3.6. За відмову в продажу квитків на рейс за наявності вільних місць в автобусі штраф у розмірі 15 грн. за кожний випадок.

4.3.7. За надання недостовірної інформації про рейс - 15 грн.

4.4. Штрафні санкції за цим Договором сплачуються шляхом виставлення рахунку Стороною, стосовно якої вчинено порушення цього Договору, з наступною сплатою Стороною, яка вчинила порушення, коштів шляхом їх перерахування на банківський рахунок протягом десяти робочих днів.

5. ФОРС-МАЖОР

5.1. Сторони звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання зобов'язань за цим Договором, якщо воно стало наслідком непереборної сили, а саме: стихійного лиха (злива, град, гроза, землетрус, ожеледь), страйку, війни, актів органів державної влади - якщо ці обставини безпосередньо вплинули на виконання цього Договору. При цьому термін виконання зобов'язань за цим Договором переноситься на час, протягом якого діяли вказані в цьому пункті обставини. Перелік форс-мажорних обставин, які вказані в цьому пункті, не є вичерпним, усі обставини повинні підтверджуватися регіональним відділенням Торгово-промислової палати або іншими уповноваженими органами.

5.2. Якщо форс-мажорні обставини тривають більше шести місяців, кожна зі Сторін може в односторонньому порядку розірвати цей Договір.

6. ПОРЯДОК РОЗВ'ЯЗАННЯ СПОРІВ

6.1. Усі спірні питання, що виникають між Сторонами цього Договору і щодо яких не було досягнуто згоди, розв'язуються відповідно до чинного законодавства України.

7. ЗМІНА УМОВ ДОГОВОРУ

7.1. За згодою Сторін до цього Договору можуть бути включені інші умови шляхом підписання сторонами додаткових угод, які стають невід'ємною частиною цього договору.

7.2. Жодна із Сторін цього Договору не має права змінювати умови цього Договору, а також передавати своє право за цим Договором третій стороні без письмової згоди другої Сторони.

7.3. Усі виправлення в тексті цього Договору мають юридичну силу лише за умови взаємного засвідчення представниками Сторін за цим Договором у кожному окремому випадку.

8. ІНШІ УМОВИ

8.1. Цей Договір складено у двох оригінальних примірниках, по одному для кожної Сторони цього Договору.

8.2. У випадках, не передбачених цим Договором, Сторони керуються чинним законодавством, що регулює аналогічні чи подібні правовідносини.

8.3. У випадку зміни юридичної адреси чи реквізитів Сторін, Сторона у якої виникли такі зміни, зобов'язана письмово рекомендованим листом повідомити про це іншу Сторону протягом п'яти робочих днів з дня настання таких змін.

9. ТЕРМІН ДІЇ ДОГОВОРУ

9.1. Цей Договір набирає чинності в частині дії:

- договору про організацію перевезень пасажирів №2643 від 01.06.2018р. з 11.06.2018р. по 10.06.2023р.

- договору про організацію перевезень пасажирів №2645 від 01.06.2018р. з 07.06.2018р. по 06.06.2023р.

9.2. При закінченні дії дозвільних документів або їх достроковому анулюванні, Договір втрачає силу автоматично.

10. ДОДАТКИ ДО ДОГОВОРУ

10.1. До цього Договору додаються:

- копія договору ПЕРЕВІЗНИКА укладеного із департаментом інфраструктури та туризму Волинської обласної державної адміністрації №2643 від 01.06.0218р.

- копія договору ПЕРЕВІЗНИКА укладеного із департаментом інфраструктури та туризму Волинської обласної державної адміністрації №2645 від 01.06.0218р.

- затверджений розклади руху автобусів на маршруті Луцьк - Липне

- затверджений розклади руху автобусів на маршруті Великий Обзир - Луцьк

- таблиця вартості проїзду пасажирів автобусами на маршруті Луцьк - Липне та вартість перевезення багажу

- таблиця вартості проїзду пасажирів автобусами на маршруті Великий Обзир - Луцьк та вартість перевезення багажу.

11. УМОВИ УЗГОДЖЕННЯ ЗВЯЗКУ МІЖ СТОРОНАМИ

Поважними представниками СТОРІН за цим договором є:

ПІДПРИЄМСТВО__________________________________________________________

Телефон (0332) 26-45-60, 26-37-10, т/факс 26-80-49

Електронна пошта

ПЕРЕВІЗНИК: Приходько Наталія Володимирівна

Телефон: НОМЕР_2

Електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1

12.ЮРИДИЧНІ ТА БАНКІВСЬКІ РЕКВІЗИТИ СТОРІН

ПІДПРИЄМСТВО: ПЕРЕВІЗНИК:

ПрАТ «ВОПАС» Приходько Н.В.

43018, м.Луцьк, вул. Львівська, 148 45632, АДРЕСА_1

р/р 0521 р/р 0080

ПАТ «Укрсоцбанк» м.Київ ПриватБанк

МФО 300023 МФО 303440

Код

ІПН 72 Інд код НОМЕР_1

3. Договір вважати укладеним з моменту набрання рішенням суду законної сили.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Волинське обласне підприємство автобусних станцій"() на користь Фізичної особи-підприємця Приходько Наталії Володимирівни (ідентифікаційний код НОМЕР_1) 1762 грн. витрат позивача по сплаті судового збору.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення відповідно до ст. 256 ГПК України.

Повне рішення складено 22.12.2018р.

Суддя О. Г. Слободян