ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року м. ОдесаСправа № 915/1219/17
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №1

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів Колоколова С.І.,

ОСОБА_1

секретар судового засідання Селиверстова М.В.

за участю представників учасників судового процесу:

від прокуратури: ОСОБА_2, за посвідченням;

від позивача: не зявився;

від відповідача-1: ОСОБА_3, за довіреністю;

від відповідача-2: ОСОБА_4, за довіреністю;

від відповідача-3: не зявився;

від третьої особи: не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Миколаївської області

на рішення Господарського суду Миколаївської області

від 25 вересня 2018 року

по справі № 915/1219/17

за позовом Першого заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі ОСОБА_5 обласної державної адміністрації

до відповідачів: 1. ОСОБА_5 міської ради

2. Приватного підприємства Югстройкомплект

3. Товариства з обмеженою відповідальністю Югстройкомплект

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Державного підприємства Миколаївське лісове господарство

про визнання незаконними та скасування рішень ОСОБА_5 міської ради, визнання недійсним договору оренди, повернення земельної ділянки, -

суддя суду першої інстанції: ОСОБА_6

час та місце винесення рішення: 25.09.2018р., м. Миколаїв, вул. Адміральська, 22, Господарський суд Миколаївської області

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 19.12.2018р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року Перший заступник прокурора Миколаївської області звернувся до Господарського суду Миколаївської області в інтересах держави в особі ОСОБА_5 обласної державної адміністрації із позовом до ОСОБА_5 міської ради та Приватного підприємства Югстройкомплект про визнання незаконними та скасування рішень ОСОБА_5 міської ради, визнання недійсним договору оренди та повернення земельної ділянки.

Позивач посилається на те, що спірна земельна ділянка належить до земель державної, а не комунальної власності, а право розпорядження спірною земельною ділянкою належить державі в особі ОСОБА_5 обласної державної адміністрації. Прокурор зазначає, що містобудівною документацією, а саме генеральним планом міста Миколаєва спірну земельну ділянку віднесено до перспективної ландшафтно-рекреаційної зони загальноміського значення, а не до земель житлової забудови, а ОСОБА_5 міською радою порушено ч. 2 ст. 19 Конституції України. Рішення ОСОБА_5 міської ради суперечать законодавству, порушують цивільні права та інтереси власника - держави, що згідно приписів ст. ст. 16, 21 ЦК України, ст. 152 ЗК України та ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є підставою для визнання їх незаконними у судовому порядку. У позовній заяві вказано, що договір оренди землі від 10.06.2008 року та договір оренди землі №8082 від 12.05.2011 року відповідно до ст. ст. 16, 203, 215 ЦК України, ст. ст. 20, 207 Господарського кодексу України, ст. 152 ЗК України, підлягають визнанню недійсними, а спірна земельна ділянка підлягає поверненню державі в особі ОСОБА_5 обласної державної адміністрації на підставі ст. 1212 ЦК України та ст. 122 Земельного кодексу України.

Підставою для предявлення позову прокурором в інтересах держави в особі ОСОБА_5 обласної державної адміністрації є неналежне виконання функцій із захисту інтересів держави як власника спірної земельної ділянки (ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 20.11.2017 року прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 27.11.2017 року залучено до участі у справі Державне підприємство Миколаївське лісове господарство як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області за клопотанням прокурора до участі в справі на підставі ст. 48 ГПК України в якості співвідповідача залучено Товариство з обмеженою відповідальністю Югстройкомплект.

У відзиві на позовну заяву ПП «Югстройкомпект» зазначає, що позовні вимоги про скасування рішення та визнання недійсним договору не стосуються відповідача - ПП «Югстройкомпект» з огляду на те, що були прийняті на користь ТОВ «Югстройкомплект», а вимоги щодо повернення земельної ділянки не підлягають задоволенню з огляду на Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 388 ЦК України.

Крім того, відповідач-2 посилається на те, що на дату прийняття ОСОБА_5 міською радою рішення про затвердження технічної документації та передачі земельної ділянки в оренду спірна земельна ділянка: розташована в межах міста Миколаєва на території Центрального району в межах економіко-планувальної зони Ц-18; відносилася до категорії земель житлової та громадської забудови (код цільового призначення В.02.07. «Для іншої житлової забудови»), а не до земель лісогосподарського призначення; належить до комунальної власності територіальної громади міста Миколаєва, розпорядження якою здійснює Миколаївська міська рада; вже надавалася ОСОБА_5 міською радою у користування на підставі рішень, які до цього часу є чинними та не скасованими; не перебувала в користуванні ДП «Миколаївське лісове господарство»; не була вкрита лісовими насадженнями. ПП «Югстройкомпект» зазначає, що надання спірної земельної ділянки в оренду погоджено відповідними органами державної влади да місцевого самоврядування. Віднесення спірної земельної ділянки до земель державного лісового фонду можливо підтвердити лише за матеріалами лісовпорядкування, які прокурором на обґрунтування своєї позиції представлені не були.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 25.09.2018р. по справі №915/1219/17 (суддя Алексєєв А.П.) відмовлено в задоволенні позовних вимог Першому заступнику прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі ОСОБА_5 обласної державної адміністрації у повному обсязі.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції встановив, що із проекту землеустрою вбачається, що спірна земельна ділянка станом на дату прийняття рішення ОСОБА_5 міською радою, а саме на 14.09.2007 року відносилася до державної форми власності (ст. 84 ЗК України у редакції станом на 14.09.2007 року), а за категорією земель - до земель лісогосподарського призначення (ст. ст. 19, 55 ЗК України у редакції станом на 14.09.2007 року) і перебувала у постійному користуванні Державного підприємства Миколаївське лісове господарство, що, зокрема, підтверджується інформацією ВО «Укрдержліспроект» від 02.07.2016 №343.

Місцевий господарський суд зазначив, що з положень ч. 4 ст. 122, ч. 7 ст. 122, ч. 9 ст. 149, ч. 2 ст. 149 Земельного кодексу України у редакції, яка діяла станом на 14.09.2007 року, спірна земельна ділянка площею 1,8736 га мала бути вилучена у ДП «Миколаївське лісове господарство» за його погодженням відповідним рішенням Кабінету Міністрів України та передана із державної власності у комунальну власність також за рішенням Кабінету Міністрів України та за відповідним проектом відведення земельної ділянки.

Відтак, Миколаївська міська рада всупереч положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, приписів Земельного кодексу України без рішення Кабінету Міністрів України про вилучення спірної земельної ділянки у ДП «Миколаївське лісове господарство» та без рішення Кабінету Міністрів України про передачу спірної земельної ділянки із державної власності у комунальну власність розпорядилася цією земельною ділянкою на власний розсуд.

Водночас, суд встановив, що належним позивачем за позовом із зазначеним предметом, уповноваженим на захист прав та законних інтересів власника спірної земельної ділянки - держави є не Миколаївська обласна державна адміністрація, а Кабінет Міністрів України.

Отже, в звязку із тим, що права та законні інтереси позивача ОСОБА_5 обласної державної адміністрації у сфері земельних відносин стосовно розпорядження землею державної форми власності, за захистом яких звернувся прокурор, не порушені, суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Перший заступник прокурора Миколаївської області звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Миколаївської області від 25.09.2018р. по справі №915/1219/17 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апелянт посилається на те, що позовна заява прокурора спрямована на захист інтересів дійсного власника спірної земельної ділянки , який наділений законодавством повним обсягом прав та обовязків щодо цієї землі, а не лише повноваженнями щодо її вилучення із земель лісового фонду.

Скаржник зазначає, що вирішуючи питання щодо неналежного позивача у справі, судом не враховано наявність повноважень щодо розпорядження землями державного лісового фонду як Кабінету Міністрів України, та і у ОСОБА_5 обласної державної адміністрації, з урахуванням мети їх використання.

Апелянт стверджує, що подання відповідного позову скеровано на попередження незаконної забудови ділянки держлісфонду комерційними обєктами, зміни її цільового призначення та використання її у цілях, повязаних саме з веденням лісового господарства та у спосіб, який не завдає шкоди навколишньому природному середовищу.

Прокурор зазначає, що у такому випадку повноваження щодо розпорядження землями державної власності, розташованих у межах міст обласного значення, згідно з ч.5 ст. 122 ЗК України та п.4 ч.1 ст. 31 ЛК України, належить до компетенції ОСОБА_5 обласної державної адміністрації, в інтересах якої прокурором і заявлено позов.

Апелянт зауважує, що помилковим є твердження суду про те, що правом на звернення до суду із зазначеним позовом наділений лише Кабінет Міністрів України є помилковим та таким, що обмежує право Українського народу в особі уповноваженого органу (ОСОБА_5 обласної державної адміністрації) на захист своєї власності.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.11.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Першого заступника прокурора Миколаївської області на рішення Господарського суду Миколаївської області від 25.09.2018р. по справі №915/1219/17.

19.11.2018р. від Приватного підприємства Югстройкомплект до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким відповідач-2 не погоджується з її доводами, просить залишити оскаржуване рішення без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

22.11.2018р. від ОСОБА_5 обласної державної адміністрації до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли пояснення на апеляційну скаргу, відповідно до яких позивач погоджується з доводами апеляційної скарги, просить її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати. Разом з тим, позивач просить розглянути справу за відсутністю його представника.

Відповідно до ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.11.2018р. справу №915/1219/17 призначено до розгляду на 19.12.2018р.

Представники позивача, відпвоідача-3 та третьої особи у судове засідання не зявились, про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що вбачається з рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень від 27.11.2018р.

У судовому засіданні 19.12.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно зі ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги Першого заступника прокурора Миколаївської області, заслухавши представників прокуратури, відповідача-1, відповідача-2, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 17.07.2006 року ТОВ «Югстройкомплект» звернулося листом до ОСОБА_5 міського голови №56 від 16.07.2006 року за дозволом на виконання проекту відведення земельної ділянки в оренду.

Рішенням ОСОБА_5 міської ради №4/25 від 18.08.2006 року, п. 1.39 розділу 1, ТОВ «Югстройкомплект» надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 18736 кв.м. за рахунок земель міста не наданих у власність або користування.

Листом №338/22 від 27.02.2007 року Миколаївське міське управління земельних ресурсів Держкомзему України видало умови відведення земельної ділянки та висунуло вимоги, які є обовязковими при розробці проекту відведення земельної ділянки в оренду.

За вихідною земельно-кадастровою інформацією, а саме відомостями про земельні ділянки, власника або землекористувача, за рахунок яких передбачається відведення, земельна ділянка належить до державної форми власності, за цільовим використанням віднесена до земель лісового господарства. За відомостями про земельні ділянки, що запроектовані до відведення, кадастровий номер :10:001:0019, форма власності на землю державна, цільове використання землі землі іншого призначення, площа ділянки, яка запроектована в оренду 18736 кв.м.

Згідно з актом вибору земельної ділянки для будівництва індивідуальних житлових будинків ТОВ «Югстройкомплект» вибір земельної ділянки, зокрема відбувся за участю директора ДП «Миколаївське лісове господарство» ОСОБА_7

Актом технічного обстеження лісових культур та площ, які запитані до відведення із складу державного лісового фонду від 12.12.2006 року, ДП «Миколаївське лісове господарство» в особі директора ОСОБА_7 погодило відведення земельної ділянки ТОВ «Югстройкомплект» за умови відшкодування збитків спричинених лісовому господарству за відповідним розрахунком.

ОСОБА_5 міського управління земельних ресурсів Держкомзему України №1823 від 31.07.2007 року управління погодило проект землеустрою, розроблений ПП «Геодезія ВВС» та вважало за можливе відвести земельну ділянку ТОВ «Югстройкомплект» площею 1,8736 га за рахунок земель ДП «Миколаївське лісове господарство» згідно акту користування землею від 15.11.1964 року з віднесенням її до земель іншого призначення для будівництва першої черги комплексної житлової забудови вздовж вул. Північної, між вулицями Бузькою та Врожайною в Центральному районі м. Миколаєві.

Рішенням ОСОБА_5 міської ради №14/43 від 14.09.2007 року, пункти 30, 30.1 розділу 1 затверджено вищевказаний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду; - надано товариству з обмеженою відповідальністю «Югстройкомплект» в оренду на 1 рік земельну ділянку площею 18736 кв.м з кадастровим номером :10:001:0019 за рахунок земель ДП «Миколаївське лісове господарства», вздовж вулиці Північної, між вулицями Бузькою та Врожайною у місті Миколаєві для будівництва 1-ї черги комплексної житлової забудови, за умов оплати 5% від грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням функціонального використання та передачі 5% житла від загальної площі введеного до експлуатації об'єкта до фонду міста.

Пунктом 4 розділу 4 рішення ОСОБА_5 міської ради від 30.11.2007 року №18/33 викладено в новій редакції пункт 30.1 та вказано, що земельна ділянка площею 18736 кв.м передається товариству з обмеженою відповідальністю «Югстройкомплект» в оренду строком на 10 років для будівництва 1-ї черги комплексної житлової забудови.

Надалі, на підставі вказаних рішень між ОСОБА_5 міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю «Югстройкомплект» укладено договір оренди землі від 10.06.2008 року, який зареєстровано у ОСОБА_5 регіональній філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 18.06.2008 року №85, та в книзі реєстрів договорів оренди за №5727.

Судова колегія, з урахуванням інформації, що містить в проекті землеустрою, погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що спірна земельна ділянка станом на дату прийняття рішення ОСОБА_5 міською радою відносилася до державної форми власності, а за категорією земель - до земель лісогосподарського призначення і перебувала у постійному користуванні Державного підприємства «Миколаївське лісове господарство».

Водночас, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

За положеннями ст. 117 Земельного кодексу України (в редакції чинній станом на 14.09.2007 року) передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність та земельних ділянок комунальної власності у державну власність провадиться у порядку, встановленому цим Кодексом для юридичних осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України (в редакції чинній станом на 14.09.2007 року) обласні державні адміністрації надають земельні ділянки на їх території із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами третьою, сьомою цієї статті.

Згідно з ч. 7 ст. 122 Земельного кодексу України (в редакції чинній станом на 14.09.2007 року) Кабінет Міністрів України надає земельні ділянки із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у випадках, визначених статтями 149, 150 цього Кодексу.

За положеннями ч. 9 ст. 149 Земельного кодексу України (в редакції чинній станом на 14.09.2007 року) Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси площею понад 1 гектар для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених частинами п'ятою - восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 149 Земельного кодексу України (в редакції чинній станом на 14.09.2007 року) вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Судова колегія зазначає, що земельна ділянка площею 1,8736 га, надана ТОВ «Югстройкомплект», мала бути вилучена у ДП «Миколаївське лісове господарство» за його погодженням відповідним рішенням Кабінету Міністрів України та передана із державної власності у комунальну власність також за рішенням Кабінету Міністрів України та за відповідним проектом відведення земельної ділянки.

При цьому, враховуючи, що площа спірної земельної ділянки становить 1,8736 га, тобто перевищує 1 га, належним позивачем за позовом з відповідним предметом, уповноваженим на захист прав та законних інтересів власника спірної земельної ділянки - держави є Кабінет Міністрів України, а не Миколаївська обласна державна адміністрація.

Апеляційний господарський суд не приймає до уваги посилань апелянта на ст. ст. 13,14 Конституції України з огляду на те, що відповідно до ст. 324 ЦК України від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування вправі діяти виключно в межах повноважень і в спосіб, встановлений Конституцією та Законами України.

Таким чином, Миколаївська облдержадміністрація вправі діяти від імені Українського народу лише у випадках і в порядку, встановленому законами України.

За положеннями п.5 ст. 27 та п.4 ст. 34 ЛК України як Кабінет Міністрів України, так і облдержадміністрації мають повноваження з розпорядження земельними лісовими ділянками, які перебувають у державній власності. Проте, виходячи з системного аналізу ст.ст. 1,57 ЛК України, лісова земельна ділянка вилучається та надається у власність або користування відповідно до положень земельного законодавства.

Отже, саме нормами Земельного кодексу України визначається обсяг повноважень кожного з органів державної влади стосовно розпорядження земельними лісовими ділянками, внаслідок чого, безпідставними є посилання прокурора в апеляційній скарзі на норми Лісового кодексу України.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, а також те, що права та законні інтереси позивача ОСОБА_5 обласної державної адміністрації у сфері земельних відносин стосовно розпорядження землею державної форми власності, за захистом яких звернувся прокурор не порушені, правомірним є висновок суду першої інстанція про відсутність законних підстав для задоволення позову.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків господарського суду попередньої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно зясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, то в порядку ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 25.09.2018р. по справі №915/1219/17 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк.

Повний текст постанови підписаний 22.12.2018р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Колоколов С.І.

Суддя Ярош А.І.