ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року

м. Київ

Справа № 909/253/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткач І.В. - головуючий, Баранець О.М., Стратієнко Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Бойка В.С.,

представників учасників справи

позивача - не з'явилися,

відповідачів: 1. не з'явилися, 2. не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Фінансового управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради

на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.09.2018

(головуючий - Кордюк Г.Т., судді Кравчук Н.М., Плотніцький Б.Д.)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 10.07.2018

(суддя Ткаченко І.В.)

у справі № 909/253/18

за позовом Фізичної - особи підприємця Чмихова Олександра Вікторовича

до 1. Фінансового управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради,

2. Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради

про внесення змін до договору № 74 від 27.07.2017 про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.Короткий зміст позовних вимог

1.1. Фізична особа-підприємець Чмихов Олександр Вікторович (далі - ФОП Чмихов О.В.) звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Фінансового управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради та Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про внесення змін до договору № 74 від 27 липня 2017 року про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста (далі - Договір).

1.2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звертався до відповідачів із пропозицією внести зміни до укладеного між ними Договору в частині визначення розміру пайового внеску, виходячи із загальної кошторисної вартості об'єкта будівництва, проте відповідачі відмовились внести такі зміни до Договору, що і стало підставою для звернення до суду з позовом у цій справі.

2. Короткий виклад обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій

2.1. 27 липня 2017 року між ФОП Чмиховим О. В. (замовник), Фінансовим управлінням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради та Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради укладено договір № 74 про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста.

Такий договір сторони уклали на виконання вимог Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Положення про пайову участь замовників будівництва у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста, затвердженого рішенням Івано-Франківської міської ради від 18.10.2013 №1231-38.

2.2. У пунктах 3.2 та 3.3 Договору сторони погодили, що величина пайового внеску визначена на підставі нормативів для одиниці створеної потужності (функціональної одиниці виміру) затвердженої Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України у сумі 7 769,17 грн (без ПДВ). Замовник сплачує пайову участь у сумі 1 591 801,93 грн.

2.3. У березні 2018 року позивач звернувся із заявою на ім'я заступника міського голови Івано-Франківська про внесення змін до Договору, обґрунтовуючи свої вимоги необхідністю приведення положень цього договору в частині визначення розміру пайової участі вимогам ч. 5 ст. Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", визначивши такий розмір пайового внеску у сумі 588 185,50 грн.

26 березня 2018 року Фінансове управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради надіслало Чмихову О. В. лист про відмову у внесенні змін до укладеного Договору.

3. Короткий зміст рішення та постанови судів попередніх інстанцій

3.1. Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 10.07.2018 позов ФОП Чмихова О.В. задоволено у повному обсязі. Внесено зміни до Договору шляхом викладення пунктів 3.1, 3.2, 3.3 та додатка до договору в запропонованій позивачем редакції. З Фінансового управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради та Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради на користь позивача стягнуто по 881,00 грн судового збору.

3.1.1. Ухвалюючи рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що Фінансове управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради визначило розмір пайової участі, вказаної в укладеному між сторонами Договорі, виходячи з показника опосередкованої вартості спорудження 1 кв.м. об'єкта будівництва. Проте такий порядок розрахунку, як визначено в абзаці 2 ч. 5 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", слід застосовувати у тому разі, якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Орган місцевого самоврядування відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" вправі визначати порядок розрахунку розміру, але не наділений правом змінювати методику розрахунку розміру пайового внеску.

3.1.2. Суд встановив, що позивач надав відповідачам зведений кошторисний розрахунок вартості об'єкта будівництва та експертну оцінку щодо розгляду кошторисної частини проектної документації, згідно з якими і мав бути розрахований розмір пайової участі.

Враховуючи наведене та встановивши, що з врахуванням ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", розмір пайової участі позивача у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста повинен становити 588 185,50 грн, суд першої інстанції задовольнив позов та вніс зміни до Договору в частині порядку розрахунку та розміру пайової участі в редакції, викладеній позивачем.

3.2. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 27.09.201 рішення суду першої інстанції залишене без змін.

3.2.1. Висновки, здійснені апеляційним господарським судом, відповідають висновкам суду першої інстанції.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

4.1. Не погоджуючись з вищезазначеними постановою та рішення, Фінансове управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради звернулося до суду з касаційною скаргою, в якій просить постанову та рішення судів попередніх інстанцій скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог

4.2. В обґрунтування зазначених вимог скаржник посилається на те, що розмір пайового внеску, визначеного в Договорі, було розраховано на підставі рішення Івано-Франківської міської ради від 18.10.2013 №1231-38, яким затверджено Положення про пайову участь замовників будівництва у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста. Під час укладення Договору позивач не надсилав протоколу розбіжностей та повернув підписані без зауважень примірники договору, тобто погодив усі його умови, включаючи розмір пайового внеску.

Проте суди першої та другої інстанцій не взяли до уваги ці обставини, що призвело до ухвалення помилкових рішень.

4.3. Відзивів на касаційну скаргу інші учасники справи не подали.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

5. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

5.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

5.1.1. Відповідно до частини 1 ст. 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

5.1.2. За приписами частини 2 ст. 300 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5.2. Щодо суті касаційної скарги

5.2.1. Спір у справі стосується питання наявності правових підстав для внесення змін до Договору.

5.2.2. Виходячи з положень ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину має відповідати положенням закону та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Отже, як правильно зазначають суди попередніх інстанцій, зміст договору, крім погоджених сторонами умов, становлять і умови, які приймаються сторонами як обов'язкові в силу вимог чинного законодавства.

5.2.3. У ст. 188 ГК України визначено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

5.2.4. Спір у справі стосується, в тому числі, питання застосування положень ст.40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Відповідно до ч.1 зазначеної статті порядок залучення, розрахунку розміру та використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. За змістом частини 5 цієї статті величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

5.2.5. Як зазначено у ст.19 Конституції України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, правильним є висновок судів попередніх інстанцій про те, що орган місцевого самоврядуванням наділений законом правом встановлювати порядок розрахунку розміру пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, однак такий розрахунок повинен відповідати вимогам Закону.

Таким чином, встановивши, що укладаючи Договір, відповідачі порушили умови ст.40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" в частині визначення величини пайової участі позивача у розвитку інфраструктури населеного пункту, а також зважаючи на те, що між сторонами не було досягнуто згоди щодо внесення змін до Договору, Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність правових підстав для задоволення позову.

5.2.6. Доводи скаржника зазначеного вище не спростовують. Твердження про те, що під час укладення Договору його сторони, включаючи позивача, погодили ціну договору, не спростовують права позивача на внесення змін до Договору з метою приведення його вимог у відповідність приписам ст.40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Інших доводів, які б свідчили про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, касаційна скарга не містить. Отже, звертаючись з касаційною скаргою, скаржник не довів неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм права як необхідної передумови для скасування судових рішень, що оскаржуються.

6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

6.1. Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

6.2. З огляду на зазначене вище у розділі 5 цієї постанови, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.

7. Судові витрати

7.1. Зважаючи на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов'язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Фінансового управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.09.2018 та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 10.07.2018 у справі № 909/253/18 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.Ткач

Судді О. Баранець

Л.Стратієнко