УХВАЛА

17 грудня 2018 року Справа № 19/416

м. Харків

Господарський суд Луганської області у складі судді Фонової О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, забезпеченої Господарським судом Київської області, скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» від 22.11.2018 № 31/13-3841 на дії головного державного виконавця Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 щодо примусового виконання наказу від 11.12.2001 у справі №19/416

за позовом ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України", м. Київ, в особі Луганської філії ДК Газ України, м. Луганськ,

до відповідача Державного відкритого акціонерного товариства шахтоуправління Луганське Дочірнє підприємство холдингової компанії Луганськвугілля, м. Луганськ,

про стягнення 33006 грн 66 коп.

посадова особа органу виконання судового рішення Головний державний виконавець Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1, м. Сєвєродонецьк Луганської області,

Секретар судового засідання Романенко Т.М.

У засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_2, представник за довіреністю №75/17 від 27.12.2017;

від відповідача представник не прибув;

від органу виконання судового рішення представник не прибув.

Обставини справи: 22.11.2018 Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» звернулась до Господарського суду Луганської області, відповідно до ст. 339 ГПК України, зі скаргою від 22.11.2018 № 31/13-3841, згідно якої просила:

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 07.11.2018 № 12988/16.1-41;

- визнати неправомірним повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 07.11.2018 № 12988/16.1-41;

- зобовязати Луганський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області внести відомості до Автоматизованої системи виконавчого провадження про виконавче провадження згідно наказу Господарського суду Луганської області від 11.12.2001 № 19/416;

- зобовязати Луганський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області відновити втрачене виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Луганської області від 11.12.2001 № 19/416.

Скаржник вважає, що дії посадової особи органу виконання судових рішень є незаконними та такими, що грубо порушують його права та законні інтереси, оскільки повідомлення винесено з порушенням норм матеріального права, а саме ст.ст.2, 4, 18, 26 Закону України «Про виконавче провадження» та розділу XV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012.

У відповідності до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (далі-ГПК України) 28.11.2018 здійснено автоматичний розподіл в автоматизованій системі документообігу суду, скаргу та клопотання передано на розгляд судді Фоновій О.С.

Ухвалою від 28.11.2018 судом відкладено вирішення питання про прийняття скарги Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» від 22.11.2018 № 31/13-3841 на дії головного державного виконавця Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 щодо примусового виконання наказу від 11.12.2001 у справі №19/416 та клопотання Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» від 22.11.2018 № 31/13-3838 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції до повернення матеріалів даної справи до Господарського суду Луганської області.

Ухвалами Господарського суду Луганської області від 06.12.2018 скаргу було призначено до розгляду на 17.12.2018; задоволено клопотання Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» №31/13-3838 від 22.11.2018 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У судове засідання 17.12.2018 представники боржника та ВДВС не з'явились, про час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином.

Ухвала від 06.12.2018 судом була направлена 07.12.2018 на адреси місцезнаходження учасників судового провадження, які зазначені в Єдиному державному реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також на їх електронні адреси, що підтверджується матеріалами справи.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, дослідивши матеріали справи за скаргою, суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 11.12.2001 у справі № 19/416, яке набрало чинності 21.12.2001, з Державного відкритого акціонерного товариства шахтоуправління Луганське Дочірнє підприємство холдингової компанії Луганськвугілля на користь Дочірньої компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України було стягнуто борг у сумі 24 333 грн. 35 коп., інфляційні нарахування в сумі 4 425 грн. 44 коп., пеня в сумі 4 247 грн. 87 коп., держмито в сумі 330 грн 07 коп., судові витрати на інформаційно технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду набрало законної сили, на його виконання позивачу був виданий наказ від 11.12.2001 № 19/416.

31.01.2002 Артемівським відділом Державної виконавчої служби Луганської області було винесено постанову №76/2 про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного наказу.

Ухвалою від 21.03.2018 суд задовольнив заяву позивача та видав дублікат наказу Господарського суду Луганської області від 11.12.2001 № 19/416.

Позивач звернувся до Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області із заявою про відновлення втраченого виконавчого провадження від 27.04.2018 №31/13-1639.

18.09.2018 старшим державним виконавцем Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_3І було винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання разом з дублікатом наказу Господарського суду Луганської області від 11.12.2001 № 19/416, на підставі п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», посилаючись на те, що стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску.

Також у вказаному повідомленні було зазначено, що 31.01.2002 державним виконавцем винесено постанову №76/2 про відкриття виконавчого провадження, а згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що наказ Господарського суду Луганської області від 11.12.2001 № 19/416 на виконанні у Ленінському відділі державної виконавчої служби м. Луганська Головного територіального управління юстиції у Луганській області, не перебуває.

Ухвалою від 11.10.2018 судом задоволено скаргу №31/13-3356 від 28.09.2018 Дочірньої компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України на дії старшого державного виконавця Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_3 щодо примусового виконання наказу від 11.12.2001 у справі №19/416.

Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_3 щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 18.09.2018.

Визнано неправомірним повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 18.09.2018.

Зобовязано старшого державного виконавця Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_3 відновити втрачене виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Луганської області від 11.12.2001 № 19/416.

Враховуючи викладене, позивач вдруге звернувся до Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області із заявою про відновлення втраченого виконавчого провадження від 01.11.2018 №31/13-3653.

Однак, 07.11.2018 головним державним виконавцем Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 було винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання разом з дублікатом наказу Господарського суду Луганської області від 11.12.2001 № 19/416, на підставі п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», посилаючись на те, що стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, а також, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що наказ Господарського суду Луганської області від 11.12.2001 № 19/416 на виконанні в Луганському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, який утворено на підставі наказу Міністерства юстиції України №3503/5 від 29.11.2016 шляхом злиття Артемівського, Жовтневого, Камянобрідського та Ленінського відділів державної виконавчої служби м. Луганська не перебуває.

Головний державний виконавець Луганського міського ВДВС ГТУЮ у Луганській області ОСОБА_1 не надала пояснень на скаргу стягувача, їх документальне підтвердження та нормативно-правове обґрунтування доводів, тому суд розглядає скаргу за наявними матеріалами.

Встановивши фактичні обставини оскарження стягувачем дій посадової особи органу виконання судового рішення, суд дійшов висновку про обґрунтованість поданої скарги та її задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Строк для звернення зі скаргою визначений законодавцем у ст. 341 ГПК України в десять днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

З наданих скаржником матеріалів вбачається, що повідомлення головного державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 07.11.2018 №12988/16.1-41 отримано стягувачем 12.11.2018 (згідно штампу вхідної кореспонденції канцелярії стягувача).

Отже, у відповідності до наданих доказів підтверджується факт одержання оскаржуваного повідомлення стягувачем 12.11.2018 та його вчасне звернення до суду зі скаргою у десятиденний строк 22.11.2018 (згідно календарного штемпеля на поштовому відправленні).

Правове регулювання виконавчого провадження здійснюється Законом України "Про виконавче провадження" у редакції Закону від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон України № 1404-VIII), ст. 1 якого, зокрема, передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 115, ст. 116 ГПК України (в редакції до 15.12.2017) рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Згідно з положеннями ч. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 1404-VІІІ, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99 дія нормативно-правового акта починається з моменту набрання цим актом чинності та припиняється з втратою ним чинності, тобто до події чи факту застосовується той закон або нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Стаття 5 Закону України № 1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно зі ст. 18 Закону України № 1404-VIII виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих документів, до яких, зокрема, відносяться і накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частина 1 ст. 26 Закону України № 1404-VIII передбачає, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону.

Як встановлено судом, Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» вдруге звернулася до Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області із заявою про відновлення втраченого виконавчого провадження від 01.11.2018 №31/13-3653. До заяви додано дублікат наказу Господарського суду Луганської області від 11.12.2001 №19/416 та ухвала Господарського суду Луганської області від 11.10.2018 у даній справі.

За результатами розгляду заяви стягувача про відновлення втраченого виконавчого провадження, головним державним виконавцем Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 07.11.2018 винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання разом з дублікатом наказу Господарського суду Луганської області від 11.12.2001 № 19/416 з посиланням на дві підстави, а саме:

- оскільки не надано підтвердження сплати авансового внеску;

- згідно перевірки даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що на примусовому виконанні виконавчий документ в Луганському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, який утворено на підставі наказу Міністерства юстиції України №3503/5 від 29.11.2016 шляхом злиття Артемівського, Жовтневого, Камянобрідського та Ленінського відділів державної виконавчої служби м. Луганська не перебуває.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України № 1404-VIII, до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Розділом XV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, визначено порядок відновлення втраченого виконавчого провадження або матеріалів виконавчого провадження.

Згідно з п.1 розділу XV Інструкції, за заявою сторони виконавчого провадження або з ініціативи виконавця відновленню підлягають: втрачене виконавче провадження або його матеріали; знищене виконавче провадження у разі постановлення Європейським судом з прав людини рішення, відповідно до якого держава зобов'язана виконати рішення національного суду; виконавче провадження, виконання за яким здійснювалось на тимчасово окупованій території.

У заяві повинно бути зазначено, про відновлення якого саме виконавчого провадження просить сторона виконавчого провадження, реквізити виконавчого документа, сторони виконавчого провадження, їх місце проживання чи місцезнаходження (у разі наявності вказаної інформації у сторони виконавчого провадження), обставини втрати матеріалів виконавчого провадження, поновлення яких саме документів сторона вважає необхідним, для якої мети необхідне їх поновлення. До заяви про відновлення втраченого виконавчого провадження чи його матеріалів можуть додаватися документи або їх копії, що збереглися у сторони виконавчого провадження, навіть якщо вони не посвідчені в установленому порядку (п.2 розділу XV Інструкції).

Державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони можуть звернутися до суду або іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, за видачею дубліката виконавчого документа (п.3 розділу XV Інструкції).

Згідно п.4 розділу XV Інструкції виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього дубліката виконавчого документа (крім випадків, передбачених абзацом другим пункту 3 цього розділу) виносить постанову про відновлення втраченого (знищеного) виконавчого провадження і не пізніше наступного дня надсилає її стягувачеві та боржникові.

Для відновлення виконавчого провадження чи його матеріалів державний виконавець використовує відомості автоматизованої системи виконавчого провадження про винесені постанови та інші документи виконавчого провадження, інформацію та документи, одержані ним, у тому числі від сторін виконавчого провадження (п.6 розділу XV Інструкції).

Відновлене виконавче провадження підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом (п.7 розділу XV Інструкції).

Так, ухвалюючи рішення про видачу стягувачу дублікату наказу, суд виходив з того, що через знаходження ВДВС Артемівського районного управління юстиції м. Луганська, де відкривалось виконавче провадження з виконання наказу суду № 19/416, на непідконтрольній українській владі території Луганської області, воно є втраченим. Втім, у стягувача збереглася копія постанови № 76/2 від 31.01.2002 про відкриття виконавчого провадження (а.с.20, т.1), яку він додавав до своєї заяви, поданої до Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області.

Крім того, у листі начальника Управління правового забезпечення претензійно позовної роботи юридичного департаменту Ленінського відділу Державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції ОСОБА_4 від 28.12.2009 №8/88 повідомлялось, що на виконанні в Ленінському ВДВС Луганського МУЮ знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення з ДП «Луганськвугілля» на користь фізичних, юридичних осіб та держави, в тому числі і за наказом Господарського суду Луганської області, в тому числі наказ №19/416 від 11.12.2001. 30.08.2006 зведене виконавче провадження про стягнення з ДП «Луганськвугілля» було зупинено відповідно до п.15 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про заходи спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно енергетичного комплексу», згідно до п.3.4 ст.3 якого процедура погашення заборгованості підприємствами паливно енергетичного комплексу діє до 01.01.2011 (а.с.21, т.1).

В матеріалах справи відсутні докази закінчення виконавчого провадження або повернення наказу Господарського суду Луганської області від 11.12.2001 №19/146 без виконання стягувачу.

Станом на час перебування наказу №19/416 від 11.12.2001 на виконанні, функціонував Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, який затверджено наказом Міністерства юстиції України від 20.05.2003 №43/5.

За змістом п.п.2.1 - 2.2 Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, дані виконавчих документів, що надійшли до органу ДВС, підлягають обов'язковому внесенню до Єдиного реєстру. Внесення до Єдиного реєстру даних про виконавчий документ здійснюється у відповідному органі ДВС протягом двох робочих днів з дня надходження виконавчого документа до державного виконавця.

З урахуванням вищенаведеного, усі відомості про виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Луганської області №19/416 від 11.12.2001, на момент перебування цього наказу на виконанні в органі ДВС, підлягали обовязковому внесенню до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень.

Наказом Міністерства юстиції України від №2432/5 від 05.08.2016 затверджено Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження.

Відомості про боржників вносяться до Єдиного реєстру боржників, що є складовою Автоматизованої системи виконавчого провадження. Механізм функціонування Автоматизованої системи виконавчого провадження визначається Положенням про Автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 року за №2432/5.

Частиною 1 розділу XII Положення про Автоматизовану систему виконавчого провадження передбачено, що незавершені виконавчі провадження, відомості про які зареєстровані в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, підлягають перенесенню до Автоматизованої системи виконавчого провадження.

В матеріалах справи відсутні докази того, що Ленінським відділом Державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції відповідно до Положення про Автоматизовану систему виконавчого провадження вчинялись будь-які дії щодо перенесення відомостей щодо незавершеного виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Луганської області №19/416 від 11.12.2001.

Виходячи з зазначеного, суд дійшов висновку, що державним виконавцем Ленінського відділу Державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції проігноровано вимоги вказаної Інструкції та факт видачі судом дублікату наказу, а тому звернення стягувача саме із заявою про відновлення виконавчого провадження є обґрунтованим.

З урахуванням викладеного вище, дії головного державного виконавця Луганського міського ВДВС Головного ТУЮ у Луганській області ОСОБА_1 щодо винесення повторного повідомлення від 07.11.2018 № 12988/16.1-41 про повернення дублікату наказу Господарського суду Луганської області від 11.12.2001 у справі № 19/416 стягувачу без прийняття до виконання за умови аналогічного розгляду скарги ухвалою від 11.10.2018, та як наслідок, повідомлення від 07.11.2018 № 12988/16.1-41 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, слід визнати неправомірними.

Враховуючи подвійне ухилення органу виконання рішень від виконання його прямого обовязку, вимоги по скарзі щодо зобовязання Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області внести відомості до Автоматизованої системи виконавчого провадження про виконавче провадження згідно наказу Господарського суду Луганської області від 11.12.2001 № 19/416 та щодо зобовязання відновити втрачене виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Луганської області від 11.12.2001 №19/416 також є обґрунтованими та такими, що можуть поновити порушене право заявника.

Відповідно до ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Верховного Суду у справі № 40/22 від 13.02.2018 викладено висновок, за яким відхилені доводи скаржника про неможливість продовження виконавчого провадження та звернуто увагу на Інструкцію з організації примусового виконання рішень щодо відновлення втраченого виконавчого провадження.

Тому, дійсно, є обґрунтованими доводи стягувача, що застосування державним виконавцем вимог ст. 26 Закону України № 1404-VIII до його заяви є помилковим, оскільки авансовий внесок сплачується при зверненні із заявою про примусове виконання рішення, тобто при відкритті. Водночас, стягувач звернувся із заявою про відновлення втраченого виконавчого провадження.

Відповідно до ч.2 ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно зі ст.129 Конституції України одним із засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" визначено поняття обов'язковість судових рішень, яке полягає в тому, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами на всій території України.

Статтею 343 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, скаргу від 22.11.2018 № 31/13-3841 Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на дії головного державного виконавця Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 щодо примусового виконання наказу від 11.12.2001 у справі №19/416 слід задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.234, 235, 342, 343 Господарського процесуального кодексу, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Скаргу від 22.11.2018 № 31/13-3841 Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на дії головного державного виконавця Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 щодо примусового виконання наказу від 11.12.2001 у справі №19/416 задовольнити.

2. Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 07.11.2018 № 12988/16.1-41.

3. Визнати неправомірним повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 07.11.2018 № 12988/16.1-41.

4. Зобовязати Луганський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області внести відомості до Автоматизованої системи виконавчого провадження про виконавче провадження згідно наказу Господарського суду Луганської області від 11.12.2001 № 19/416.

5. Зобовязати Луганський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області відновити втрачене виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Луганської області від 11.12.2001 № 19/416.

Суд звертає увагу Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, що відповідно до ст.345 ГПК України, про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та відповідно до ст.235 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 Господарського процесуального кодексу України та порядку, визначеному п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 17.12.2018 оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 19.12.2018.

Суддя О.С. Фонова